Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] в м. Балаклія Харківської області. Вказує про те, що він є власником житла, а відповідачі протягом останніх 5-ти років без поважних причин не проживають в будинку, втратили до нього інтерес, не бажають добровільно знятися з реєстрації. В порядку ч. 2 ст. 158 ЦПК України позивач просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачі про час і місце судових засідань повідомлялися належним чином за місцем реєстрації, однак на пошту за отриманням судової повістки, матеріалів позову і в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, даними про поважність причин неявки суд не володіє, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності, письмових пояснень або заперечень не надали. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик вручений їм належним чином. Тому, зі згоди позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Обов'язком, які беруть участь у справі, є добросовісне здійснення своїх процесуальні прав і виконання покладених на них процесуальних обов'язків (ч.3 ст.27 ЦПК України). Урівноваженням прав відповідачів є їх право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які вони могли подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням їхньої позиції. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиціє підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку м. Балаклія Харківської області по [ADDRESS], де зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], які не є членом його сім'ї. Згідно до актів обстеження від 02.04 і 21.07.2015р. відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] за зареєстрованою адресою місця проживання фактично не проживають на протязі року, що підтверджено свідками-сусідами: [PERSON] з будинку № 3 і [PERSON] з будинку № 5. Вказані обставини ці свідки підтвердили і в судовому засіданні. Пояснили, що відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] за місцем їхньої реєстрації не бачили вже приблизно 5-ть років, про їх фактичне місцезнаходження невідомо. Будинком опікується лише позивач. Частиною 2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] без поважних причин не проживають у зазначеному будинку понад один рік, втратили зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачають право на користування цим житлом. На користь доводів позивача свідчить і та обставина, що судові документи відповідачами за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою їх місця проживання чи місця перебування отримані не були. Вимога ж про виселення відповідачів не грунтується на законі. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial