Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію, мотивуючи тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , яку постачає позивач. Свої зобов`язання позивач виконує належним чином, однак відповідач не в повному обсязі виконує зобов`язання по сплаті заборгованості, внаслідок чого на показниках 011178 кВт станом на грудень 2018 року заборгованість за спожиту електричну енергію становить 6 155,07 грн. Ураховуючи те, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України повинен сплатити борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, тому сума боргу з урахуванням наведеного сума боргу становить 8 749,18 грн. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача 6 155,07 грн. заборгованості за спожиту електричну енергії, 2 594,11 грн як три проценти річних та інфляційні втрати, а також 1921,00 грн. судового збору. Ухвалою судді від 30 січня 2019 року відкрито провадження у справі, а її розгляд призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яким роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. У встановлений строк відповідач надала суду заяву, у якій проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити, з підстав того, що між сторонами відсутній договір про надання послуг з постачання електроенергії, а також заяву про застосування строків позовної давності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг, що надає позивач за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розрахунком, наданим позивачем заборгованість за спожиту електричну енергію за період з грудня 2015 року до грудня 2018 року становить 8 749,18 грн. Відповідно до п. 4.19 Правил роздрібного ринку електричної енергії розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Згідно п. 4.12 вказаних Правил плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року, що були чинні до 11 червня 2018 року (надалі ПКЕЕн), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14 березня 2018 року, чинних з 11 червня 2018 року і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України № 562 від 04 травня 2006 року. Виходячи з положень ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.п. 19,21 ПКЕЕн розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Крім того, відповідно до п. 20 ПКЕЕн розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п. 48 ПКЕЕн користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача, наданого останньою, [PERSON] з 04 квітня 1990 року проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі ст. 13 Конституції України та ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачає ст. 322 ЦК України. Таким чином, наявність відносин між сторонами, а отже, і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги електропостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач має здійснювати оплату виставлених рахунків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, відповідно до зазначених правових норм відсутність договору між сторонами не звільняє відповідача від обов`язку оплатити наданих послуг. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач не в повному обсязі оплачує послуги електричну енергію, за ним станом на 01 січня 2019 року обраховується заборгованість, що складає: 8 749,18 грн за спожиту електричну енергію. Крім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Ураховуючи те, що наведений представником позивача розрахунок заборгованості, здійснений на підставі Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 01 грудня 2015 року по 01 грудня 2018 року включно у розмірі 6 155,07 грн - за спожиту електричну енергію, 2 594,11 грн. як 3% річних та 2 070,28 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Стосовно заяви про застосування строків позовної давності, то така задоволенню не підлягає, з огляду на те, що порушення відповідача з не сплати боргу за надання послуг з постачання електричної енергії є триваючим. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1921,00 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved