Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Київобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про користування електричною енергією №200843007 від 23.01.2009 року, та просив стягнути з останнього заборгованість за користування електроенергією в сумі 11903.86 гривні, судовий збір в сумі 1378.00 гривен, посилаючись на те, що у відповідача в порушення вимог договору внаслідок несплати за використану електроенергію в період з 01.01.2014 року по 01.04.2016 року виник борг за спожиту електроенергію, що враховуючи показники лічильника 26326 кВт, складає суму 11903.86 гривні. Остання оплата відповідачем за спожиту електроенергію мала місце 08.11.2011 року на загальну суму 25.92 гривен. На момент звернення до суду відсутні письмові звернення відповідача з повідомленням про виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку та виставлених сум, а також прохання проведення відповідного перерахунку вартості спожитої електроенергії відповідно до фактичних показників приладу обліку, а також відсутня заява на укладання договору розстрочки сплати боргу. В судовому засіданні представник позивача Корнєєва А.В. заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, також пояснила, що відповідач не звертався із скаргами щодо роботи лічильника електроенергії. Представник відповідача [PERSON] адвокат Левочко Я.А. позовні вимоги не визнав з посиланням на те, що на адресу відповідача не надходили платіжні документи з відповідними показниками електричного лічильника. Встановлено, що згідно договору №200843007 про користування електричною енергією від 23.01.2009 року, який укладено між [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], та представником позивача, про користування електроенергією споживачем-відповідачем за адресою: [ADDRESS], де встановлено лічильник №22770004 типу СА4Е-5030 (а.с.6-9). Згідно розрахунку заборгованості, борг за спожиту електроенергію за адресою: [ADDRESS], складає 11903.86 гривен (а.с.46). 21.03.2015 року, 09.10.2015 року на ім'я відповідача відправлялися претензії щодо сплати суми борг за спожиту електроенергію (а.с.13,1 4). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами п.1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яким передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Крім того, обов'язком сплатити надані й спожиті послуги випливає також з положення ч.1 ст.11 ЦК України про те, що цивільні права та обов'язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач надав послуги, які відповідач отримав, але не оплатив.

Outcome: approved