Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Правекс - Банк» звернувся до Куп`янського міськрайсуду з позовною заявою до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказуючи на те, що між АКБ «Правекс - Банк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Правекс - Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 33 000, 00 доларів США для споживчих цілейз терміном повернення кредиту у строк до 23.08.2032 року, та сплатою коштів за користування кредитом, виходячи зі ставки 12,49 % річних. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом та процентами за користування кредитом. Для забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Правекс-банк» та [PERSON] 23.08.2007 року був укладений договір поруки № 3056-023/07Р, за яким поручитель - [PERSON] зобов`язалася відповідати по зобов`язанням [PERSON] у повному обсязі та у солідарному порядку у випадку невиконання або неналежного виконання нею своїх зобов`язань по кредитному договору № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року. Відповідач узяті на себе зобов`язання вчасно не виконав, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, заборгованість за даним договором кредиту станом на 21.06.2016 року склала 21597,21 доларів США: з яких 19573,79 доларів США - заборгованість за кредитом, 2023,42 - сума нарахованих відсотків за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Також, позивач просить відшкодувати за рахунок відповідачів витрати по сплаті судового збору, при подачі позову до суду у розмірі 8069,44 грн. 12.10.2017 року між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами Б/Н відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ « ФК « Довіра та гарантія». Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 жовтня 2018 року заочне рішення від 23 червня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк», представник позивача Товариство з обмеженою відповідальністю « Вердикт Лігал» в особі Мухи Павла Валерійовича до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2018 року було залучено сторону по справі ТОВ « Фінансова компанія Довіра та гарантія». Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09 листопада 2018 року було проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17 грудня 2018 року задоволено клопотання позивачів про проведення наступного судового засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16 січня 2019 року клопотання відповідача про зупинення розгляду справи залишено без задоволення. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 26 березня 2019 року задоволено клопотання позивачів про проведення наступного судового засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30 липня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення розгляду справи. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2019 року вирішено питання про проведення заочного розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов, в подальшому надав заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд задовольнити їх, у разі неявки відповідачів просив ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. Направлені на її адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», « адресат відсутній». В матеріалах справи містяться неодноразові клопотання відповідача [PERSON] про зупинення розгляду справи з яких суд вбачає, що відповідач обізнаний про розгляд справи у Куп`янському міськрайонному суді Харківської області, однак з невідомих причин ухиляється від явки до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася. Направлені на її адресу судові повідомлення повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», « адресат відсутній» та « адресат не проживає». У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, між АКБ «Правекс - Банк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Правекс - Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 33 000, 00 доларів США для споживчих цілейз терміном повернення кредиту у строк до 23.08.2032 року, та сплатою коштів за користування кредитом, виходячи зі ставки 12,49 % річних. Тим самим між сторонами склалися правовідносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України. (а.с. 8-15 т.1) Для забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору, між АКБ «Правекс-банк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «Правекс-банк» та [PERSON] 23.08.2007 року був укладений договір поруки № 3056-023/07Р, за яким поручитель - [PERSON] зобов`язалася відповідати по зобов`язанням [PERSON] у повному обсязі та у солідарному порядку у випадку невиконання або неналежного виконання нею своїх зобов`язань по кредитному договору № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року.( а.с. 24-26 т.1). Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач своєчасно не виконує взяті на себе зобов`язання, допустивши прострочення платежів, у результаті чого, заборгованість за даним договором кредиту станом на 21.06.2016 року склала 21597,21 доларів США: з яких 19573,79 доларів США - заборгованість за кредитом, 2023,42 - сума нарахованих відсотків за користування кредитом, тим самим відповідач порушив права та інтереси позивача відповідно до ст. 1049 ЦК України (а. с. 34-39 т. 1). 12.10.2017 року між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами Б/Н відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ « ФК « Довіра та гарантія» ( а.с. 3-23 т.2). Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Частиною першою ст.16 ЦК України регламентовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст.509ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі статтею 554ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування-збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зроблено висновок, що у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку, що відповідачами не виконані взяті перед позивачем зобов`язання по кредитному договору та договору поруки, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню насамперед як спосіб захисту прав та інтересів позивачів. Зважаючи на те, що між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Довіра та гарантія» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами Б/Н відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс - Банк» та [PERSON] виконання зобов`язань по якому забезпечувалося поручителем [PERSON] перейшло до ТОВ « ФК « Довіра та гарантія», суд вважає за необхідне стягнути суму заборгованості з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача ТОВ « ФК « Довіра та гарантія». Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідачів. Оскільки позов обґрунтований, судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved