Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивач просить визнати недійсним договір дарування ? частини житлового будинку [ADDRESS], укладений 24.12.2014 року між ним та відповідачем [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 3-751, посилаючись на те, на час укладення вказаного договору дарування він перебував у такому стані коли не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок хвороби. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на відсутність підстав для визнання договору дарування недійсним, оскільки він укладений відповідно до закону та у зв'язку з волевиявленням позивача. Третя особа - державний нотаріус Третьої Херсонської державної нотаріальної контори Карпова Наталя Миколаївна в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила відмовити у задоволенні вимог позивача про визнання договору дарування, який нею було посвідчено 24.12.2014 року у відповідності до вимог чинного законодавства та укладено за волевиявленням позивача. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] був позивач [PERSON] на підставі Дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Херсонською державною нотаріальною конторою 04.11.2014 року за реєстровим № 3-643, дублікат виданий 24.11.2014 року за р. № 3-643 та зареєстрований Реєстраційною службою Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, номер запису про право власності: [NUMBER]. 24.12.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування ? частини житлового будинку [ADDRESS], який посвідчено державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 3-751, згідно з яким ? частина житлового будинку була передана [PERSON] в дар [PERSON] Крім того, в будинку [ADDRESS] з 1982 року постійно проживає і зареєстрований позивач по справі - [PERSON] Вказані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами та сторонами визнаються, а правовідносини які виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч.3,ч.5 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має буди вільним і відповідати його волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору дарування від 24.12.2014 року позивач [PERSON] передав в дар відповідачу [PERSON] належне йому нерухоме майно - ? частину житлового будинку [ADDRESS], яке є його єдиним житлом. При таких обставинах, наявний оспорюваний договір дарування від 24.14.2014 року укладений між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] порушує право власності позивача. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач протягом тривалого часу зловживав спиртними напоями, на протязі останніх двох років хворіє, в період часу з 2013 року має розлади поведінки та психіки, не працює та потребує сторонньої допомоги, яку йому надають його син [PERSON], дружина [PERSON] та сестра [PERSON] Відповідно до проведеної судом амбулаторної судово-психіатричної експертизи за №419 від 05.08.2015р. [PERSON], [INFO], на момент укладення договору дарування 24.12.2014 року страждав хронічним психічним захворюванням в формі судинної деменції внаслідок чого [PERSON] не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин вимоги позивача в силу ст.ст. 215, 216, 225 ЦК України, є законними та обґрунтованими й підлягають задоволенню судом, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено відсутність намірів позивача [PERSON] подарувати ? частину житлового будинку [ADDRESS] відповідачу [PERSON], вказаний договір дарування укладений позивачем [PERSON] у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними та порушує право власності позивача на вказану частину житлового будинку, яка є його єдиним житлом. При цьому, договір дарування ? частини житлового будинку [ADDRESS], укладений 24.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори Карповою Н.М., зареєстрований у реєстрі за № 3-751 повинен бути визнаний недійсним, а сторони повернуті у первісний стан шляхом зобов'язання [PERSON] повернути [PERSON] ? частину житлового будинку [ADDRESS] отриману нею за вказаним договором дарування. Доводи відповідача про укладення договору дарування відповідно до закону, наявність намірів позивача [PERSON] подарувати відповідачу ? частини житлового будинку [ADDRESS] та посилання на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що позивач [PERSON] не вживав алкогольні напої, був освідченою та обізнаною людиною, в період часу укладення оспорюваного договору дарування не мав порушень пам'яті, був у свідомості та все розумів, мав наміри подарувати частину житлового будинку відповідачу [PERSON], не можуть бути прийняті судом до уваги як такі, що спростовані встановленими в судовому засіданні обставинами й відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження цього. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1129 грн. 57 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved