Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в листопаді 2017 р. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8335,72 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06 серпня 2016 р. між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт плюс» було укладено Поліс № АК/4824205 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] . 15 квітня 2017 р. в м. Києві на вул. Льва Толстого сталася дорожнього транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] ; автомобіль «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 р. дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . Відповідно до зазначеної постанови 15.04.2017 р. о 14 год. 40 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Льва Толстого біля буд. № 15 в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, відволікався від керування цим засобом на дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортним засобом «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, потерпіла особа [PERSON] зазнав матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження його транспортного засобу «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до калькуляції № 120336 від 04.05.2017 р., вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 8335,72 грн. Позивач посилається на те, що зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 12.07.2017 р. співробітником АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий Акт № 120336, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати [PERSON] , становить 8335,72 грн. Відповідно до платіжного доручення № 12683 від 12.07.2017 р. АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 8335,72 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов`язані з цим страховим випадком, складають 8335,72 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу. Ухвалою суду від 29.01.2018 р., передано справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу за територіальною підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.04.2018 р., у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, відповідно до якого позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить задовольнити, щодо прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно\~вимог ст. 280 ЦПК України,\~якщо\~відповідач\~належним\~чином повідомлений\~про\~дату,\~час\~і\~місце судового\~засідання та\~не з`явився\~в\~судове\~засідання без\~поважних\~причин\~або без\~повідомлення\~причин;\~ відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних\~\~доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 15.04.2017 р. о 14 год. 40 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по вул. Льва Толстого біля буд. № 15 в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, відволікався від керування цим засобом на дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортним засобом «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно зі ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 р., винним у скоєнні ДТП, що сталася 15.04.2017 р. о 14 год. 40 хв. по [ADDRESS] , було визнано [PERSON] і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що 06 серпня 2016 р. між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наш продукт плюс» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом № АК/4824205, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП, що мала місце 15.04.2017 р. о 14 год. 40 хв. по [ADDRESS] , потерпіла особа [PERSON] зазнав матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження його транспортного засобу «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується довідкою УПП у м. Києві № 3017111486507116 від 18.05.2017 р. та Актом огляду транспортного засобу № 120336 від 29.04.2017 р. 29.04.2017 р. потерпілий [PERSON] звернувся до АТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до калькуляції № 120336 від 04.05.2017 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 8335,72 грн. Дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 15.04.2017 р. о 14 год. 40 хв. по [ADDRESS] , була визнана страховим випадком, про що 12.07.2017 р. АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий Акт № 120336, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати [PERSON] , становить 8335,72 грн. Відповідно до платіжного доручення № 12683 від 12.07.2017 р. АТ «ПРОСТО-страхування» виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 8335,72 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Як зазначалося вище, відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2017 р., якою [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, що сталася 15.04.2017 р. о 14 год. 40 хв. по [ADDRESS] , останній не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не стежив за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, відволікався від керування цим засобом на дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen PASSAT», реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортним засобом «Skoda OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України. Згідно вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. Відповідно до п.\~г)\~п.п.\~38.1.1\~п.\~38.1\~ст.\~38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~страховик \~після \~виплати страхового\~відшкодування має\~право подати\~регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. З огляду на викладене вище суд вважає обґрунтованими доводи позивача в обґрунтування права регресної вимоги до відповідача за вказаних вище обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача в порядку регресу витрат пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 8335,72 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved