Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дитини [PERSON], [INFO], оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Представник позивача позов підтримала, відповідач у судове засідання не з'явилася. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 07.02.2012 року вбачається, що відомості про батька [PERSON], [INFO], зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.10.2015 року відібрано [PERSON], [INFO], у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та передано дитину органу опіки та піклування виконавчому комітету Миколаївської міської ради для влаштування, а також стягнуто з [PERSON] на користь комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради на утримання дитини аліменти щомісячно в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 08.12.2015 року №501-р влаштовано в прийомну сім'ю, створену на базі родини [PERSON] та передано з 09.12.2015 року на виховання та спільне проживання малолітнього [PERSON]. У відповідності до характеристики на [PERSON], наданої Інгульським ВП ГУНП в Миколаївській області 26.09.2016 року, [PERSON] характеризується з негативного боку, порушує громадський порядок за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, підтримує зв'язок з особами, які ведуть аморальний спосіб життя. Згідно із характеристики [PERSON], наданої дошкільним навчальним закладом №7 м. Снігурівки Миколаївської області, на період вступу до дитячого садка він не мав навиків спілкування з однолітками, не вмів тримати олівець в руці, був замкнутий, насторожений, мовчазним, не контролював свій емоційний стан, не вмів сконцентрувати увагу, роздивлявся кожну іграшку немов бачить її вперше, мав не достатній розвиток усіх пізнавальних процесів. На даний момент у дитини сформовані і відповідають віку навички самообслуговування, загальна та дрібна моторика, продовжується розвиток пізнавальних процесів, став веселий, дружній, дисциплінований, лагідний, стриманий, адекватно став переживати успіхи і невдачі, в ньому гармонійно продовжують формуватися і розвиватися всі види діяльності дитини. Відповідно до довідки від 05.10.2016 року, виданої Снігурівським районним центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, та довідки від 10.10.2016 року, виданої Снігурівською районною державною адміністрацією, за час відвідування прийомної дитини та зі слів прийомних батьків [PERSON] жодного разу не згадав про свою біологічну матір та взагалі про будь-яких біологічних родичів, його ставлення до прийомних батьків дуже тепле, доброзичливе та прихильне, почуває себе рівноправним членом сім'ї. Як вбачається з довідки Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 12.10.2016 року, з 15.10.2015 року та до теперішнього часу [PERSON] не зверталась до спеціалістів Центру за психологічною та юридичною допомогою з метою повернення дитини до біологічної сім'ї та підвищення рівня виховного потенціалу матері. У відповідності до висновку від 03.11.2016 року орган опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 155 та п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У абзаці 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, його оздоровленню та піклуванню, то позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved