Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у березні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № DNZ0AE00000012 від 14 травня 2007 року у сумі 15790,52 доларів США, що за курсом 15,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23 січня 2015року складає 249332 гривні 31 копійку, та судові витрати у сумі 2493 гривні 32 копійки (платіжне доручення, а.с.1). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № DNZ0AE00000012 від 14 травня 2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі 13009,09 доларів США на термін до 15 травня 2014 року. Відповідач зобовязувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 23 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 15790,52 доларів США, що за курсом 15,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 23 січня 2015року складає 249332 гривні 31 копійку, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 2493 гривні 32 копійки. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином. Надав в судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 28-31). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14 травня 2007 року банк та [PERSON] уклали договір №DNZ0AE00000012, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 13009,09 доларів США на термін до 15 травня 2014 року. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 23 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 32320,64 доларів США, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 6585,17 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 7139,18 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 983,34 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань по договору у сумі 17612,95 доларів США (а.с.4-6). Від суми заборгованості віднімається сума у розмірі 16530,12 доларів США, оскільки була задоволена рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровска від 05 листопада 2012року (а.с.11). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 2493 гривні 32 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved