Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 26 068,42 гривень, посилаючись на те, що 22.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит в сумі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку із не виконанням відповідачем умов договору, станом на 31.03.2018 року у неї виникла заборгованість в сумі 26 068,42 гривень, яка складається з: 1561,00 гривень - заборгованість за кредитом; 18562,36 гривень - відсотки за користуванням кредитом; 4465,61 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 1229,45 гривень - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 1762,00 гривень. З позовною заявою, на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Як вбачається з позовної заяви та доданого до неї клопотання позивач просив розглядати справу без участі їх представника (а.с.3, 22). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.39) відповідач отримала ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами 14 липня 2018 року, однак у наданий судом строк та станом на 06 серпня 2018 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалася, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України визначена письмова форма укладення кредитного договору. За вимогами ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 22.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно якого останній було надано кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний нею договір разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 8, 9, 10-15). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керується п.3.2 та п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що відповідач при укладенні договору дає свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п. 6.7. Пунктами 1, 3.13 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку клієнт не проінформує банк про розірвання даного договору, він автоматично пролонгується на той же строк, про що сторони уклали анкету-заяву від 22.08.2008 року та Витяг з Умов та правила надання банківських послуг. Однак, [PERSON] порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобов'язання з погашення заборгованість по тілу кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки відповідач односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов договору, позикодавець вправі вимагати повернення заборгованості та виплати належних за цим договором платежів, в тому числі пені, на умовах, передбачених договором. Станом на 31.03.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 26 068,42 гривень, яка складається з: 1561,00 гривень - заборгованість за кредитом; 18562,36 гривень - відсотки за користуванням кредитом; 4465,61 гривень - заборгованість за пенею та комісією, 250 гривень - штраф (фіксована частина), 1229,45 гривень - штраф (процентна складова) (а.с. 5-7). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як було встановлено, що відповідач за ст. 525, 526, 530 ЦК України була зобов'язана виконати належним чином та у встановлений строк даний договір. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у встановлений договором строк відповідач договірних зобов'язань не виконала. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір в розмірі 1762,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved