Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.10.2012 року в загальній сумі 119990 грн 36 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9936 грн 32 коп., пені за прострочене зобов`язання в сумі 100080 грн 15 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі 3783 грн 87 коп. та штрафу в загальній сумі 6190 грн 02 коп., посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором в порушення вимог діючого законодавства та умов договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву в якій просили розглянути справу без їх участі, у відзиві на позов заявлені позивачем вимоги не визнали фактично посилаючись на безпідставність нарахування позивачем за укладеним між сторонами договором пені та штрафів з порушенням умов укладеного договору й пропуск позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 81, 82 ЦПК України, сторони зобов`язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] 03.10.2012 року був укладений кредитний договір відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5000 грн, що підтверджується відповідною анкетою-заявою відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку і випискою по його рахунку. Згідно наданого суду позивачем розрахунку відповідач станом на 09.07.2019 року має заборгованість за цим договором в загальній сумі 119990 грн 36 коп., яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 9936 грн 32 коп., пені за прострочене зобов`язання в сумі 100080 грн 15 коп., пені за несвоєчасність сплати боргу в сумі 3783 грн 87 коп. та штрафу в загальній сумі 6190 грн 02 коп. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Поряд з цим, згідно ст.ст. 257, 258, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а спеціальна позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) та сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як встановлено судом, позивачем заявлені вимоги обгрунтовані наявністю між сторонами договорних відносин щодо наданя відповідачу кредиту в сумі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідно до його анкети-заяви від 03.10.2012 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. З тексту вказаної анкети-заяви вбачається виявлення бажання відповідача отримати платіжну картку КРЕДИТКА «Універсальна» з кредитним лімітом в 5000 грн, при цьому вона не містить конретних умов кредитного договору, в тому числі процентної ставки та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, а з доданих до позову витягів з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку вбачається, що вказані додатки відповідачем під час укладення договору не підписані. З урахуванням викладеного, за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані позивачем витяги з Тарифів та Умов не є належними доказами на підтвердження умов уклаленого сторонами договору в передбаченій законом письмовій формі, без надання суду підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови договору, з урахуванням оспорювання їх відповідачем. За таких обставин заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково лише в частині стягнення з відповідача заборгованості в межах наданого кредитного ліміту зазначеного в анкеті-заяві від 03.10.2012 року в сумі 5000 грн, отримання якого відповідачем не заперечується та підтверджується випискою по його рахунку, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду висловленою у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Крім того, суд приймає до уваги пропуск позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення неустойки з урахуванням спливу строку дії укладеного між сторонами договору зі спливом річного терміну після спливу строку дії виданої відповідачу платіжної картки в липні 2017 року згідно наданої суду самим позивачем довідки від 05.11.2019 року, що є самостійною підставою для відмови позивачу у задоволенні заявлених вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафів. З цих же підстав, судом не приймаються до уваги заперечення відповідача та його представника проти вимог позивача про стягнення заборгованості за наданим кредитом з посиланням на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки встановлений законом трирічний строк позовної давності за такими вимогами не сплив на час звернення позивачем до суду. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази надані суду сторонами, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача лише заборгованість за кредитом в сумі 5000 грн, оскільки судом достовірно встановлено отримання відповідачем вказаних коштів згідно заяви-анкети від 03.10.2012 року та не повернення їх позивачу в період строку дії платіжної картки, чим порушуються права позивача як кредитодавця, а в іншій частині позов задоволенню не підлягає. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 80 грн 10 коп. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог позивача (5000/119990,36*1921=80,1).

Outcome: partial