Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

позивач просить суд визнати [PERSON], 10 квітня1973 року народження, уродженця [INFO], зареєстрованого за адресою : [INFO], таким. що втратив право користування жилим приміщенням [ADDRESS] посилаючись на те, що 17 лютого 1999 року рішенням виконавчого комітету Ватутінської міської ради № 72 про затвердження протоколів засідання житлово-побутової комісії при виконкомі міської ради, було затверджено протокол №2 «А» та 2 «Б» від 16 лютого 1999 року, відповідно до якого було дозволено обмін квартирами між [PERSON], як проживає в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS], житлова площа якої складає 42, 5 кв.м. склад сімї 4 особи, та [PERSON], яка проживає у чотирьохкімнатній квартирі [ADDRESS], житлова площа якої складає 50, 1 кв.м, склад сімї 4 особи. Після обміну було видано ордери : [PERSON] на квартиру [ADDRESS], склад сімї 4 особи : [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] син; бабак В.М., на квартиру [ADDRESS], склад сімї 4 особи :[PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON]- дочка. Згідно типового договору від 24 лютого 1999 року, квартиронаймачем чотирьохкімнатної квартири № 21, що знаходиться по вул.Ювілейна,11 в м.Ватутіне Черкаської області є вона, [PERSON]Згідно довідки житлово-комунального господарства №151 від 22.06.2016 року, у квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстровані її сини :[PERSON], [PERSON] та син попередніх квартиронаймачів [PERSON] З лютого 1999 року [PERSON] в квартирі не проживає, квартирою не користується, комунальні послуги не сплачує, речей які б йому належали, в квартирі немає. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач наміру не має, в звязку з чим вона і змушена звернутись до суду. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином (судовою повісткою), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Представник третьої особи, Ватутінського виробничого житлово-комунального господарства проти задоволення вказаного позову не заперечує. Треті особи : [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, .а подали до суду заяви в яких просять суд вказану справу розглядати у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд заслухавши учасників процесу та вивчивши письмові докази,\~вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Вимоги позивача законні,\~ обґрунтовані\~\~ і\~\~ в судовому засіданні доведені. Відповідно до ст.ст. 3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних трудових відносин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.\~\~ 17 лютого 1999 року рішенням виконавчого комітету Ватутінської міської ради № 72 про затвердження протоколів засідання житлово-побутової комісії при виконкомі міської ради, було затверджено протокол №2 «А» та 2 «Б» від 16 лютого 1999 року, відповідно до якого було дозволено обмін квартирами між [PERSON], як проживає в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS], житлова площа якої складає 42, 5 кв.м. склад сімї 4 особи, та [PERSON], яка проживає у чотирьохкімнатній квартирі [ADDRESS], житлова площа якої складає 50, 1 кв.м, склад сімї 4 особи, що стверджується рішенням (а.с.7-8). Після обміну було видано ордери: [PERSON] на квартиру [ADDRESS], склад сімї 4 особи : [PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON] син; [PERSON], на квартиру [ADDRESS], склад сімї 4 особи :[PERSON] чоловік, [PERSON] син, [PERSON]- дочка, що стверджується ордерами (а.с.12,13). Згідно типового договору від 24 лютого 1999 року(а.с.9), квартиронаймачем чотирьохкімнатної квартири № 21, що знаходиться по вул.Ювілейна,11 в м.Ватутіне Черкаської області є позивач, [PERSON]Згідно довідки житлово-комунального господарства №151 від 22.06.2016 року (а.с.11), у квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстровані її сини :[PERSON], [PERSON] та син попередніх квартиронаймачів [PERSON] З лютого 1999 року [PERSON] в квартирі не проживає, квартирою не користується, комунальні послуги не сплачує, речей які б йому належали, в квартирі немає. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач наміру не має. Вказані правовідносини регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Житловим кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, згідно з ст. ст.\~41,\~55 Конституції України,\~\~право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч.1\~ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ст.1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено право на вільне володіння майном. Відповідно до вказаної статті Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтями\~150,155 ЖК України\~встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством. Згідно з ст. ст.\~71,\~72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз наведених норм цивільного та житлового законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, а саме, шляхом заявлення вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене суд позовні вимоги [PERSON] задовольняє повністю та визнає [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ареєстрованого за адресою : [ADDRESS], таким, що втратив право користування жилим приміщенням [ADDRESS].

Outcome: approved