Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якому просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що З 2013 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а 06.06.2015 року між ним був укладений шлюб, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . До 01.02.2020 року сторони з сином проживали однією сім`єю на найнятій квартирі у [ADDRESS] , а з 01.02.2020 року він винайняв квартиру у [ADDRESS] . Дана квартира є просторим двокімнатним помешканням де синові, була облаштована окрема дитяча кімната з ігровим простором. Дитина була забезпечена усім необхідним для нормального фізичного та духовного розвитку, у нього були усі необхідні іграшки, канцелярське приладдя, засоби гігієни, харчування у орендованому помешканні, окрім того батько мав намір після закінчення карантину влаштувати його до приватного дитячого садочка, де він міг повною мірою розвиватися. Рішення про переселення нашої сім`ї до міста Вінниці сторонами було прийнято спільно, адже [PERSON] займається підприємницькою діяльністю, а саме виробництвом медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів, його діяльність як підприємця дислокується і сконцентрована саме у місті Вінниці, та й для сина на думку сторін було б краще зростати у Вінниці. 01.03.2020 року між сторонами виник побутовий конфлікт, призвідником якого була [PERSON] , даний конфлікт з часом між ними був врегульований, і вони продовжили нормально спілкуватися та спільно проживати. 16.03.2020 року без пояснення будь яких причин, без погоджень [PERSON] зібрала усі свої речі та речі дитини і разом з ним та з своєю мамою виїхала до с.Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, де мешкає остання. З того часу [PERSON] по декілька разів на тиждень приїздив до них та привозив продукти харчування, засоби гігієни, та усі необхідні речі для нормального життя сина та [PERSON] та неодноразово просив повернутися разом із сином додому, переконував, що їм потрібно зберегти сім`ю заради їх сина. За час їх спільного проживання та й після народження сина [PERSON] постійно старався створити найкращі умови для життя їх сім`ї та розвитку і зростання сина. З моменту укладення шлюбу [PERSON] своєю працею та роботою створив для неї найкращі умови, [PERSON] жодного дня ніде не працювала, займалася домашнім господарством, після народження сина мала б повністю посвятити свій час сину, він повністю фінансово та матеріально забезпечував сім`ю, створював умови в яких їх родина ні у чому не мала потреби. Однак, [PERSON] періодично влаштовувала своє дозвілля без погодження, відвідувала дискотеки різні нічні клуби, коли залишала його з сином самих у дома, нехтуючи ними, однак незважаючи на це він максимально намагався не звертати уваги на її витівки лише з метою збереження їх шлюбу та сім`ї. 11.04.2020 року, коли [PERSON] відвідував у с.Плебанівка Шаргородського району дитину та [PERSON] , при особистому спілкуванні з сином він поскаржився, що хоче додому і хоче бути і проживати з ним, а у селі йому не добре, тому він врахувавши усі благання сина вирішив забрати його додому, тому 11 квітня він забрав сина додому до Вінниці, де він зараз і проживає зі ним. З того часу син фактично жодного разу не згадував матір [PERSON] , а вона жодного разу не навідалася до них, хоча він неодноразово у телефонній розмові просив її приїхати, однак вона навіть не навідала сина у його день народження. Натомість, 15.04.2020 року він отримав з Вінницького міського суду матеріали справи за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу, які датовані 16.03.2020 року та з цих дій зрозумів, що вона не має на меті збереження їх сім`ї. Між сторонами жодного разу не обговорювалося питання щодо визначення місця проживання їх сина, натомість [PERSON] 16.03.2020 фактично самостійно вирішила, що син буде проживати з нею у її матері в селі Плебанівка Шаргородського району і без погодження, забрала сина, самочинно змінивши його місце проживання без погодження з батьком дитини. [PERSON] вважає, що їх сину буде краще проживати із ним, адже на теперішній час він має власний бізнес, стабільний самостійний істотний дохід, його робочий день дозволяє відвозити сина до дитячого садочка, займатися з ним підготовкою до завдань, проводити разом дозвілля та іншим чином піклуватися про нього, також має набагато кращу можливість створити для нього найкращі побутові умови. У сина є окрема дитяча кімната, яка обладнана усім необхідним для найкращого проживання та зростання, [PERSON] такої можливості не має, адже вона ніде не працевлаштована, не має власного стабільного доходу, не має власного житла, і не може повною мірою самостійно забезпечити сину нормальні умови життя, адже проживає у своєї матері у селі у прохідній кімнаті, а у будинку, який складається з трьох кімнат, одна з яких є прохідною, проживає ще п`ятеро людей, отже ні про яку окрему кімнату для сина і мови не може бути. Вказав, що проживання сина [PERSON] з ним як найкраще відповідає інтересам сина. Зазначив, що мати має приймати участь у вихованні сина, тому він не буде чинити їй жодних перешкод у спілкуванні з сином, а натомість ще й буде сприяти їй у спілкуванні з сином. Позов [PERSON] про розірвання шлюбу не визнає та бажає зберегти їх шлюб, так як розуміє, що все ж таки дитині краще зростати у повноцінній родині де є і батько і мати. Просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 18.05.