Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] права власності на житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2021 вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований попередній власник [PERSON] , [INFO] , однак в будинку він не проживає більше десяти років. [PERSON] з реєстрації місця проживання в належному їй будинку знятися немає можливості, оскільки він проживає за межами України і вже тривалий час не приїздить до України. Реєстрація відповідача порушує її право, як власника, оскільки в даний час вона самостійно утримує будинок, сплачує комунальні послуги. Субсидії вона не може оформити, а тому змушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просить справу розглянути у її відсутності на підставі наданих доказів, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Відповідно до ухвали Ватутінського міського суду Черкаської області від 19.11.2021 постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 06.04.2021 (а.с.8-10) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №251441866 від 06.04.2021 (а.с.11). Згідно відомостей Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області №2345/02-21 від 24.09.2021 (а.с.23) у вказаному будинку зареєстрований відповідач - [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із акту депутата Ватутінської міської ради від 10.09.2021 (а.с.19) [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше десяти років. Реєстрація відповідача у будинку порушує право позивача, як власника та створює їй перешкоди у володіння, користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із положеннями ст.16, 383, 386, 391 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право власності такої особи на житлове приміщення відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи, або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення, або право користування житловим приміщенням, про виселення; про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] права власності на житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved