Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZPXRRX42260197 від 21 січня 2007 року, за яким відповідач отримав кредит в сумі 984 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає укладений між сторонами договір. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, інші витрати за Умовами. Проте відповідач своїх зобов'язань щодо погашення боргу не виконав та станом на 25 листопада 2014 року має заборгованість в сумі 37 927 грн. 95 коп., яка складається з: 35 грн. 18 коп. - заборгованості за кредитом; 10778 грн. 42 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 289 грн. 32 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом; 2685 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. Відповідно до судового наказу з відповідача вже стягнуто суму - 6780 грн. 96 коп., різницю в розмірі - 31 146 грн. 99 коп., а також штрафи за п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - (фіксована частина), 1557 грн. 35 коп. - штраф (процентова складова). Представник позивача у судове засідання не з'явився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника банку та про заочний розгляд справи. Відповідач, який належним чином та своєчасно повідомлявся про розгляд справи, не отримував судову повістку з незалежних від суду причини, у зв'язку з відсутністю за зареєстрованим місцем проживання; викликався до суду через орган місцевого самоврядування, тому вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що судовим наказом Василівського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2009 року з відповідача стягнуто на користь банку 6780 грн. 96 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором, що мала місце станом на 01 квітня 2009 року. Вказане рішення суду набрало законної сили. Доказів його виконання суду сторонами не надано. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні 29 січня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.15), було укладено кредитний договір №ZPXRRX42260197 , згідно умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 984 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік від суми залишку заборгованості за кредитом, на строк по 28 січня 2008 року включно, щомісячна грошова винагорода за надання фінансового інструмента у розмірі 24 грн. 11 коп. та єдино разової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 164 грн. в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, винагороди, комісії в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) строки. Погашення заборгованості було передбачено щомісячними платежами з 20 по 25 число кожного місяця в сумі 111 грн. 61 коп. За умовами договору, згідно п.4.2 Умов, при порушення позичальником зобов'язань щодо сплати кредиту, він повинен сплатити банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17% на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов. Згідно з умовами укладеного між сторонами договору він складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.6-10). Свою згоду з Умовами позичальник - відповідач у справі висловив у заяві, яку власноручно підписав (а.с.6). Відповідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а відповідно до вимог ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні 29 січня 2007 року договору між банком та відповідачем, останній надав згоду, що заява разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між позичальником і банком кредитно-заставний договір, засвідчивши це своїм підписом. Згідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюється сторонами тривалістю у п'ять років (а. с. 10). Таким чином, сторони у письмовій формі домовились про збільшення строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за кредитом до п'яти років, що не заборонено ст. 259 ЦК України. Крім того, п. 3.2.5. Умов передбачено, що позичальник доручає банку сплатити кошти із всіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту або у валюті, відмінної від валюти кредиту, при наявності на них необхідної суми коштів, не наданих у кредит, у межах сум, які підлягають сплаті банку за заявою та цими умовами, при настанні строків платежів (здійснювати договірне списання). Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавства порядком. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами кредитного договору від 29 січня 2007 року погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Такої заяви суду сторонами не надано. Згідно з ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення боржником зобов'язання. Підставою, яка породжує обов'язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов'язання, яке визначається ст. 610 ЦК України. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором, станом на 25 листопада 2014 року складає 37 927 грн. 95 коп., а саме: 35 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 10778 грн. 42 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 289 грн. 32 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26825 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1557 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). В результаті порушення відповідачем умов кредитного договору утворилася заборгованість, яка була стягнута з відповідача судовим наказом Василівського районного суду запорізької області від 16 жовтня 2009 року в розмірі 6780 грн. 06 коп. (а.с.4). Відповідачем вказане рішення не виконано, правовідносини по кредитному договору не припинені, тому суд вважає, що позивачем правомірно здійснювалось нарахування заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), оскільки дані умови визначені кредитним договором і повинні виконуватись сторонами. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Дотримання вказаного принципу гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів, шляхом отримання допомоги суду у вирішенні тих питань, які вона сама з об'єктивних причин не може вирішити, як у випадку з наданням власного розрахунку заборгованості за кредитним договором, що потребує певних знань та навиків проведення розрахунків. Доказів на спростування доводів позивача відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки різниця суми боргу відповідача, з врахуванням судового наказу становить 31146 грн. 99 коп., а разом зі штрафами 500 грн. та 1557 грн. 35 коп. , всього заборгованість становить 33204 грн. 34 коп., вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, стягненню з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають судові витрати в сумі 332 грн.04 коп., підтверджені квитанцією (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved