Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернвся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання безпідставною відмови нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документу та зобов»язання вчинити певні дії. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Черкаського райсуду від 20.10.2009р. задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. За вказаним судовим рішенням банку надано право продажу будинку №46, що по вул.. Жовтнева, с. Мошни, Черкаського району, для задоволення вимог за кредитним договором від 16.08.2007р. ПАТ КБ «Приватбанк» є іпотеко держателем зазначеного предмету іпотеки, власником якого є [PERSON] Для продажу будинку позивачеві необхідний правовстановлюючий документ, яким є договір купівлі-продажу від 16.08.2007р. за №6149, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] У банку вказаний договір відсутній, але без нього позивач не може укласти договір купівлі-продажу, тобто реалізувати своє право, визначене рішенням суду від 20.10.2009р. 19.08.2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу дублікату договору купівлі-продажу від 16.08.2007р. за №6149. Між тим, приватний нотаріус [PERSON] відмовив йому у вчиненні цієї нотаріальної дії, а саме, у видачі дублікату договору купівлі-продажу від 16.08.2007р. Відмовляючи у вчиненні нотаріальних дій, нотаріус у своєму листі від 19.08.2014р. №172/01-16, як на підставу для такої відмови, посилається на положення ст.ст. 8,49, 53 ЗУ «Про нотаріат». Таким чином, позивач просить визнати незаконною відмову приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] від 19.08.14р. №172/01-16 у вчиненні нотаріальної дії з підстав неоднозначного розуміння рішення Черкаського райсуду Черкаської області від 20.10.2009р. у цивільній справі №2-999/2009р.; зобов»язати відповідача видати ПАТ КБ «Приватбанк» дублікат договору купівлі-продажу від 16.08.2007р. №6149, що укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений 16.08.2007р. приватним нотаріусом [PERSON]; судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю [PERSON] не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив задовольнити позовні вимоги. В судове засіданні відповідач приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Надав письмові заперечення проти позову, просив відмовити у його задоволенні. Враховуючи думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за таких підстав: встановлено, що заочним рішенням Черкаського райсуду Черкаської області від 20.10.2009р. звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 16.08.2007р. на домоволодіння у [ADDRESS], яке належить [PERSON] на праві власності відповідно договору купівлі-продажу від 16.08.2007р., а також на земельну ділянку, площею 0,1690га, розташовану за тією ж адресою, яка також належить [PERSON], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 17.08.2007р. з наданням права ЗАТ КБ «Приватбанк» (в подальшому ПАТ КБ «Приватбанк») укладати від імені [PERSON] договір купівлі-продажу стосовно предмету іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності. На звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до нотаріуса від 19.08.2014р. за №08-09/2183, приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] надано листа-відповідь від 19.08.2014р. за №172/01-16, відповідно до якого заявнику роз»яснені положення ст.ст. 53, 8 Закону України «Про нотаріат» та положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджені наказом МЮУ від 22.02.2012р. №296/5 щодо видачі дублікату втраченого документа. Закон України від 02.09.1993р. «Про нотаріат» встановлює порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні. Відповідно до ч.4 ст. 49 згаданого Закону, про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Між тим, виходячи із вимог ст. 59 ЦПК України, позивачем не надано до суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, хоча предметом спору є саме відмова у вчиненні нотаріальної дії. Так, на думку суду, наявність саме такої постанови необхідна для надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача та мотивів відмови у вчиненні нотаріусом нотаріальної дії, з врахуванням підстав, передбачених ст.49 Закону. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здфйснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права і інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Отже, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» необхідно відмовити, оскільки вони є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не ґрунтуються на законі. На підстави викладеного, та

Outcome: dismissed