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. 12.06.2020 року через канцелярію Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мишковська Т.М., третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. У зустрічному позові [PERSON] просила прийняти його та розглядати в одному провадженні за позовом [PERSON] до неї про визначення місця проживання дитини. Позовна заява мотивована тим, що відмова у задоволенні позовних вимог батька [PERSON] не в повній мірі захистить інтереси дитини, а задоволення зустрічного позову може виключити повністю задоволення первісного позову, тому [PERSON] скористалася правом відповідно до ст.ст.49,193 ЦПК України та подала даний зустрічний позов про визначення місця проживання з матір`ю виходячи з наступних обставин. Станом на час подання зустрічного позову сину [PERSON] виповнилося чотири повних роки, тому його місце проживання має визначатися за спільною згодою батьків. З 06.06.2015 року по 16.03.2020 року сторони перебували у шлюбі та проживали однією сім`єю. 01.03.2020 року батько [PERSON] в чергове наніс тілесні ушкодження матері дитини [PERSON] , після чого вона звернулася у лікарню, куди була викликана поліція, 17.03.2020 року розпочато досудове розслідування (номер кримінального провадження 12020020010000615) за ч.1 ст.125 КК України. 16.03.2020 року [PERSON] не витримуючи психологічного тиску та фізичного насилля зі сторони [PERSON] , з метою захисту дитини вимушена була забрати свої речі та переїхати в [ADDRESS] в будинок своєї бабусі [PERSON] 11.04.2020 року під час зустрічі дитини з батьком, останній без попередження забрав його з собою. [PERSON] звернулася до поліції з даного факту, однак отримала відповідь, що батьки мають рівні права у відношенні їх дитини, а тому в діях батька, який забрав дитину без згоди матері ознак кримінального правопорушення не вбачається. Дитина проживає з батьком, однак встановити місце проживати неможливо, оскільки за адресою [ADDRESS] , де батько винаймає квартиру, матері жодного разу, коли приїжджала, дитину побачити не вдалося. [PERSON] неодноразово зверталася до служб у справах дітей з метою захисту своїх прав та прав дитини. 22.04.2020 року із відповіді Служби у справах дітей ВМР стало відомо, що служба звернулась до Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області з метою з`ясування обставин щодо вчинення домашнього насильства щодо дитини з боку батька та відповідного реагування, саме за таких обставин мати змушена захищати права дитини у судовому порядку та просити суд визначити місце проживання дитини разом з нею, вважаючи, що таке місце проживання як найкраще відповідатиме інтересам сина. В будинку, де зараз проживає [PERSON] для дитини облаштовано безпечне та комфортне місце проживання, з окремою кімнатою та ліжком, місцем для навчання та розвитку, у помешканні дотримуються санітарно -гігієнічні норми, територія навколо будинку є безпечна для дитини. Після переїзду до с.Плебанівка Шаргородського району [PERSON] оформилась приватним підприємцем, займається торгівлею продуктами харчування у магазині в с.Плебанівка Шаргородського району, має самостійний дохід, за рахунок якого має можливість забезпечити достойний рівень як свого життя так і дитини, позитивно характеризується за місцем проживання, немає шкідливих звичок, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та ніколи не зверталася за психіатричною допомогою, за освітою молодший спеціаліст за напрямком «Стоматологія ортопедична». Склад сім`ї за місцем проживання [PERSON] складає її бабуся [PERSON] , яка також за необхідності може допомагати піклуватися про дитину. Поряд з її будинком у сусідньому будинку проживають батьки [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та її сестра [PERSON] . Бабуся, батьки та сестра [PERSON] позитивно характеризуються за місцем проживання, роботи, навчання відповідно, шкідливих звичок не мають, не перебувають на диспансерному обліку, за медичною допомогою до лікаря-нарколога та психіатричною допомогою не зверталися. Таким чином доводиться, що вони можуть бути і є гарним оточенням для дитини та створили йому належні умови для проживання, у них склалися приязні відносини. Стосунки між членами сім`ї дружні та вони приділяють належну увагу вихованню дитини. [PERSON] подала заяву до Плебанівського дошкільного навчального закладу Плебанівської сільської ради та отримала згоду на прийняття сина [PERSON] до садочка. Зазначила, викладеним доводиться, що проживання [PERSON] з матір`ю повністю відповідатиме його інтересам, визначення місця проживання дитини з матір`ю не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання свої батьківських обов`язків. Ухвалою суду від 10.07.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мишковська Т.М. про визначення місця проживання дитини та вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мишковська Т.М., третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради до [PERSON] про визначення місця проживання дитини об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. 25.11.2020 року ухвалою суду відмолено в задоволенні клопотання представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Полігаса В.М. про приєднання до матеріалів позову доказів та повернуто їх представнику та відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову адвоката Полігаса В.М. про призначення судово - психологічної експертизи. Ухвалою суду від 25.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі за первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічною позовною заявою [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Мишковська Т.М., третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради до [PERSON] про визначення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 14.07.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному позову [PERSON] про поновлення строку на подання доказів по справі та долучення до матеріалів справи висновку фахівця від 18.01.2021 року за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач по первісному позову та відповідач по зустрічному позову [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги по первісному позову з підстав викладених у первісні позовній заяві та просили її задовольнити. Крім того просили відмовити в задоволенні зустрічного позову. В судовому засіданні представник відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову адвокат Мишковська Т.М. та відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] заявлені позовні вимоги по первісному позову не визнали, підтримали заявлені позовні вимоги по зустрічному позову з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради Українець П.І. в судове засідання не з`явився, попередньо надавши на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішені спору поклався на розсуд суду Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони у справі [PERSON] та [PERSON] з 06.06.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.9 зв.). Шлюб між сторонами розірваний (а.с.133). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Згідно з копією довідки ОСББ «Однодумці» від 18.04.2020 року, [PERSON] , 1991 року народження мешкає в [ADDRESS] , і на його утриманні знаходиться син [PERSON] , 2016 року народження (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло квартира загальною площею 44,1 кв.м. по [ADDRESS] на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.10 зв.). За копією витягу з реєстру платників єдиного податку [PERSON] з 01.07.2019 здійснює господарську діяльність по [ADDRESS] група та ставка платника єдиного податку, КВЕД ДК 009:2010 (32.50 виробництво медичних і стоматологічних інструментів та матеріалів;47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 25.61 оброблення металів та нанесення покриття на метали; 46.76 оптова торгівля іншими проміжними продуктами)(а.с.10). Згідно копії довідки про склад сім`ї Плебанівської сільської ради Шаргородської області від 27.05.2020 року, [PERSON] проживає без реєстрації по [ADDRESS] зі своєю бабусею [PERSON] , яка є власником будинку за зазначеною адресою (а.с.79), яка позитивно характеризується за місцем проживання, разом з чоловіком виховали троє дітей, користується авторитетом серед односельчан (а.с.84). Не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за психіатричною допомогою не зверталася (а.с.91). [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно, ввічлива, трудолюбива, добросовісна, відповідальна, народилася та виросла в селі, має багато друзів, товариська, завжди готова прийти на допомогу, користується авторитетом (а.с.87), не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, за психіатричною допомогою не зверталася (а.с.92). Має диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Стоматологія ортопедична» та має кваліфікацію зубного техніка (а.с.93-94). З 04.05.2020 року [PERSON] як фізична особа - підприємець зареєстрована у Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.95), є платником єдиного податку 2 групи, КВЕД - інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (а.с.96), здійснює господарську діяльність в орендованому приміщенні по [ADDRESS] (а.с.97-98). Матір`ю [PERSON] подана заява до ДНЗ «Берізка» про прийняття дитини [PERSON] до закладу (а.с.99) та їй повідомлено, що дитина буде прийнята до дитячого садочка при оформленні всіх необхідних документів (а.с.100). Згідно копії акту обстеження умов проживання, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , з бабусею [PERSON] , для виховання та розвитку дитини створено умови, а саме окрема кімната, окреме ліжко, шафа, письмовий стіл, комп`ютер, піаніно, іграшки, одяг, взуття, продукти харчування, гігієнічні засоби, облаштовано місце для гри та навчальних занять дитини (а.с.101). Згідно копії довідки про склад сім`ї Плебанської сільської ради від 27.02.2020 року (а.с.80) в будинку [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які позитивно характеризуються за місцем роботи (а.с.81-82), проживання (а.с.83,85-86). Не перебувають на обліку у лікаря-нарколога, за психіатричною допомогою не зверталися (а.с.88-90). Згідно з копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого нейрохірургічного відділення №2376 КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої допомоги», [PERSON] з 01.03.2020 року по 16.03.2020 року перебувала в стаціонарі з основним діагнозом сполучна травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома 2-го сегменту печінки, після травматична гематома прямого м`язу живота (а.с.56-57). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань Вінницьким відділом поліції ГУНП у Вінницькій області внесені відомості про кримінальне провадження 12020020010000615 за ст.125 ч.1 КК України за заявою [PERSON] про нанесення їй 01.03.2020 року тілесних ушкоджень її чоловіком [PERSON] за місцем їх проживання по [ADDRESS] (а.с.59). За копією довідки поліцейського СРПП Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області на звернення [PERSON] про те, що її зять забрав дитину повідомлено, що зазначена подія не містить відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення (а.с.60). За копією листа [PERSON] на її повідомленням про те, що її зять забрав дитину, начальником Шаргородського відділення поліції повідомлено, що в даному випадку відсутні ознаки кримінального правопорушення, дочці [PERSON] рекомендовано звернутися про визначення порядку зустрічей дитини та батька до служби у справах дітей Шаргородської РДА та Шаргородського районного суду (а.с.61). Відповідно до копії листа заступника начальника Вінницького відділу поліції за перевіркою фактів з приводу прийняття мір за заявою [PERSON] до її чоловіка відносно [PERSON] , щодо перешкоджання бачитись з сином [PERSON] , повідомлено, що з ним було проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення вчинення протиправних дій відносно неї та їй роз`яснено, що відсутні відомості про вчинення кримінального правопорушення та що вказані відносини регулюються нормами цивільного законодавства та рекомендовано звернутись до Вінницького міського суду у приватному порядку для визначення її участі у вихованні сина (а.с.62). На звернення до Служби у справах дітей Вінницької міської ради (а.с.63-65,68,71-72) [PERSON] повідомлено, що [PERSON] під час бесіди зазначив, що не створює перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] , стверджував, що належним чином виконує батьківські обов`язки щодо дитини (а.с.66). Роз`яснено, що у разі якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклуванням або судом та роз`яснено порядок подачі документів у разі вирішення спору органом опіки та піклування (а.с.67). Службою у справах дітей Шаргородської РДА [PERSON] роз`яснено, що оскільки дитина на даний час знаходиться з батьком в [ADDRESS] , то їй рекомендовано звернутися до служби у справах дітей Вінницької міської ради для проведення обстеження умов проживання [PERSON] , а також вирішення інших питань, які стосуються дитини (а.с.69). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради від 12.06.2020 року №02-5/10-1376, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.42-43). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам сторін та ніким не оскаржуються. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного. Згідно ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини гарантує кожній особі право на справедливий суд. Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з ч.ч.2,8,9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з положеннями ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. В даному випадку, до правовідносин, що виникають з визначення місця проживання дитини, суд повиен обов`язково застосовувати норми принципу 6 Декларації прав дитини про недопустимість розлучення дитини з матір`ю, крім випадків, коли є виняткові обставини. Приймаючи рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену в § 54 рішення у справі «HUNT v. UKRAINE» № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, де зазначено, що «… між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків». На підставі викладеного, при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховуючи позицію висновку органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з матір`ю, добросовісне виконання матір`ю [PERSON] своїх батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, приходить до висновку про відмову в задоволені первісного позову [PERSON] та про задоволення зустрічного позову [PERSON] і визначити місце проживання дитини разом з її матір`ю. Проживання на даний час дитини з матір`ю більш доцільно та в її інтереса, та не заподіє психологічної травми, оскільки дитина любить обоїх батьків. При цьому, суд зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права батька [PERSON] у справі спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з батьком, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні й може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки і піклування, або за рішенням суду.

Outcome: approved