Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач подав до суду позов до відповідача про усунення їй перешкод в користуванні власністю та визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням належною їй квартирою №83 в б.17-а по вул.Запорозького козацтва в м.Запоріжжі, оскільки відповідач в квартирі більше одного року з 2012 року - не проживає без поважних причин. Відповідач у судові засіданні двічі не з»явився, про їх час повідомлявся належним чином, через надсилання судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями, та через оголошення у газеті «Запорізька правда» №3 від 19.01.2017 року, заперечень проти позову суду не надав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору довічного утримання від 26.09.2015 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], засвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Позивач здійснила державну реєстрацію свого права власності на вказану квартиру, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В квартирі зареєстровані [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою департаменту реєстраційних послуг №04-29/6-7991 від 24.20.2016 року та відомостями АДП УДМС в Запорізькій області. У п.5 договору довічного утримання [PERSON] засвідчила, що вказана квартира нікому іншому не відчужена, на неї не поширюються права третіх осіб, в ній не проживають треті особи. Як зазначила позивач, відповідач з 2012 року у спірній квартирі не проживає, його особисті речі в ній відсутні, його місце проживання їй та [PERSON] не відоме. Свідок [PERSON] мати відповідача суду пояснила, що її син [PERSON] до 2012 року проживав в м.Луганську зі своєю родиною, потім вони посварились, він знявся з реєстрації та приїхав до неї у м.Запоріжжі. В вересні 2012 року він зареєструвався за адресою кв.№83 в б.17-а по вул.Запорозького козацтва в м.Запоріжжі, влаштувався на роботу, проте прожив лише тиждень, йому подзвонила його дружина та він зібрав свої речі та поїхав. Він не сказав матері, куди він їде, залишив номер телефону, але вона із ним розмовляла по телефону лише один раз, після того телефон вже не відповідає. Їй відомо, що син живий, оскільки перед Новим роком він дзвонив знайомій, проте де він проживає не сказав. Свідок [PERSON] - сусідка [PERSON] суду пояснила, що відповідач їй відомий, проте він дійсно не проживає в квартирі своєї матері з осені 2012 року, вона регулярно буває в цій квартирі та не бачить там ні відповідача, ні його речей. Де проживає відповідач і чому не проживає з матір»ю їй не відомо, але точно знає, що відповідача з квартири ніхто не виганяв. Вислухавши позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.401,403 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону /особистий сервітут/. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що відповідач є членом сім»ї колишнього власника житла - квартири [ADDRESS] [PERSON], яка продовжує проживати та користуватись квартирою. Позивач надав суду докази того, що відповідач з 2012 року, тобто понад один рік, у вказаній квартирі не проживає. З боку відповідача не надійшло будь-яких заперечень проти позову та вказаних обставин, та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та пояснення свідків. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідач понад один рік у квартирі, що належить позивачу, не проживає, а відтак втратив право користування вказаним житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України. При цьому, позовні вимоги про зняття відповідач з реєстраційного обліку квартири задоволенню не підлягають, оскільки заявлені передчасно, так як зняття з реєстраційного обліку відповідний орган здійснює на підстав рішення суду про визнання таким, що втратив право користування житлом.

Outcome: partial