Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 83930,00 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між позивачем та [PERSON], кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року останній отримав кредит у розмірі 78320,00 гривень для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, на строк до 01.04.2019 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 10,49% річних. 11.04.2014 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки №3527.08.02.2108/S-1, на підставі якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, повідомлені судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.04.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №3527.08.02.2108 (а.с.3-4), згідно умов якого банк надав позичальнику кредит для здійснення оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу у розмірі 78320,00 гривень на строк до 01.04.2019 року, а [PERSON], в свою чергу, зобовязалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Згідно п.3.3 кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року на момент укладення договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка, в розмірі 10,49% річних. Відповідно до п.3.14 кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року позичальник сплачує проценти щомісяця, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. Пунктом 4.2.1 кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року передбачено, що повернення суми кредиту здійснюється щомісячно разом із нарахованими процентами рівними сумами по 1684,00 гривень протягом усього строку кредитування, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця, згідно графіку погашень. Згідно п.5.1 кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 договору, але не менше за 10 гривень за кожен день прострочення. 11.04.2014 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» (кредитор) та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №3527.08.02.2108/S-1, на підставі якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.6). Згідно п.1.1 договору поруки №3527.08.02.2108/S-1 від 11.04.2014 року поручитель зобовязується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобовязань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісії за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року. У звязку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року, позивачем було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Так, позивач направив відповідачам вимоги вих.№3527.08.02.2108/1 від 07.10.2014 року та вих.№3527.08.02.2108/П від 22.10.2014 року відповідно про дострокове повернення кредиту (а.с.14, 15). Зазначені вимоги підлягали виконанню протягом 30 календарних днів з дня їх одержання, але до моменту подання позову до суду вони не виконані і відповідні суми позивачу не сплачені (а.с.14, 15). Таким чином, [PERSON] вимоги кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року, не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили. Станом на 03.12.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року в сумі 83930,00 гривень, а саме: 77023,97 гривень, заборгованість за тілом кредиту, 4802,03 гривень заборгованість за відсотками, 2104,00 гривень пеня. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, остання порушує вимоги кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] умов кредитного договору №3527.08.02.2108 від 11.04.2014 року та солідарним боржником. У звязку з невиконанням позичальником [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобовязань по кредитному договору, які останні ігнорують. У звязку з вищевикладеним, є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, відсотків по ньому, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved