Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач просить визнати за нею, за набувальною давністю, право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 49,8 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що з 2006 року [PERSON] проживає у житловому будинку [ADDRESS], без реєстрації права власності, згідно погосподарської книги №2 Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області. Позивач безперервно проживає у будинку, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що на позові наполягає та просить розглянути справу у її відсутністі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій проти позову не заперечує, просить розглянути справу у його відсутністі. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 2006 року [PERSON] проживає у житловому будинку [ADDRESS], без реєстрації права власності, згідно погосподарської книги №2 Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області. Позивач безперервно проживає у будинку, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну земельну ділянку. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача при вселенні в житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 49,8 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, була добросовісність, що є обов'язковою умовою та юридично значимим фактором.

Outcome: approved