Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитними договорами № SAMDNS0OTC000286153 від 18.10.2007 року, № DNABRX03320050 від 18.10.2007 року в розмірі 26300,57 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 23.10.2012 року між сторонами було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно вимог якої, відповідач отримав кредит у розмірі 21 593,21 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості. Однак, [PERSON] порушує вимоги Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.10.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, згідно умов якої, банк надав позичальнику кредит у розмірі 21 593,21 гривень. Кредит був наданий на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування. Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 18% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с.5). Вказана угода складається із заяви позичальника (а.с.4), угоди (а.с. 5) та умов і правил надання банківських послуг (а.с.6-28). Відповідно до п. 1.1.1 зазначеної Генеральної угоди, зменшено розмір заборгованості, за кредитним договором № SAMDNS0OTC000286153 від 18.10.2007 року: відсотки на 3987,88 гривень, комісію на 0,00 грн., пеню на 0,00 грн., штраф на 346,37 грн. Заборгованість за кредитним договором № SAMDNS0OTC000286153 від 18.10.2007 року з 23.10.2012 року складає - 20268,87 гривень, кінцевий строк погашення 23.10.2015 р. Пунктом 1.2.1 Генеральної угоди зменшено розмір заборгованості, за кредитним договором № DNABRX03320050 від 18.10.2007 року: відсотки на 0,00 гривень, комісію на 0,00 грн., пеню на 2005,66 грн., штраф на 0,00 грн. Заборгованість за кредитним договором № DNABRX03320050 від 18.10.2007 з 23.10.2012 року складає - 2796,34 гривень, кінцевий строк погашення 23.10.2015 рік. Відповідно до п. 1.6 Генеральної угоди, її підписання не є рішення Банку про анулювання заборгованості [PERSON] Згідно п.1.1.25 Умов і правил надання банківських послуг для надання послуг відповідач зобов'язаний сплачувати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, а також сплачувати комісії на умов, передбачених цим договором. На підставі п.1.1.5.32. вказаних Умов при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш, ніж на 30 днів, відповідач зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Пунктом 2.1.1.12.6 Умов і правил надання банківських послуг за користуванням кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до п.2.1.1.12.6.1 зазначених Умов у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов'язання, відповідач сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процента ставка по договору / 30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) + 50 грн. одноразово. Пеня нараховується у день нарахування процентів по кредиту. Згідно п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № б/н від 23.10.2012 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 26.12.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 26300 грн. 57 коп., а саме: 20874,58 гривень - заборгованість за кредитом; 3697,39 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1 228,60 гривень - штраф (процентна складова) (а.с.3). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 23.10.2012 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк) надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеної Генарльної угоди, а саме: не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved