Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про звернення стягнення. Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідно до кредитного договору та додаткового договору № 2 до нього [PERSON] 13.03.2007 року отримав кредит у розмірі 158514 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9 % річних строком до 12.03.2014 року. В забезпечення виконання умов кредитного договору, третя особа передала в заставу транспортний засіб Шкода Октавіа, 2007 року випуску, тип комбі -В, д/н [NUMBER]. [PERSON] умов кредитного договору не виконав, кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 1387682 грн. 67 коп. в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в 2008 році у порушення умов договору застави, без згоди Банку третя особа відчужила автомобіль відповідачу. У зв'язку із чим, позивач просить вилучити у відповідача та передати позивачу транспортний засіб, комплект ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13.03.2007 року звернути стягнення на предмет застави, що належить відповідачу на праві власності. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пояснив, що реєстраційний запис щодо транспортного засобу до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено лише 25.01.2014 року. На момент придбання спірного транспортного засобу відповідач про існування кредитних зобов'язань та застави автомобіля не знав, при оформленні в органах ДАІ вказані відомості були відсутні, а відтак він є добросовісним набувачем вказаного майна. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 13.03.2007 року [PERSON], в подальшому Клієнт на підставі особистого волевиявлення, просив відкрити рахунок, а ПриватБанк, в подальшому Банк, в особі Регіонального директора ТОВ «Автокредит Плюс» Петров Д.Б., який діє на підставі довіреності № 2357 від 21.08.2006 року дозволив відкрити рахунок, про що свідчить копія договору № SAMDN40000012206068 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки «Авторосрочка» (а.с.9-10). 13.03.2007 року додатковою угодою № 2 до договору № SAMDN40000012206068 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки «Авторосрочка», [PERSON] та Банк в особі Регіонального директора ТОВ «Автокредит Плюс», який діє на підставі довіреності № 2357 від 21.08.2006 року уклали додаткову угоду, відповідно до якої Банк надає Клієнту кредитний ліміт «Торговий фіксований» в сумі 158514 грн. строком до 12.03.2014року у вигляді не відновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 140000 грн. на придбання автомобіля, винагорода за надання фінансового інструменту, який оплачується одноразово у момент надання кредитного ліміту у розмірі 11200 грн., оплату за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у розмірі 34 грн., а також у розмірі 7280 грн. на сплату страхових платежів на строк до 11.03.2008 року і в подальшому щорічно збільшувати кредитний ліміт на суму оплати чергових страхових платежів, у випадках та порядку, передбачених пп. 15.2, 17.7 даної угоди. Згідно п. 6 вказаного договору в забезпечення виконання клієнтом зобов'язань, Клієнт надав у заставу транспортний засіб Шкода, Комбі В, 2007 року випуску, д/н [NUMBER], номер кузову [NUMBER]. Суд звертає увагу на те, що представником позивача не надано доказів наявності повноважень укладати вказані договори Регіональним директором ТОВ «Автокредит Плюс» Петровим Д.Б. та скріплювати печаткою ТОВ «Автокредит Плюс». Крім того, з інформації про Банк, яка міститься у договорах, неможливо встановити організаційно - правову форму юридичної особи та індентифікувати із позивачем. У зв'язку із неналежним виконанням умов договору, у третій особи [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 1387682 грн. 67 коп., яка складається з: 187970 грн. 98 коп. - заборгованість за кредитом; 395907 грн. 46 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 30477 грн. 30 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 773326 грн. 93 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Разом з тим, позивач у позовній заяві просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13.03.2007 року в сумі 1387682 грн. 67 коп. звернути стягнення на предмет застави, в той час як відповідач по справі [PERSON] не є стороною вказаного кредитного договору. Клопотань в порядку ст. 33 ЦПК України від представника позивача до суду не надходило. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 27.10.2014 року вбачається, що застава рухомого майна була зареєстрована лише 25.01.2014 року (а.с.57). В той час, як вказана реєстрація передбачена законом та у п. 1.1. додаткової угоди № 2 за вказану дію Банк стягнув кошти у розмірі 34 грн. Як вбачається з письмових матеріалів справи [PERSON] придбав спірний транспортний засіб 18.05.2008 року на підставі біржової угоди (а.с.16). Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Враховуючи те, що 18.05.2008 року [PERSON] придбав транспортний засіб Шкода, Комбі В, 2007 року випуску, номер кузову [NUMBER], відомості про наявність обтяжень вказаного транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, таким чином відповідач є добросовісним набувачем в розумінні ст. 388 ЦК України, а тому підстав для задоволення позовної вимоги щодо вилучення транспортного засобу, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та передачу його в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» немає. Крім того, з довідки Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в м. Києві, яка була надана в судовому засіданні представником відповідача, вбачається, що спірний автомобіль перебуває під арештом на підставі Постанови СУ ГУМВС України в Харківській області від 11.12.2009 року та Постанови ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 22.07.2011 року (а.с.58), проте інформація щодо арешту ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутня. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed