Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач подала до суду позов, в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського управління юстиції, актовий запис №2544 від 04 вересня 2015 року. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що у зв`язку з різними характерами, не могли досягнути питання спільного побуту. Відповідач час від часу вживає спиртні напої. Під час перебування в стані алкогольного сп`яніння наносив побої, не бажав мати дітей. Така поведінка відповідача призвела до переконання, що подальше таке подружнє життя неможливе. Більше трьох років з відповідачем не проживає як одна сім`я. Примирення не бажає. Від шлюбу з відповідачем дітей не мають. Спорів з приводу поділу майна сторони не мають. 06 жовтня 2020 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася. Належним чином повідомлена про місце, дату та час розгляду справи (а.с.13). Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.12). Відзиву на позов не подав. 30.10.2020 року відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Просив не надавати час на примирення (а.с.14). Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів за відсутності позивача та відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що 04 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у приміщенні Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2544. Дана обставина підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Частинами 3, 4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі при обставинах, зазначених позивачем у позові, та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Від шлюбу з відповідачем у позивача дітей немає. Спорів з приводу поділу майна сторони також не мають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім`я фактично не існує, подальше спільне проживання та примирення між сторонами неможливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб. З огляду на те, що позивач в позовній заяві просила судовий збір за подання позову залишити за нею, суд, виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст.13 ЦПК України, вважає за можливе не стягувати при задоволенні позову з відповідача судові витрати.

Outcome: approved