Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] у якій просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33635,57 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно укладеного договору від 16.02.2011 року надав, а [PERSON] отримав кредит в сумі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30 вересня 2019 року становить 33635,57 грн., яка складається з 2 692,78 грн. заборгованості за кредитом, 26 226,42 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 2638,49 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. штраф (фіксована складова), 1577,88 грн. штраф (процентна складова). У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи провести за відсутності представника Банку, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Суд встановив, що між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 16 лютого 2011 року укладено кредитний договір. Це підтверджується заявою [PERSON] від 16 лютого 2011 року, яка, окрім умов кредитного договору містить розписку про ознайомлення відповідача з «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та тарифами Банку», які є частиною кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого банком нарахована заборгованість у розмірі 33635,57 грн., яка складається з: 2692,78 грн. заборгованості за кредитом, 26226,42 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 2638,49 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500 грн. штраф (фіксована частина), 1577,88 грн. штраф (процентна складова). Для підтвердження суми боргу позивачем надано до суду розрахунок заборгованості за наданим кредитом. Разом з тим, при встановленні суми заборгованості відповідача зі сплати відсотків суд враховує такі обставини та норми права. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Також, виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до наданої позивачем копії заяви [PERSON] про видачу кредитної картки та витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», достовірність, належність і допустимість якої не оспорюється сторонами, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% на місяць з розрахунку 360 днів у році, тобто 30,00% на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Аналізуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором вбачається, що банк здійснив нарахування відсотків не лише на тіло заборгованості, тобто суму, яку фактично отримав позичальник, а і на відсотки та штрафні санкції, що суперечить зазначеним вище положенням параграфів 1, 2 глави 71, ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно наданого позивачем розрахунку тіло кредиту становить 2692,78 грн. Тобто 2692,78 грн. (тіло кредиту) х 2.5% (базова ставка відсотків за користування кредитом) х 103 місяці (період заборгованості за кредитом відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості з лютого 2011 року по вересень 2019 року) = 6933,91 грн. - заборгованість по відсоткам за наданим кредитом. Саме у цьому розмірі суд вважає обґрунтованим вимоги позивача про стягнення відсотків за кредитом. Відповідно до ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, неявка відповідача до суду і ненадання ним відзиву не виключає необхідності перевірки судом належності, допустимості, достовірності і достатності наданих позивачем доказів. здійснивши таку перевірку і оцінивши надані докази, суд дійшов висновку про те, що наданий позивачем розрахунок заьболрнолваності у частині нарахуванян відсотків за кредитом є необгрунтованим, тому, здійснивши перерахунок нарахованих відсотків, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у цій частині. Враховуючи те, що [PERSON] не виконав передбачені договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позов у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягає задоволенню частково. Разом з тим, у стягненні заборгованості за пенею слід відмовити з таких підстав. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Водночас, договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Таке тлумачення закону відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-2003цс15 та у постанові Верховного суду України від 11 жовтня 2017 року у справі №347/1910/15-ц. Оскільки за порушення строків виконання грошового зобов`язання за кредитним договором даним рішенням стягується штраф, як вид цивільно-правової відповідальності, то у задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства. Крім того, ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконання саме у цей строк. При цьому згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Окрім цього, пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми заборгованості з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Судом визначено, що сума невиконаного зобов`язання складає 2692,78 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) + 6933,91 грн. (заборгованість за процентами за користування кредитом) = 9626,69 грн., а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 9626,69/100х5%=481,33 грн. Загальна сума заборгованості по штрафу таким чином складає 500 грн. (фіксована складова) + 481,33 грн. (процентна складова) = 981,33 грн. Загальна сума заборгованості за кредитом, відсотками та штрафами таким чином складає 10 608,02 грн. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,12 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial