Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON], третя особа: Білоцерківський МВ ДВС ГТ УЮ у Київській області про звільнення майна з-під арешту, обґрунтовуючи його тим, що 26 червня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №005/12,. В забезпечення виконання зобовязань за договором, між сторонами укладено договір іпотеки від 26.06.2007 року, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, площею 94,8 кв.м. в житловому будинку, який розташований за адресою Київська область, м.Біла Церква, вул. Сломчинського, буд.4/35, прим.21. У звязку з неналежним невиконанням відповідачкою зобовязань за кредитним договором, позивач звернувся до суду. 25 серпня 2015 року Апеляційним судом Київської області було ухвалено рішення яким позовні вимоги задоволено. 07 липня 2016 року державним виконавцем Білоцерківського ВДВС ГТ УЮ у Київській області відкрито виконавче провадження №51576506. 03.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. В подальшому стягувач та боржник дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості шляхом добровільної реалізації предмета іпотеки поза межами виконавчого провадження, в звязку з чим позивач подав заяву про повернення виконавчого документа без виконання, яка була задоволена державним виконавцем шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа від 29.05.2017 року. Застосований постановою від 03.10.2016 року арешт державний виконавець не зняв, що перешкоджає позивачу реалізувати свої права іпотекодержателя, тому позивач просив суд зняти арешт накладений постановою від 03.10.2016 року та вилучити з реєстру обтяжень номер запису про обтяження 16695910 від 03.10.2016 року. Позивачем подану уточнену позовну заяву, в якій представник [PERSON] посилаючись на те, що на спірне майно повторно накладено арешт державним виконавцем постановою від 12.10.2017 року у звязку з необхідністю стягнення виконавчого збору. Позивач зазначеного, просив суд зняти арешт на спірне майно накладений постановою державного виконавця від 12.10.2017 року та вилучити з реєстру обтяжень номер запису обтяженні №37550766 від 12.10.2017 року. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подала заяву про визнання позову та про розгляд справи без участі відповідача. Представник третьої особи, державний виконавець Гаєва М.І. подала письмово викладені заперечення проти позову та заяву про розгляд справи без її участі. Суд, зясувавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №005/12, згідно якого Банк зобовязався видати кредит у сумі 125 000,00 Євро на строк до 01.06.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за договором, між сторонами укладено договір іпотеки від 26.06.2007 року, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення, площею 94,8 кв.м. в житловому будинку, який розташований за адресою Київська область, м.Біла Церква, вул. Сломчинського, буд.4/35, прим.21. У звязку з неналежним невиконанням відповідачкою зобовязань за кредитним договором, позивач звернувся до суду. 25 серпня 2015 року Апеляційним судом Київської області було ухвалено рішення яким позовні вимоги задоволено. 07 липня 2016 року державним виконавцем Білоцерківського ВДВС ГТ УЮ у Київській області відкрито виконавче провадження №51576506 на підставі виконавчого листа № 357/1347/15 виданого 21.10.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 1 344 872,09 грн. 03.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та зроблено запис в державному реєстрі обтяжень нерухомого майна № 16695910. В подальшому стягувач та боржник дійшли згоди щодо врегулювання заборгованості шляхом добровільної реалізації предмета іпотеки поза межами виконавчого провадження, в звязку з чим позивач подав заяву про повернення виконавчого документа без виконання, яка була задоволена державним виконавцем шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа від 29.05.2017 року. Застосований постановою від 03.10.2016 року арешт державний виконавець не зняв, що перешкоджає позивачу реалізувати свої права іпотекодержателя. Крім того, державним виконавцем накладено арешт на вказане майно і іншою постановою від 12.10.2017 року з метою забезпечення стягнення із боржник виконавчого збору. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1 закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ст.7 Закону України «Про іпотеку»). В силу п.1 ч.1 ст.37 закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Так, 29.05.2017 року державним виконавцем задоволено заяву позивача та винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Однак, в порушення наведених вимог закону державний виконавець арешт з майна обтяженого іпотекою не зняв. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.2 Постанови пленуму ВССУ №5 від 03.06.2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.1 ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Таким чином, застосовані державним виконавцем арешти майна боржника, в тому числі щодо забезпечення стягнення виконавчого збору, перешкоджають реалізації права позивача на задоволення свої вимог шляхом реалізації предмету іпотеки. Таким чином, заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved