Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 14.10.2010 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON]О було укладено кредитний договір, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак всупереч договірним зобов'язанням у встановлені графіком терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У звязку з цим сума боргу станом на 05.11.2017 року складає 15757,71 грн., які й просили стягнути з [PERSON] на користь банку, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На вказану позовну заяву відповідачем [PERSON] було подано відзив, з якого вбачається наступне. Так, дійсно 14 жовтня 2010 року [PERSON] було підписано заяву про отримання карткового кредиту у позивача в сумі 5000 гривень та вона отримала картку, термін дії якої складав три роки. Відповідно до умов карткового договору їй було видано кредит в розмірі 5000 гривень, які вона повинна була погасити та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Після закінчення сроку дії картки, а саме в жовтні 2013 року вона погасила в повному об'ємі кредит, що підтверджується розрахунком заборгованості за № б/н від 14.10.2010 року, наданим позивачем. Зокрема, в розрахунку вказується на те, що з 10.12.2013 року по 19.01.2015 року будь-якого руху коштів по закритому картковому кредиту проведено не було. Крім того, той факт, що нею було в повній мірі погашено заборгованість по кредитному договору підтверджує довідка, видана позивачем 31.10.2013 року, в якій вказується, що у [PERSON]відсутня заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, відповідач [PERSON] вважає, що виконавши належним чином взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, а саме погасивши в повному об'ємі заборгованість по кредитному договору і не отримавши іншої кредитної картки, її з банком зобов'язання припинилися у зв'язку з їх належним виконанням. Тому стверджує, що будь-якої заборгованості за кредитним договором від 14.10.2015р. в неї немає та бути не може. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник позивача [PERSON] подав до суду відповідь на відзив відповідача [PERSON], в якій зазначив, що твердження відповідача\~у відзиві\~на позовну\~заяву про\~те,\~що після\~погашення заборгованості\~у 2013\~році нею\~не отримувалися\~інші кредитні\~картки,\~не відповідає\~дійсності,\~виходячи із\~наступного.\~Так,\~відповідачем [PERSON]\~було отримано\~такі картки: № 5211537350536095 від 16.05.2013 року, № 5168755609718420 від 19.01.2015 року, № 5168755618772475 від 14.07.2015 року. Вказані кредитні картки приєднано до існуючого кредитного рахунку, що зазначений у виписці по рахунку як рахунок № 99926259619173611, а тому вони мають однаковий баланс. Зазначив, що твердження відповідача про те, що після погашення заборгованості у 2013 році, останньою кредитні кошти не використовувались, також не відповідають дійсності виходячи із наступного. Так, відповідно до виписки по рахунку станом на надання довідки про відсутність заборгованості, а саме на 31.10.2013 р. заборгованість у [PERSON] дійсно була відсутня. Але починаючи з 19.01.2015 р., тобто з дня отримання картки № 5168755609718420, відповідач за допомогою цієї картки починає знову використовувати кредитний рахунок, що також можна побачити з виписки по рахунку: 19.01.2015року відповідачем було знято готівку у банкоматі Відділення банку,розташованого у смт. Брусилів, вул. 1-го Травня, буд. 35, в розмірі 1000 грн. Зазначив, що починаючи з 15.07.2015р., відповідач продовжував користуватись кредитним рахунком, але вже за допомогою кредитної картки № 5168755618772475. Таким чином, відповідачем відповідно до виписки по рахунку лише за період з січня 2015 р. по травень 2015 р. внесено на погашення заборгованості 12 943 грн, що, на думку представника позивача, також підтверджує те, що відповідач усвідомлював наявність кредитних відносин між ним та позивачем. Також представник позивача вказав, що 19.01.2015 р. відповідач звернувся в Банк з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії. При цьому під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого Клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Зазначив, що оскільки перевипуск карти не являється укладенням нового кредитного договору, в заповненні додаткових документів для перевипуску картки не було необхідності, що не суперечить чинному законодавству України. Посилався на Постанови НБУ від 17.12.2003 р. «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», п. 2.2. якої передбачено, що ідентифікація клієнта не є обов'язковою, якщо клієнт вже має рахунки в цьому банку і був раніше ідентифікований відповідно до вимог законодавства України. Таким чином, вважає, що відповідач, отримавши додаткові кредитні картки з новими строками дії, почав знову користуватися кредитним рахунком, що був відкритий відповідно до договору б/н від 14.10.2010 р. У зв»язку з цим обставини, на які відповідач посилається в своєму відзиві, не відповідають дійсності. А тому, оскільки на даний час [PERSON] належним чином свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, а позовні вимоги Банку вважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На відповідь на відзив позивача від представника відповідачки [PERSON] були подані заперечення, з який вбачається наступне. Так, з заяви, підписаної 14 жовтня 2010 року відповідачем [PERSON] вбачається, що відповідно до Умов та правил надання банківських послуг нею було укладено кредитний договір з позивачем та отримано картковий кредит в розмірі 5 000 гривень з отриманням картки, термін дії якої складав три роки. Посилався на ст. 599 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зазначив, що відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору він автоматично лонгується на такий же строк. В п. 1.1.7.43 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що сторони визнають, що дія Договору припиняється в момент закриття останнього рахунку/вкладу Клієнта, відкритого у рамках Договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг Банку, передбаченого Договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафту, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. При цьому погашення [PERSON] кредитних коштів та припинення кредитних відносин між позивачем та [PERSON], на думку представника відповідача, підтверджується довідкою, виданою банком 31.10.2013 року, в якій вказується на те, що у [PERSON] відсутня заборгованість перед ПАО КБ «ПриватБанком», а тому вважає, що її кредитний рахунок являється закритим. Таким чином вважає, що договір, який було укладено між позивачем та [PERSON] 14.10.2010 року, в жовтні 2013 року було припинено, так як після пролонгації дія Договору закінчилася через двадцять чотири місяці після його підписання, а саме 14.10.2012 року, а також [PERSON] в жовтні 2013 року було закрито рахунки шляхом відмови від користування послугами банку та некористування такими послугами на протязі двох років. Твердження позивача про те, що 19.01.2015 року [PERSON] зверталася до Банку з заявою про перевипуск карти, тобто надання карти з новим строком дії, вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки будь-яких заяв з зазначеною датою до позовної заяви додано не було. Що стосується того, що [PERSON] отримувала карту, яку використовувала при проведенні розрахунків, зазначив, що дійсно 19.01.2015 року [PERSON] отримувала в Банку карту, яку має на даний час та за допомогою якої проводила розрахунки, однак вважає, що залишається невстановленим та недоведеним, що саме отримавши картку [PERSON] уклала новий кредитний договір, оскільки письмово або іншим чином це не зафіксовано. Також заперечує проти задоволення позовних вимог позивача з тих підстав, що як вбачається з відповіді на відзив позивача, [PERSON] в період з 16.05.2013 року по 14.07.2015 року отримала в Банку три карти. Стверджував, що це не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] отримувала у позивача лише одну картку, а саме картку № 5168755609718420, інших карток вона не отримувала, а тому і не могла їх використовувати, тобто нею не отримувалися картки № 5211537350536095 та №5168755618772475, як стверджує позивач. Крім того зазначив, що в виписці за період з 14.10.2010 року по 26.03.2018 року по рахунках [PERSON] зазначені картки № 9992222221317510998; № 5577212917627203; № 99926259619173611, про які відсутні відомості, що саме [PERSON] отримувалися дані картки та нею вони використовувалися. Таким чином,\~вважає,\~що розрахунок\~заборгованості за\~договором №\~б/н\~від 14.10.2010\~року та виписка за період з 14.10.2010 по 26.03.2018 року не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, так як вони не відповідають дійсності, оскільки в суму боргу включені кошти, якими [PERSON] не користувалася. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у самому позові та у відповіді на відзив, просив позов задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що на даний час [PERSON] дійсно користується кредитною карткою, виданою позивачем, але стверджував, що вказана карта до кредитного договору від 14.10.2010 р., укладеного з банком, не має жодного відношення, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] подавались заяви про перевипуск нової кредитної картки за вказаним договором. Наполягав, що кредитний договір від 14.10.2010 р. є припиненим та нарахування заборгованості за його умовами по новій картці, що отримала [PERSON], є незаконним. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, з матеріалів справи встановлено, що 14.10.2010 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 8). За умовами вказаного договору, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно розрахунку, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», заборгованість [PERSON] перед банком станом на 05.11.2017р. складає 15757,71\~гривень,\~з яких:\~заборгованість за\~кредитом \~1489,99\~гривень;\~заборгованості по\~відсоткам за\~користування кредитом\~ 4855,69\~гривень;\~заборгованість за\~пенею \~8185,47\~гривень;\~штраф (фіксована\~частка)\~ 500.00\~гривень,\~штраф (процентна\~складова)\~ 726,56\~гривень. (а.