Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останньої9 447,47 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що02.10.2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна`та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.138636, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Skoda(д.р.н. [NUMBER] ). 26 жовтня 2019 року в м. Київ, по вул. В.Васильківська, 6, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] та пішохода [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2019, по справі №761/46040/19,відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 9 447,47 грн, відповідно до платіжного доручення №37148 від 07.11.2019. 03.02.2020 на адресу відповідача було направлено вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Станом на 25.11.2020 суму страхового відшкодування відповідачем не погашено. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача суму у розмірі 9 447,47 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.02.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2019 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.138636, відповідно до умов якого було застраховано майнові права власника транспортного засібу Skoda (д.р.н. [NUMBER] ). 26 жовтня 2019 року в м. Київ, по вул. В. Васильківська, 6, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] та пішохода [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 23.12.2019, по справі №761/46040/19,відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілого на підставі договору добровільного страхування в розмірі 9 447,47 грн, відповідно до платіжного доручення №37148 від 07.11.2019 та страхового акту від 07.11.2019. Судом також встановлено, що 03.02.2020 на адресу відповідача було направлено претензію №1369523 щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, їх доведеність, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved