Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 29.08.2006 року в загальній сумі 72657 грн 46 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 29158 грн 03 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 17792 грн 30 коп., пені за прострочене зобов`язання в сумі 20921 грн 06 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі 850 грн та штрафу в загальній сумі 3936 грн 07 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором в порушення вимог діючого законодавства та умов договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, у відзиві на позов заявлені позивачем вимоги відповідач не визнав посилаючись на повне погашення боргу за укладеним між сторонами кредитним договором та безпідставність нарахування позивачем за цим договором пені й штрафів з порушенням умов укладеного договору і пропуск позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 29.08.2006 року був укладений кредитний договір відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 1500 грн, що підтверджується відповідною заявою відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку і випискою по його рахунку. Згідно наданого суду позивачем розрахунку відповідач станом на 15.05.2019 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 72657 грн 46 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 29158 грн 03 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 17792 грн 30 коп., пені за прострочене зобов`язання в сумі 20921 грн 06 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі 850 грн та штрафу в загальній сумі 3936 грн 07 коп. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Поряд з цим, згідно ст.ст. 257, 258, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, позивачем заявлені вимоги обгрунтовані наявністю між сторонами договорних відносин щодо наданя відповідачу кредиту в сумі 15000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до його заяви від 29.08.2006 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. З тексту цієї заяви вбачається отримання відповідачем фінансового кредиту в сумі 1500 грн на період строку дії кредитної картки зі сплатою 36% із розрахунку 360 днів на рік та встановлення порядку погашення заборгованості, при цьому вказана заява не містить умов щодо відповідальності позичальника у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а з доданого до позову витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку вбачається, що ці умови відповідачем під час укладення договору не підписані. З урахуванням викладеного, за відсутності в заяві домовленості сторін про умови відповідальності у вигляді пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не є належним доказом на підтвердження таких умов укладеного сторонами договору в передбаченій законом письмовій формі, без надання суду підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови договору щодо неустойки, з урахуванням оспорювання їх відповідачем. За таких обставин заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки (пені та штрафів) не можуть бути задоволені судом в межах вимог заявлених позивачем за кредитним договором укладеним з відповідачем відповідно до заяви від 29.08.2006 року, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, суд приймає до уваги пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення неустойки з урахуванням спливу строку дії укладеного між сторонами договору зі спливом річного терміну після спливу строку дії виданої відповідачу платіжної картки в липні 2017 року згідно наданої суду самим позивачем довідки від 20.09.2019 року, що є самостійною підставою для відмови позивачу у задоволенні заявлених вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафів. З цих же підстав, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача проти вимог позивача про стягнення заборгованості за наданим кредитом з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки встановлений законом трирічний строк позовної давності за такими вимогами не сплив на час звернення позивачем до суду. Разом з тим, з наданої позивачем суду виписки по рахунку відповідача вбачається, що за період з часу укладення кредитного договору до травня 2019 року відповідачем погашена заборгованість за кредитним договором в сумі 51454 грн 27 коп., яка повністю покриває розмір заборгованості відповідача перед позивачем за укладеним між сторонами кредитним договором, з урахуванням його умов щодо розміру отриманого кредиту та відсотків за його користування, що фактично відповідає меті надання кредиту, у зв`язку з чим вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту також не можуть бути задоволені судом в межах заявлених позивачем вимог як безпідставні. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази надані сторонами, суд приходить до висновку про необгурноованість заявлених позивачем вимог як таких, що не грунтуються на умовах укладеного між сторонами кредитного договору та вимогах діючого законодавства.

Outcome: dismissed