Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому, зі урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути солідарно із відповідачів на користь банку заборгованість у розмірі 58887,10 доларів США, з яких: 2733,48 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту, 49203,22 доларів США сума дострокового стягнення кредиту, 6086,18 доларів США відсотки, 864,22 доларів США підвищені відсотки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між банком та [PERSON] 12.11.2007 р. було укладено кредитний договір № 28/41к-07 на загальну суму 82500,00 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між позивачем-банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки від 12.11.2007 р., за яким останній взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням за кредитним договором відповідача [PERSON] . У зв`язку із невиконанням зобов`язань за кредитним договором із сторони [PERSON] виникла заборгованість. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Представник позивача Червінський І.М., який діє на підставі довіреності у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав та мотивів наведених у позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги заперечила з підстав, викладених у письмових відзивах, долучених до матеріалів справи, просить у задоволені позову відмовити. Також подала суду клопотання про застосування строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Якимишин О.З., яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги заперечила, вказала, що договір поруки припинено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 13.09.2017 р., а тому і право кредитора на стягнення боргу і обов`язок поручителя відповідати за невиконане боржником зобов`язання по кредитному договору, даним рішенням суду було припинено. Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, оглянувши матеріали цивільних справи №462/2570/17 та №462/2783/13-ц, суд виходить з наступного. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Із змісту ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28/41к-07 на споживчі потреби на загальну суму 82500,00 доларів США з терміном повернення кредиту до 11.11.2032 року, із процентною ставкою 12,45% річних /т.1 а.с.11-14/. Згідно п.10.3 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів, комісії та штрафних санкцій, що передбачені даним договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов даного договору, а позичальник зобов`язаний повернути банку всю суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісію та штрафи, а також відшкодувати збитки, завдані банку. Пунктом 9.1 даного договору визначено, що при порушені строків погашення кредиту або сплати процентів, комісій за користування кредитними коштами позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу за весь час прострочення. Відповідно до п.10.1 договору, договір діє з дня його підписання і до повного виконання сторонами зобов`язань по даному договору. В якості забезпечення виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань між банком та [PERSON] укладено договір поруки від 12 листопада 2007 року, згідно якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати за невиконання позичальником [PERSON] у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором /т.1 а.с.18-20/. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із вимог ст. 1048 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки від суми займу щомісячно до дня повернення позики, при відсутності іншої домовленості. Статтею 1050 ЦК України визначено, що банк має право вимагати дострокового виконання зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник вчасно не повернув черговий обов`язковий платіж. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається із матеріалів справи, банк взяті на себе зобов`язання виконав та надав [PERSON] кредитні грошові кошти відповідно до умов кредитного договору, що підтверджується, зокрема, заявою на видачу готівки №161 /т.1 а.с.27/. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням колегії суддів апеляційного суду Львівської області від 17.08.2016 р. у справі №462/2783/13, яке ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.11.2016 р. залишено без змін, у позові [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» в особі Львівського відділення №5 ПАТ «Універсал банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено. Колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 30.11.2016 р. встановлено, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, [PERSON] відмовлено в задоволені позовів до ПАТ «Універсал Банк» про визнання недійсним договору банківського рахунка та частково недійсним кредитного договору від 12 листопада 2007 року, а також про визнання недійсним графіку погашення платежів до кредитного договору від 12 листопада 2007 року, отже, умови кредитного договору досліджувались та оцінювались. Відтак, суд приходить до висновку, що оскільки, на даний час, кредитний договір від №28/41к-07 від 12.11.2007 р. є дійсним, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконала у повному обсязі, внаслідок чого і утворилась заборгованість, позивач правомірно заявив позовні вимоги. Згідно поданого позивачем розрахунку, заборгованість боржника за кредитним договором №28/41к-07 від 12.11.2007 р. становить 58887,10 доларів США, з яких: 2733,48 доларів США прострочена заборгованість по сумі кредиту; 49203,22 долари США сума дострокового стягнення кредиту; 6086,18 доларів США відсотки; 864,22 доларів США підвищені відсотки. Суд критично оцінює покликання відповідача [PERSON] на те, що заява на видачу готівки є недійсним доказом, оскільки не містить усіх обов`язкових реквізитів, так як [PERSON] особисто здійснювала оплату по отриманому кредиту з 2007 року, чим фактично визнала факт отримання коштів за договором кредиту. Також не заслуговують на увагу і твердження відповідача [PERSON] про те, що 10.05.2008 р. вона здійснила повне погашення заборгованості за кредитним договором №28/41к-07 у сумі 80 395,14 дол. США, виходячи з такого. Як ствердив представник позивача, у зв`язку із переходом на нову автоматизовану банківську систему, 10.05.2008 року банком проведено внутрішньобанківську операцію по перенесенню інформації щодо заборгованості позичальника [PERSON] згідно кредитного договору 28/4Ік-07 від 12 листопада 207 року. На момент перенесення інформації за відповідачем обліковувалась заборгованість в сумі 80395,14 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером №0319204ШП000001 від 12.05.2008 р. та виписками по рахунках. Відповідачем [PERSON] не надано жодного доказу, який підтверджує сплату нею заборгованості за кредитним договором у сумі 80 395, 14 доларів США. Також, зі матеріалів справи вбачається, що відповідач після 10.05.2008 року, періодично сплачувала заборгованість за кредитним договором. Відповідно до п. п. 1.10, 4.1 - 4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №254 від 18.06.2003 року (далі за текстом - Положення), операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку (далі - операції), проведенням їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками. Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ - документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до п. п. 5.1 - 5.5 Положення інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку, які ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Відповідно до п. 1.4 постанови Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 року (чинної на момент проведення операції) Банки самостійно визначають систему організації операційної діяльності залежно від їх структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій тощо. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту. Відповідно до п. 4.7 постанови Правління НБУ № 254 від 18.06.2003 року(чинної на момент проведення операції) внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банком відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку. Операції, що відображаються за позабалансовими рахунками, також оформляються меморіальними ордерами. Відповідно до п.п. 1.10., 4.1-4.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року ( далі за текстом Положення) операційна діяльність банку - це сукупність технологічних процесів, пов`язаних з документуванням інформації за операціями банку, проведення їх реєстрації у відповідних регістрах, перевірянням, вивірянням та здійсненням контролю за операційними ризиками. Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи, які мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Первинний документ, який містить відомості про операцію та підтверджує її здійснення. Так, зокрема, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня; їх форма затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції( відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Згідно з п.п. 5.6, 5.8 Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України. Щодо клопотання [PERSON] про застосування строку позовної давності, суд виходить з на ступного. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. В правовому висновку, викладеному Верховним судом України у постанові № 6-169цс14 від 29 жовтня 2014 року, зазначено, що за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договору, погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань. Як вбачається із долучених до матеріалів справи виписок по рахункам [PERSON] , остання періодично, після 10.05.2008 року, продовжувала виконувати зобов`язання за кредитним договором №28/41к-07, а саме сплачувала нараховані проценти, а тому позивач не пропустив строк звернення до із позовом. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором із [PERSON] є обґрунтованими та підставними, а тому підлягають до задоволення. Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи № 462/2570/17, 13.09.2017 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова, яке набрало законної сили, договір поруки від 12.11.2007 року, укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] за кредитним договором № 28/41к-07 від 12.11.2007 р. визнано припиненим. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості із [PERSON] не підлягають задоволенню. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме заборгованість за кредитним договором № 28/41к-07 від 12.11.2007 р. у розмірі 58887 доларів 10 центів США слід стягнути із відповідача [PERSON] , у решті позову слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, із відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Універсал Банк» необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 гривні.

Outcome: partial