Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24 листопада 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, посилаючись на те, що 24 листопада 2007 року між нею, [PERSON], та відповідачем - [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Обухівської районного управління юстиції. Після державної реєстрації шлюбу спільним прізвищем дружини та чоловіка визначено [PERSON]. Під час шлюбу, у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю, тобто з нею. Протягом останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Через несумісність характерів, виникали непорозуміння, що унеможливлює спільне сімейне життя. Вже більше 4 місяців вони не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, кожний із них має різні погляди на сімейне життя. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення є неможливими. Сім'я фактично, розпалась, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні їхнього розлучення. Спору про майно, що є спільною сумісною власністю подружжя між нами не виникає, в разі його виникнення будемо вирішувати в встановленому законом порядку. Також між ними немає спору щодо місця проживання дитини. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан відносин та продовжить їх перебіг в часі. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підстави, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачені статті 110 Сімейного кодексу України, зокрема таких як вагітність або ж недосягнення нашою спільною дитиною одного року, - відсутні. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач не заперечував проти задоволення позову позивача. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 24 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 508. Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами припинені більше чотирьох місяців. Від спільного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сім'я розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сім'ї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved