Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними було розірвано 20 серпня 2009 року; - від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні; -відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає; -їй відомо, що у відповідача інших дітей немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, звернулася до суду з позовом та просить: стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина - [PERSON], по 1200грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.28/, згідно якої позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - шляхом направлення йому судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи за місцем його реєстрації /а.с.13,15-16,19-20/, а також через оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №115 (4580) від 11 жовтня 2016 року /а.с.25/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 17 жовтня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 20 серпня 2009 року, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.6/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.5/ та довідкою №204 від 25.02.2016 року, виданою виконкомом Монастирецької сільської ради Хустського району Закарпатської області /а.с.7/. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вказала позивач у своєму позові - у відповідача інших дітей немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводяться, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для їх нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 800грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial