Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2008 року; -від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]; -шлюбні відносини між ними припинилися, причинами розпаду сімї послужили їх різні характери та погляди на життя, відповідач покинув сімю і проживає окремо, тому вона вважає за неможливе подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем; -неповнолітні діти повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не бере участі в їх вихованні; -відповідач працює, а тому має можливість сплачувати аліменти, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати зареєстрований 18 листопада 2008 року у виконкомі Боронявської сільської ради, за актовим записом №27, шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі по 1000грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.23/, згідно якої свій позов підтримала, просила його задовольнити та розглянути справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №144 (4461) /а.с.26/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу. 25 грудня 2015 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.4/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.6-7/ та довідкою виконкому Боронявської сільської ради Хустського району Закарпатської області /а.с.8/. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, вони проживають окремо, з клопотаннями про надання строку для примирення до суду не зверталися. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітніх дітей сторони не заявляють. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки їхній шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони проживають окремо, примиритися не бажають, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вказала позивач у своєму позові - відповідач працює і має можливість сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей, але жодних доказів того, що у теперішній час відповідач десь працює, отримує заробітну плату та яку саме, позивач суду не надала. Крім того, позивач не надала суду ніяких доказів щодо свого матеріального стану, стану здоровя та матеріального становища дітей. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для її нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2015 року по 30 листопада 2015 року 1032грн., а з 1 грудня 2015 року 1167грн.; для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня по 30 листопада 1286грн., а з 1 по 31 грудня 1455грн.; -жодних доказів про місце роботи, дохід відповідача та свій дохід позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 1300грн. на двох дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial