Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач подав до суду позов, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №893 від 24 липня 2010 року. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, з грудня 2020 року проживають окремо. Зазначає, що відповідачка стала небезпечною для нього, подальше примирення неможливе. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Просить позов задоволити. 16 лютого 2021 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання 12 квітня 2021 року не з`явився. Про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. 01.04.2021року подав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. 08.04.2021року подала заяву, в якій зазначає, з позовними вимогами згодна, просить розглядати справу за її відсутності. Суд, вважав за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів за відсутності позивача та відповідача, кожен з яких подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 24 липня 2010 року сторони зареєстрували шлюбу у приміщенні Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 893. Дана обставина підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбних відносин у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.4). Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, при обставинах, зазначених позивачем у позові, та збереження такого шлюбу суперечить його інтересам. Спору щодо поділу майна, місця проживання дитини сторони не заявляли. За таких обставин, суд доходить висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, подальше спільне проживання та примирення між сторонами неможливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи (а.с.1). На підставі наведеного, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 908 грн.

Outcome: approved