Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у сумі 13 745 грн. 56 коп., яка утворилася за період з 01 жовтня 2014 року по 01 липня 2018 року, посилаючись на те, що відповідачам надавалися послуги з центрального теплопостачання в квартиру [ADDRESS] , однак свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання останні виконували не належним чином, у зв`язку з чим за ними утворилася заборгованість, тому звернувся до суду з позовом. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06 вересня 2018 року відкрито провадження по справі. 29 листопада 2019 року від представника позивача Пихтіної Ю.А. до суду надійшло клопотання про заміну належного відповідача. Ухвалою суду від 29 листопада 2019 року відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] замінено на належного відповідача [PERSON] . Заочним рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 02 квітня 2019 року позов задоволено, стягнуто із [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 жовтня 2014 року по 01 липня 2018 року у сумі 13 745 грн. 56 коп. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, а також судовий збір у сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року заочне рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 02 квітня 2019 року скасовано, справу призначено до розгляду у спрощеному порядку. 18 травня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача [PERSON] зазначив, що відповідач [PERSON] не визнає позовних вимог, а також обставин, викладених у позові. Вказав, що 27.06.2014 року відповідач придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Під час продажу квартири продавець надав нотаріусу свідоцтво про право власності, яке начеб-то було видане відділом приватизації житла 05.10.1994 року, згідно якого йому і належала вказана квартира. Квартира була придбана у занедбаному стані, у ній з дня придбання відповідачем ніхто не проживав та не був зареєстрований. 19.07.2016 року на вказану квартиру був накладений арешт слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави у справі № 554/3656/16. Підставою для порушення такого провадження слугувало звернення Полтавської міської ради до правоохоронних органів із заявою, в якій зазначалося, що квартира [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради. Даний факт підтверджується ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави № 554/6484/18, згідно якої слідує, що в ході досудового розслідування встановлено, що група невстановлених осіб, одержавши інформацію, що в квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає протягом тривалого часу, квартира перебуває у комунальній власності, вирішили протиправно з використанням підроблених документів, відчужити квартиру, яка належить територіальній громаді міста Полтава в особі Полтавської міської ради, з метою заволодіння грошовими коштами потенційних покупців та завданням майнової шкоди дійсним власникам житлового приміщення. З дня накладення арешту 19.07.2016 року відповідач була обмежена у своїх правах власності, оскільки судом було заборонено право користування та розпорядження квартирою, в тому числі отримувати комунальні послуги. На даний час арешт на квартиру не скасовано, право власності відповідача на квартиру не поновлено, а за документами Управління майном комунальної власності міста, квартира перебуває на балансі територіальної громади міста Полтава в особі Полтавської міської ради. За наявною інформацією Управління майном та КП «ЖЕО № 2» вказана квартира перебуває у комунальній власності міста. Зазначене в листі від 08.11.2018 року № 5071 Управлінням майном прямо суперечить довідці виданій КП «ЖЕО № 2», згідно якої квартира належить [PERSON] на правах приватної власності. Вказує, що відповідач із 15.06.2018 року перебуває у шлюбі і носить прізвище « [PERSON] ». З 20 серпня 2018 року відповідач проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , що має значення для визначення підсудності. Також відповідач заперечує правові підстави позову, оскільки договір між нею та позивачем не укладався, у спірний період у квартирі ніхто зареєстрований не був, на цю квартиру накладений арешт і у ній ніхто не проживав, а власника позбавлено права відчужувати, розпоряджатися, та /або користуватися квартирою. Відповідач вважає, що позивач, зважаючи на всі ці обставини, мав право та усі підстави припинити надання комунальних послуг до квартири, власник якої остаточно не визначений. Вважає, що не повинен нести витрати, пов`язані з нереалізацією позивачем свого права. Також вказує, що надані сторонами докази не дозволяють суду однозначно встановити та оцінити обставини (факти), які мають значення для правильного вирішення справи, а саме хто є власником квартири. Вважає, що власника квартири можна буде встановити після набрання законної сили рішенням у справі № 554/3656/16-к. Таким чином, визначення [PERSON] відповідачем є передчасним. Також відповідач посилається на пропуск позовної давності, оскільки з вимогами про стягнення заборгованості з відповідача позивач звернувся до суду 28 листопада 2018 року, подавши одночасно клопотання про заміну відповідачів попередніх та належного, на думку позивача, [PERSON] та позовну заяву до неї. Розрахунок заборгованості здійснений за період з жовтня 2014 року, але станом на листопад 2018 року строк позовної давності сплив, а саме за період з листопада 2014 року по жовтень 2015 року. Ухвалою суду від 19 травня 2020 року витребувано в Управлінні майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради та КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради письмові докази по справі. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказано, що підприємство надає послуги з централізованого опалення в квартиру [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , що підтверджено Інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.10.2018 року. Також в матеріалах справи є довідка КП «ЖЕО» № 2 від 08.11.2018, з якої слідує, що квартира належить на праві власності [PERSON] . Таким чином, остання в розумінні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем послуги з централізованого опалення, що надається у квартиру та зобов`язана оплачувати такі послуги. Наявність кримінального провадження в Октябрському районному суді м.Полтави № 554/3656/16 не може бути підставою для звільнення власника від утримання належного йому майна. Доказів, які б могли вплинути на результат розгляду справи, не надано. У судове засідання представник позивача Пихтіна Ю.А. не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі (а.с.182). Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви (а.с.217-218, останній надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.220). У заяві прохав врахувати факт належності права власності на квартиру територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради, підтверджений довідкою КП «ЖЕО» № 2 № 537 та факт не проживання і відсутності реєстрації жодної особи у вказаний період, а також накладений арешт на квартиру з 19.07.2016 року. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що взаємовідносини ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідача по наданню послуг з теплопостачання регулюються Житловим Кодексом України та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.61-62). Із вказаного витягу слідує, що [PERSON] набула право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер 2674, виданого 27.06.2014 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гофман Е.Л. (а.с.61). Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у м.Полтаві відділом РАЦС ГТУЮ у Полтавській області слідує, що 15 червня 2018 року [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.105). Відповідно до ст. 162 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2005 року № 76 (далі Правил), відповідачі зобов`язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідачів [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 24 кв.м. Відповідно до п.18 зазначених правил споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Розмір щомісячної плати за надані послуги відповідачу становлять: за послуги центрального опалення - 29,86 грн./кв.м. протягом опалювального періоду. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконувала, тому станом за період з 01 жовтня 2014 року по 01 липня 2018 року за нею утворилася заборгованість в сумі 11 217 грн. 98 коп., за період з 01 грудня 2014 року по 01 липня 2018 року нараховано індекс інфляції в сумі 2 043 грн. 43 коп. та 3 % річних в сумі 484 грн. 15 коп., загальна сума заборгованості становить 13 745 грн. 56 коп. (а.с.64-66). При визначенні суми заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що позивачем заявлено позовні вимоги за період з 01.10.2014 року по 01.07.2018 року, а до суду він звернувся із позовом 16.08.2018 року, а також те, що строк позовної давності не переривався вчиненням дії, що свідчить про визнання боргу, суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності за заявою відповідача та стягнення заборгованості із [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за період з 16.08.2015 року по 01.07.2018 року. Таким чином, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідача за період з 16.08.2015 року по 01.07.2018 року становить 12 160 грн. 70 коп., яка складається із заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 10 026 грн. грн. 44 коп. (11 217 грн. 98 коп. - 1191 грн. 54 коп.), нарахованого індексу інфляції за період з 16 жовтня 2015 року по 01 липня 2018 року в сумі 1675 грн. 30 коп. (2 043 грн. 43 коп.- 368 грн. 13 коп.(інфляція по листопад 2015 року, так як жовтень 2015 року індекс інфляції 98,7 %)) та 3 % річних в сумі 458 грн. 96 коп. (484 грн. 15 коп.-25 грн. 19 коп.). Доводи відповідача про необхідність застосування строку позовної давності з врахуванням дати звернення до суду з позовом до належного відповідача [PERSON] , а саме 28 листопада 2018 року, є хибним, оскільки ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були замінені належним відповідачем [PERSON] , а тому строк позовної давності не перервався. Також є безпідставними доводи відповідача, що справа не підсудна Октябрському районному суду м.Полтави, оскільки позов подано до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за наявною інформацією у позивача, згідно довідки КП «ЖЕО» № 2 від 24 грудня 2010 року (а.с.5). Після надходження відомостей із Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради про відсутність даних про зареєстроване місце реєстрації останніх (а.с.21-23), судом відкрито провадження у відповідності до ч. 10 ст. 187 ЦПК України. Згідно ч.2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Враховуючи, що у складі відповідачів відбулися зміни, однак позов не відноситься до виключної підсудності, розгляд справи було продовжено Октябрським районним судом м.Полтави. Судом критично оцінюються твердження відповідача про належність квартири [ADDRESS] територіальній громаді міста Полтави в особі Полтавської міської ради, оскільки довідка № 537 від 10.06.2020 року видана КП «ЖЕО № 2» (а.с.208) та № 5071 від 08.11.2018 року (а.с.57) містить суперечливі дані щодо власності на квартиру та не є правовстановлюючими документами, а тому не є належними та допустимими доказами. Також судом спростовується твердження, що зазначена квартира належить територіальній громаді, виходячи із наданих відомостей Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради від 06.05.2020 року. Наявність у СУ ГУНП в Полтавській області кримінального провадження № 12015170020001578 щодо незаконного відчуження квартири, в рамках якого на останню накладено арешт слідчим суддею Октябрського районного суду м.Полтави 19 липня 2016 року, не свідчить про встановлення вказаного факту судом, оскільки досудове розслідування по справі не завершено та остаточного рішення по справі не прийнято (а.с.139-140, 179-180). Факт не проживання та відсутність реєстрації відповідача у спірній квартирі не звільняє її як власника від обов`язку утримання свого майна, адже згідно ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Накладення арешту на майно не позбавляє особу права власності. В ухвалі про накладення арешту висновок про позбавлення [PERSON] права користування на квартиру відсутній. Щодо відсутності у відповідача обов`язку на оплату комунальних послуг через не укладення договору, суд зазначає наступне. Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно із п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтею 162 ЖКУкраїни передбачено обов`язок відповідача своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України та стягує із [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір у сумі 1550 грн. 56 коп. (88 %).

Outcome: partial