с. 5-7). Відповідно до ст. ст. 509, 1054 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Відповідно до вимог ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначив, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши заяву-анкету. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Зазначення в заяві на видачу кредиту про ознайомлення відповідача з умовами надання кредиту без ідентифікації самих умов, як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов, на якій наполягає банк. Умови та Правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Позивач не надав доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Таким чином, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 1489, 99 гривень та відсотків за користування кредитом підлягають задоволенню, при цьому розмір відсотків відповідно до ст.\~1048\~ЦК України визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У зв»язку з чим з відповідача підлягають стягненню відсотки за період з 19 січня 2015 року по 05 листопада 2017 року, виходячи з наступного розрахунку: Період з 19.01.15 р. по 05.02.15 р. складає 17 дн. Облікова ставка в цей період 14%. (14% / 365= 0,04% в день). 1489, 99 х 0,04 % х 17 = 10,13 грн. Період з 06.02.15 р. по 03.03.15 р. складає 25 дн. Облікова ставка в цей період 19,5%. (19,5% /365 = 0,05 % в день) 1489, 99 х 0,05% х 25 = 18, 62 грн. Період з 04.03.15 р. по 27.08.15 р. складає 177 дн. Облікова ставка в цей період 30%. (30% / 365 = 0,08 % в день). 1489, 99 х 0,08% х 177 = 210,98 грн. Період з 28.08.15 р. по 24.09.15 р. складає 28 дн. Облікова ставка в цей період 27%. (27% / 365 = 0,07 грн. в день). 1489, 99 х 0,07% х 28 = 29, 20 грн. Період з 25.09.15 р. по 21.04.16 р. складає 210 дн. Облікова ставка в цей період 22% (22% / 365 = 0,06 % в день). 1489, 99 х 0,06% х 210 = 187,74 грн. Період з 22.04.16 р. по 26.05.16 р. складає 35 дн. Облікова ставка в цей період 19%. (19 % /365=0,05 грн. в день). 1489, 99 х 0,05 % х 35 = 26,07 грн. Період з 27.05.16 р. по 23.06.16 р. складає 28 дн. Облікова ставка в цей період 18% ( 18% / 365 = 0,05 грн. в день. 1489, 99 х 0,05% х 28 = 20,86 грн. Період з 24.06.16 р. по 28.07.16 р. складає 35 дн. Облікова ставка в цей період 16,5%. (16,5% / 365 = 0,05 грн. в день). 1489, 99 х 0,05% х 35 = 26,07 грн. Період з 29.07.16 р. по 15.09.16 р. складає 49 дн. Облікова ставка в цей період 15,5%. (15,5% / 365 = 0,04 грн. в день. 1489, 99 х 0,04 % х 49 = 29,20 грн. Період з 16.09.16р. по 27.10.16 р. складає 42 дн. Облікова ставка в цей період 15 %. (15 % / 365 = 0,04 грн. в день1489, 99 х 0,04 % х 42 = 25,03 грн. Період з 28.10.16р. по 08.12.16 р. складає 41дн. Облікова ставка в цей період 14 %. (14% / 365 = 0,04 грн. в день. 1489, 99 х 0,04 % х 41 = 24,44 грн. Період з 09.12.16 р. по 26.01.17 р. складає 49 дн. Облікова ставка в цей період 14 %. (14 % / 365 = 0,04 грн. в день). 1489, 99 х 0,04 % х 49 = 29,20 грн. Період з 27.01.17 р. по 02.03.17 р. складає 35 дн. Облікова ставка в цей період 14% . (14 % / 365 = 0,04 грн. в день). 1489, 99 х 0,04% х 35 = 20,85 грн. Період з 03.03.17р. по 13.04. 17р. складає 42 дн. Облікова ставка в цей період 14%. (14 % / 365 = 0,04 грн. в день). 1489, 99 х 0,04 % х 42 = 25,03 грн. Період з 14.04.17 р. по 25.05.17 р. складає 42 дн. Облікова ставка в цей період 13 %. (13 % / 365 = 0,04 грн. в день). 1489, 99 х 0,04 % х 42 = 25,03 грн. Період з 26.05.17р. по 26.10.17р. складає 154 дн. Облікова ставка в цей період 12,5%. (12,5 % / 365 = 0,03 грн. в день). 1489, 99 х 0,03 % х 154 = 68,84 грн. Період з 27.10.17р. по 05.11.17 р. складає 8 дн. Облікова ставка в цей період 13,5%. (13,5% / 365 = 0,04 грн. в день). 1489, 99 х 0,04 % х 8 = 4,77 грн. В сумі заборгованість відповідача за відсотками складає 782,06 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь Банку підлягає стягненню в рахунок заборгованості за кредитом сума 2272 гривні 05 копійок, в задоволенні інших позовних вимог банку слід відмовити. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та її представника щодо відсутності договірних відносин між [PERSON] та позивачем, оскільки як сама [PERSON] у відзиві на позовну заяву, так і її представник в судовому засіданні не заперечували, що [PERSON] отримувала кредитну картку 19.01.2015р. від позивача та користувалась й продовжує користуватись кредитними коштами, отриманими від банку. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України ПАТ\~КБ «ПриватБанк»\~має право\~на компенсацію\~відповідачем судового\~збору,\~сплаченого за\~подання позовної\~заяви,\~пропорційно задоволеним\~вимогам від\~заявлених (заявлено\~15757,71грн.,\~задоволено 2272\~грн.\~05\~коп.),\~в сумі\~230грн.\~70\~коп. (1600 грн. х 2272грн. 05 коп/ 15757 грн. 71 коп.) На підставі ст. ст. 509, 638, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: partial