Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»), звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 76 043,87 грн, як відшкодування витрат, заподіяних позивачеві, та суму судового збору у розмірі 2 102,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та ТОВ «ЛК «Еко Лізинг» було укладено договір страхування наземного транспорту № 47/18-Т/О від 19.01.2018, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - автомобілем марки «Hyundai Accent», д/н [NUMBER] . 16.06.2018 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу, під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen», д/н [NUMBER] , яким керував відповідач. У результаті вказаної ДТП було пошкоджено застрахований позивачем транспортний засіб. Винним у вчиненні вказаної ДТП та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постановою суду від 14.09.2018 визнано [PERSON] . Згідно з умовами договору, на підставі звіту про визначення вартості відновлювального ремонту, страхового акту № 006.00829918-1 від 05.07.2018, рахунку-фактури № БА-0042874, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб, за виключенням суми франшизи у розмірі 1 602,33 грн, складає 76 043,87 грн, що були сплачені позивачем 09.07.2018 за платіжним дорученням № 9722486. На час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, у зв`язку з чим позивач має право зворотної вимоги до нього. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.02.2020 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 21.03.2020. Позивач копію вказаної ухвали суду отримав 03.04.2020. Відповідачем до суду відзиву на позов подано не було, від позивача додаткових пояснень, заяв до суду не надійшло. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи, постановою Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2018 у справі № 756/9436/18 [PERSON] . визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Зі змісту вказаної постанови суду убачається, що 16.06.2018 року, того ж дня о 12 год. 18 хв. по пр. Мінському (біля електроопори №71) у м. Києві, гр. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, внаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 2.3 (б), 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Станом на день розгляду справи постанова Оболонського районного суду міста Києва від 14.09.2018 є такою, що набрала законної сили. За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обсяг заподіяних автомобілю «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , у результаті ДТП, механічних пошкоджень підтверджується довідкою № 3018171632523974 від 16.06.2018, виданою Управлінням патрульної поліції у місті Києві. 19.01.2018 ТОВ «ЛК «Еко Лізинг» та ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 47/18-Т/О, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані із володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до п. 7.2 Договору № 47/18-Т/О добровільного страхування від 19.01.2018 пошкодження транспортного засобу внаслідок ДТП належить до страхових випадків. Франшиза становить 1 602,33 грн, що передбачено п. 12.3 Договору. 21.06.2018 до позивача з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування, звернувся [PERSON] , який керував застрахованим автомобілем під час ДТП, що сталася 16.06.2018. Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт необхідних для проведення відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, відповідно до рахунку-фактури № БА-0042874 від 27.06.2018, складеного ТОВ «Богдан Авто» становить 77 646,20 грн. За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 006,00829918-1 за Договором страхування № 47/18-Т/О від 19.01.2018 від 05.07.2018 та на підставі рахунку СТО і розрахунку страхового відшкодування визначено суму страхового відшкодування в розмірі 76 043,87 грн, виплата якої на рахунок СТО - ТОВ «Богдан Авто» підтверджується платіжним дорученням № 9722486 від 09.07.2018. За вимогами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За приписами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка мала місце 16.06.2018. За ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Однак, обов`язкова цивільно-правова відповідальність відповідача станом на день ДТП застрахована не була. За приписами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п .27 постанови № 4 від 01 березня 2013р., що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. У відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем, у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Таким чином, до ПрАТ «СК «Альянс Страхування» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації. З огляду на положення ст. 1192 ЦК України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. У відповідності до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані по справі докази, в світлі наведених правових норм, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а тому позовні вимоги ПрАТ «СК Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення заборгованості є такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved