Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, в якому просить стягнути із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» 2\~961 грн. 14 коп. страхового відшкодування та 243 грн. 60 коп. сплаченого ними судового збору при зверненні із позовом в суд. Представник позивача в судове засідання не з»явився, однак подав суду клопотання згідно якого просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив 06.08.2012 року о 10 годині 50 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по вул. Богатирській, 3-д, перед початком руху заднім ходом, не переконався у безпеці даного маневру, не був уважним та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 07 серпня 2012 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, особою, винною у скоєнні ДТП є [PERSON]. Автомобіль марки «[PERSON] Спрінтер». д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], в момент вчинення ДТП був застрахований відповідно до Полісу №АВ/5016194 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Строк дії з 28.04.2012 р. до 27.04.2013 р. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, договір підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно Звіту №083 з оцінки транспортного засобу від 14.08.2012 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER] внаслідок пошкодження при ДТП, складає 4\~285,37 грн. з урахуванням фізичного зносу автомобіля в т.ч. ПДВ 714,23 грн. Власником автомобіля [NUMBER] є [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС №206914, зареєстрованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 31 жовтня 2007 року. Під час ДТП транспортним засобом марки «Hyundai SantaFE», д.н.з.[NUMBER] керував [PERSON] на підставі довіреності від 03.12.2010 року. 07 серпня 2012 року [PERSON] було подано заяву про настання події ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було складено Страховий акт №9422 та розрахунок суми страхового відшкодування та затрати на врегулювання збитку, згідно якого сума страхового відшкодування становить 2\~961,14 грн. ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 2 571 грн. 14 коп. та проведено оплату за автотоварохнавче дослідження транспортного засобу у розмірі 390,00 грн., що підтверджено платіжними дорученнями №3307 від 29.11.2012 року та №1733 від 04.09.2012 року. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Оскільки ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було здійснено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля [NUMBER], та відшкодовано таким чином вартість матеріальних збитків, до позивача в межах фактичних витрат перейшло право вимоги відшкодування шкоди до особи, відповідальної за завдані збитки. Такою особою, згідно Постанови Оболонського районного суду м. Києва від 07 серпня 2012 року, є [PERSON] Крім того, відповідно до пп. г пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивіль\-но-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до п.33.1.4 ст.ЗЗ Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки, [PERSON] не повідомив письмово позивача протягом трьох днів про настання дорожньо-транспортної пригоди, ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» набуло права вимоги до відповідача після виплати страхового відшкодування За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід стягнути із [PERSON] на користь ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму сплаченого страхового відшкодування та затрати на врегулювання збитку в розмірі 2 961 грн. 14 коп. страхового відшкодування. Крім того, на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідача в користь ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved