Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач подав у суд позов, в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування яке складається з такого: матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу в результаті ДТП у розмірі 85889 грн; витрат на евакуацію транспортного засобу у розмірі 720 грн; витрати на оплату проведення товарознавчих експертиз у розмірі 2230 грн 80 коп. та 1860 грн; витрати на лікування потерпілої [PERSON] у розмірі 20199 грн, витрати на її поховання у розмірі 19795 грн; витрати на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 11950 грн; моральної шкоди, заподіяної смертю матері, у розмірі 44 676 грн., пені у розмірі 6200 грн., франшизи у розмірі 2000 грн. та моральної шкоди, заподіяної в результаті невиконання обов`язку з виплати страхового відшкодування, у розмірі 20000 грн., та судові витрати з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що в результаті ДТП, яка сталася [INFO] в районі перехрестя вулиць Молодіжної та 12 квітня у м. Харкові за участі транспортних засобів Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під його керуванням, та Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , йому, як власнику транспортного засобу, була завдана матеріальна шкода, яка, на підставі товарознавчого дослідження, визначена у розмірі 94348 грн. 22 коп., так як залишкова вартість пошкодженого в ДТП належного йому транспортного засобу становить 8459 грн. 35 коп., то різниця в сумі 85889 грн підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивач посилається на те, що в результаті ДТП його матері [PERSON] були завдані тілесні ушкодження, від яких вона згодом померла у лікарні. В період знаходження матері на лікуванні, він ніс витрати на придбання ліків, а в результаті її смерті йому була завдана моральна шкода. Крім того, позивач зазначає, що після смерті матері ним також були понесені витрати на її поховання та спорудження надгробного пам`ятника. Так як винуватим у ДТП, на підставі вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.10.2019, було визнано [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант», він звернувся до страхової з заявою про виплату йому страхового відшкодування, однак йому було відмовлено з тих підстав, що ним пропущений річний строк на подачу заяви про виплату страхового відшкодування, з чим позивач не згоден, оскільки ще 04.01.2018 року ним подавалась до страхової відповідна заява. Безпідставна відмова у виплаті страхового відшкодування завдала йому додаткової моральної шкоди через душевні хвилювання та необхідність вжиття додаткових зусиль та часу, спрямованих на відновлення порушеного права та інтересу. В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі. Відповідач подав у суд відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову з таких підстав: позивачем був пропущений строк звернення до страхової із заявою про виплату страхового відшкодування, а подана 04.01.2018 заява [PERSON] не визнається відповідачем як заява про виплату страхового відшкодування; витрати, які пов`язані з лікуванням потерпілого, відшкодовуються страховиком лише особі, життю та здоров`ю якій безпосередньо була заподіяна шкода в результаті ДТП; франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком за договором страхування; позивачем не надано доказів на підтвердження родинного зв`язку з померлою [PERSON] та не надано доказів на підтвердження смерті останньої, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування моральної шкоди, пов`язаної зі смертю фізичної особи в результаті страхового випадку. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що [INFO] в районі перехрестя вулиць Молодіжної та 12 квітня у м. Харкові за участі транспортних засобів Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , сталася ДТП. В результаті якої власнику Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була спричинена матеріальна шкода у розмірі 94348 грн. 22 коп., а залишкова вартість пошкодженого у ДТП автомобілю склала 8459 грн. 35 коп. Крім того, в результаті ДТП, пасажиру транспортного засобу Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , сином якої є позивач, були спричинені тілесні ушкодження від яких вона померла у лікарні. Наведені вище обставини підтверджені наданими суду копіями відповідного вироку Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.10.2019, який ухвалою Харківського апеляційного суду від 17.03.2020 залишений без змін, та з якого вбачається, що винуватим у ДТП визнано [PERSON] , а причиною смерті [PERSON] є завдані їй у результаті ДТП тілесні ушкодження; висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 9891 від 18.05.2018 та додатку до нього, які підтверджують розмір матеріального збитку, спричиненого пошкодженням в результаті ДТП автомобілю Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , який згідно копії свідоцтва про реєстрацію, належить на праві власності [PERSON] . З копії полісу № АС/1871622 від 13.01.2017 вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» на період з 14.01.2017 по 13.01.2018, за умовами якого ліміт відповідальності становить: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 100000 грн. Розмір франшизи - 2000 грн. З урахуванням встановлених обставин, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір у сфері страхових правовідносин, пов`язаних з відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно п.35.1, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування. З наданої до позову копії заяви від 04.01.2018 вбачається, що [PERSON] подав до страхової компанії «Мега-Гарант» заяву (повідомлення) про відшкодування шкоди заподіяної під час ДТП, яка сталася у час та місці, які вказані вище. Заява була прийнята страховою 04.01.2018 за вхідним № 04-01/2. Поряд з цим, суд звертає увагу, що аргументи відповідача про те, що дана заява не визнається ним як заява про виплату страхового відшкодування, не обґрунтована посиланнями на відповідні обставини чи причини, на підставі яких можливо б було прийти до такого висновку. Відтак, зважаючи на наведені вище обставини, є всі підстави для визнання ДТП, яка сталася [INFO] в районі перехрестя вулиць Молодіжної та 12 квітня у м. Харкові за участі транспортних засобів Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , страховим випадком. У відповідності до п. 22.1, ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 1 статті 30 Закону встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 2 наведеної вище статті Закону встановлює, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди Судом, з наданих позивачем і наведених вище доказів встановлено, що в результаті ДТП [PERSON] , як власнику транспортного засобу Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , була завдана матеріальна шкода, яка через перевищення вартості відновлювального ремонту ринкової вартості автомобіля, що свідчить про економічну недоцільність такого ремонту, визначена у розмірі ринкової вартості т/з Деу Ланос, д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП. Таким чином, оскільки вартість транспортного засобу позивача у невідновленому після ДТП стані становить 8459 грн. 35 коп., а його ринкова вартість на момент ДТП становила 94348 грн 22 коп., відшкодуванню на користь [PERSON] підлягає різниця у розмірі 85 889 грн., та витрати у розмірі 720 грн, які [PERSON] поніс на евакуацію з місця ДТП транспортного засобу, що підтверджується копіями квитанцій № 2010454877 від 13.04.2018 та № 1956022481 від 13.04.2018. Крім того, у відповідності до п. 34.3 ст. 34 Закону відшкодуванню підлягають і понесені позивачем витрати на оплату проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 9891 від 18.05.2018 та дослідження спеціаліста-автотоварознавця, що є додатком до висновку № 9891 у загальному розмірі 4090 грн, понесення яких підтверджено копіє квитанції б/н від 24.04.2018 на суму 2230 грн 80 коп. та копією квитанції № 2544677 на суму 1860 грн. Також підлягають задоволенню і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому смертю матері та вимоги про відшкодування витрат на її поховання та спорудження пам`ятника. Так, статтею 27 Закону встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3. даної статті встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Крім того, пунктом 27.4. передбачено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Судом встановлено, що в результаті ДТП, яка сталася [INFO] з вини [PERSON] , настала смерть [PERSON] , що підтверджено наведеним вище вироком суду. Позивач [PERSON] є сином останньої, що підтверджено копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.07.2018 року. Як вбачається з наданих позивачем суду копії квитанції № 0929 від 06.01.2018 [PERSON] оплатив ритуальні послуги на загальну суму 19 795 грн та згідно накладної б/н від 26.03.2019 оплатив 11950 грн витрати на спорудження надгробного пам`ятника, відтак ці витрати підлягають відшкодуванню [PERSON] відповідачем. Розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої позивачу смертю матері в результаті ДТП, суд визначає виходячи з того, що Законом України від 07.12.2017 р. № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 01.01.2018 встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 3723 грн. Отже, загальний розмір відшкодування дорівнює 44676 грн, що відповідає 12 мінімальним заробітним платам у місячному розмірі на день настання страхового випадку. Позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача пені та моральної шкоди за прострочення виплати страхового відшкодування, підлягають частковому задоволенню виходячи з такого. Відповідно до ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальнику або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. Згідно пункту 36.5 ст. 36 Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійною облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за яких нараховується пеня. В процесі з`ясування обставин справи, судом було встановлено, що на відповідачеві лежить обов`язок з виконання зобов`язань за умовами полісу № АС/1871622 від 13.01.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Після першого звернення позивача до страхової з заявою про виплату відшкодування шкоди заподіяної в результаті страхового випадку, яке мало місце 04.01.2018, така виплата здійснена не була. Суду не надано документальних даних, які б свідчили про причини невиконання заяви позивача. Останній в поясненнях, які ним були надані суду, вказував на те, що його було повідомлено, що страхові виплати будуть здійснені після ухвалення судом вироку у кримінальному провадженні за результатами ДТП. 17.03.2020 Ухвалою Харківського апеляційного суду вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.10.2019 був залишений без змін і набрав законної сили. З наданих суду копій заяв [PERSON] вбачається, що останній 23.04.2020 повторно склав заяви про страхове відшкодування і подав їх до АТ «СК «Мега-Гарант», які були зареєстровані 04.05.2020. Проте, після закінчення 90 днів, страхове відшкодування [PERSON] виплачене не було, а було прийняте 13.08.2020 рішення № 13-08/1 про відмову у такій виплаті, оскільки ДТП, яка сталася [INFO], відповідачем не було визнане страховим випадком через неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП. Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про безпідставність відмови відповідача у виплаті [PERSON] страхового відшкодування, є підстави для стягнення з АТ «СК «Мега-Гарант» пені за прострочення виплати страхового відшкодування виходячи з такого розрахунку. Подвійна облікова ставка НБУ у період затримки, який тривав з серпня 2020 по листопад 2020 становить 12%. Загальна сума страхового відшкодування, яку суд вважає доведеною, складає 167 129 грн 80 коп., таким чином пеня за період затримки дорівнює 5824 грн., що випливає з розрахунку - 167129,8 грн. Х 12% :100 : 365 днів на рік Х106 днів прострочки. Крім того, оскільки позивач був змушений докладати додаткових зусиль для отримання страхового відшкодування, у виплаті якого йому було безпідставно відмовлено, що спричинило негативні психо-емоційні переживання і завдало [PERSON] моральної шкоди, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. в рахунок компенсації такої шкоди, що буде відповідати принципам розумності та справедливості. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 20199 грн. відшкодування витрат на придбання ліків для потерпілої в результаті ДТП [PERSON] , суд відмовляє у їх задоволенні виходячи з такого. Аналіз змісту Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчить, що витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого відшкодовуються страховиком тільки потерпілому, яким, відповідно до положень пункту 1.3 статті 1 розділу 1 зазначеного Закону, є особи, життю та здоров`ю яких заподіяна шкода внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Між тим, в разі коли такі витрати здійснює інша особа за власний кошт в інтересах потерпілого, то ця особа має право на відшкодування понесених витрат від заподіювача шкоди в порядку ст.23 та ст. 1166 ЦК України. В ході судового розгляду було встановлено, що позивач ніс витрати на придбання ліків для потерпілої [PERSON] за рахунок власних коштів. Також є безпідставною і вимога [PERSON] про стягнення з відповідача 2000 грн франшизи, визначеної умовами полісу № АС/1871622 від 13.01.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, що становить суму у розмірі 1759,44 грн.

Outcome: partial