Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.09.2007 року у розмірі 27768,57 грн. та судових витрат по справі у розмірі 1218,00 грн., посилаючись на те, що 18.09.2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, свої зобов»язання за кредитом належним чином не виконує у зв»язку з чим у неї утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача проти розгляду справи в порядку заочного судочинства не заперечував. Відповідач в судове засідання також не з»явилась, надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності та заперечення проти позову, в яких просила застосувати по даній справі строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. При цьому посилалась на те, що строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного у на картці, строк дії картки становить три роки, отже, датою погашення кредиту є 30.09.2010 року., проте, позивач звернувся з позовом лише у січні 2016 року і таким чином пропустив строк позовної давності, який сплинув 30.09.2013 року. Позовна давність до вимог про стягнення неустойки взагалі триває протягом одного року. Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню через пропуск строку позовної давності. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.09.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує належним чином, в зв'язку з чим станом на 30.09.2015 року за нею виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 27768,57 грн., яка складається: з заборгованості за кредитом в сумі 6602,93 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 14679,01 грн. , заборгованості за пенею та комісією за користування кредитом 4688,13грн., а також штраф 500 грн (фіксована частина), 1298,50 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором. Статтею 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором, або розірвання договору, оплата неустойки. Відповідно до вимог ст. ст. 1054, 1055 ЦК України, ч. 4 ст. 55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що позичальник, який несвоєчасно повернув суму позики, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Проте, відповідно до заяви [PERSON] про відкриття карткового рахунку від 18.09.2007р. строк дії картки зазначено протягом 3 років і відповідно до правил користування платіжною карткою вона дійсна до останнього дня такого календарного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] припинила виконувати свої зобов»язання та погашати кредит і відсотки з 30.09.2009 року, а дія картки закінчилась відповідно 18.09.2010 року. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законодавством встановлена спеціальна позовна давність . Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Згідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня,коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Дана правова позиції викладена також у Постанові Верховного Суду України від19.03.2014р. (справа № 6-14цс14). На підстав вищенаведеного, суд вважає, що клопотання [PERSON] про застосування до даних позовних вимог строку позовної давності, підлягає задоволенню і у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Питання щодо судових витрат віршується відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed