Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернувся до суду з позов до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15513,16 грн. та судових витрат в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 12.07.2021 року, однак у наданий судом строк та станом на 25.08.2021 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позов не надходило, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 22.06.2018 року о 13 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Замонастирська, 24, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Ford Transit Connect», номерний знак [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 208» під керуванням водія [PERSON] , який стояв попереду у заторі, та від удару здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв перед ним, що призвело до механічних пошкоджень автомобілів, чим порушив п.п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/12060/18 від 10 липня 2018 року. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. 08 вересня 2017 року між ПАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №020141/4600/0000078, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Peugeot 208», д.н.з. [NUMBER] , термін дії договору до 08.09.2018 року. Автомобіль марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди був забезпечений страховим полісом серії АМ № 3671318 виданим ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». 25 червня 2018 року потерпілий від ДТП [PERSON] звернувся до позивача із заявою № 00263788 про подію, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до акту № 00263788 огляду ТЗ від 25.06.2018 року було оглянуто пошкоджене майно та зафіксовано перелік пошкоджень. Згідно страхового акту № 00263788 від 11.07.2018 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Peugeot 208», д.н.з. [NUMBER] , становить 71097,39 грн., сума страхового відшкодування - 69247,39 грн. Відповідно до платіжного доручення №032584 від 13 липня 2018 року позивачем на рахунок ТОВ «Терко Авто Інтернешнл» сплачено страхове відшкодування за договором № 020141/4600/0000078 від 08.09.2017 року, без ПДВ, [PERSON] у сумі 69247,39 грн. Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до норми ч. 1 ст. 990 ЦК України, яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт складається страховиком у формі, яка ним встановлюється. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. На підставі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. 18 липня 2018 року позивач направив заяву №22779 на виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». Згідно платіжного доручення № 9726435 від 08 серпня 2018 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило ПрАТ «СК «УНІКА» страхову виплату у розмірі 53734,23 грн. Таким чином, страховик відповідача виконав свої зобов`язання за страховим полісом № АМ3671318 ти виплатив завдану шкоду. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно положень ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту безпосередній винуватець. Таким чином суд встановив, що сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач складає: 69247,39 - 53734,23 грн. = 15513,16 грн. 04 травня 2020 року позивач направив Претензію № 22779 відповідачу, однак останнім не компенсовано витрати у добровільному порядку. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 15513,16 грн. у рахунок відшкодування шкоди, а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved