Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] 23 667, 82 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором б/н від 23.07.2010 року та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.07.2010 року відповідач отримав кредит в сумі 10 200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписав заяву про отримання платіжної картки, згідно з якою підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між ним та Банком. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачеві кредит у розмірі згідно з договором. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, станом на 29.02.2016 р. має заборгованість в сумі 23 667 грн. 82 коп., що складається з наступних сум: - заборгованість за кредитом в сумі 10 200 грн.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 10 864 грн. 59 коп.; - заборгованість за пенею та комісією в сумі 1000 грн.; - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.; - штраф (процентна складова) в сумі 1103 грн. 23 коп.. В судове засідання представник позивача не з'явився, просить проводити розгляд справи без його участі, позов підтримав, проти заочного рішення не заперечує (а.с.3). В судове засідання відповідач не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчать повідомлення пошти (а.с.49-50, 51-52, 56-57, 63-64, 67-68). Судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити частково. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.07.2010 року відповідач отримав кредит в сумі 10200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підписав заяву про отримання платіжної картки, згідно з якою підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає договір між ним та Банком (а.с.8-33). ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачеві кредит у розмірі згідно з договором (а.с.8). Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, згідно з розрахунками банку станом на 29.02.2016 р. має заборгованість в сумі 23 667 грн. 82 коп., що складається з наступних сум: - заборгованість за кредитом в сумі 10 200 грн.; - заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 10 864 грн. 59 коп.; - заборгованість за пенею та комісією в сумі 1000 грн.; - штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.; - штраф (процентна складова) в сумі 1103 грн. 23 коп. (а.с.4-7). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності та передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. У даному випадку саме пеня (зазначено банком у позовній заяві як заборгованість за пенею та комісією), як різновид неустойки, є спеціальним видом забезпечення виконання грошового зобов'язання і за текстом кредитного договору пеня (комісія) визначається як перший із способів забезпечення зобов'язання позичальника перед банком в порівнянні із штрафом і підлягає стягненню. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 500 грн., та 1103 грн. 23 коп., задоволенню не підлягають, що відповідає правовим позиціям ВСУ у справах № 6- 2003цс15, № 6-1926цс15. Згідно умов кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора вимагати повернення всієї суми кредиту. Оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частково задоволенню та стягненню підлягає заборгованість, що складається з наступних сум: заборгованість за кредитом в сумі 10 200 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 10 864 грн. 59 коп.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 1000 грн., а також судові витрати. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно з якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, а також регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі наведеного та

Outcome: partial