Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь на відшкодування майнової шкоди, заподіяної йому внаслідок ДТП 12.06.2014р., страхове відшкодування у сумі 23508,39грн., пеню 303,22грн., 3% річних, моральну шкоду 2300грн., та судові витрати 580грн. всього 26710,61грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 12.06.2014р. в с. Княжичі сталась ДТП з вини водія, який керував автомобілем Фольксваген Пасат АІ 3944ВС, і не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на зустрічну смугу руху і здійснив зіткнення з автомобілем, належним позивачу під його керуванням; вина водія встановлена постановою у кримінальному провадженні; розмір шкоди визначено спеціалістами у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу; водій - заподіювач шкоди помер; відповідач страховик цивільно-правової відповідальності, є особою, яка має зобовязана за договором страхування відшкодувати дану шкоду, але у добровільному порядку відповідач шкоду не відшкодував. Відповідач [PERSON] «УТСК», не оспорюючи наявності укладеного договору страхування цивільної відповідальності і наявних зобовязань за договором, не оспорюючи факту настання страхового випадку (ДТП з участю забезпеченого транспортного засобу), в запереченнях проти позову пояснив, що відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу страхового відшкодування за даним страховим випадком, оскільки є чинна постанова про закриття кримінального провадження через відсутність складу злочину в діях водія, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за даним договором страхування. В додатково наданих поясненнях відповідач також зазначив, що у разі покладення на відповідача зобовязання по виплаті страхового відшкодування, позивачем не правильно визначений розмір витрат на ремонт автомобіля, що підлягають відшкодуванню, а саме, відшкодуванню у такому випадку підлягає визначений розмір вартості відновлювального ремонту за мінусом ПДВ (20%), які не сплачуються у разі перерахування грошових коштів потерпілому згідно п.9.1, 9.2 та п.22.1 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і за мінусом визначеної договором франшизи (500грн.)., а також що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, враховуючи положення ст. 23, 26-1 даного Закону. Третя особа в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, причини неявки суду невідомі. З наданих доказів встановлено: З довідки про обставини ДТП від 30.07.2014р., з відомостей №9398963 про дорожньо- транспортну пригоду, встановлено, що 12.06.2014р. сталась ДТП в селі Княжичі Броварського району, з участю водія [PERSON], який керував автомобілем Фольксваген пасат АІ 3944ВС, і водія [PERSON], що керував автомобілем [NUMBER], водій [PERSON] отримав ушкодження, пасажир його автомобіля [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Постановою від 15.10.2014р. слідчого управління ГУМВСУ в Київській області закрито кримінальне провадження №12014110000000174, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.06.2014р. за ознаками ч.2 ст.286 КК України за відсутністю в діянні водія [PERSON],1973р.н., складу кримінального правопорушення, з підстав п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В даній постанові зазначено, що на підставі зібраних доказів, в тому числі проведених експертиз, слідчим органом в межах даного кримінального провадження встановлено, що водій [PERSON], який керував автомобілем Фольксваген Пассат АІ 3944ВС, 12.06.2014р. в с. Княжичі скоїв ДТП, а саме, не впорався з керуванням автомобіля, допустив виїзд на зустрічну смугу руху з подальшим зіткненням із автомобілем ЗИЛ ММЗ 4505, р.н.АІ3944СВ, який рухався в зустрічному напрямку, ДТП сталась внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог Правил дорожнього руху: п.п.1.2, 10.1, 11.3, 12.4 ПДРУ; та в звязку з тим, що водій Царик загинув, то склад кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 ККУ , відсутній. Як видно з даною постанови, було встановлено, що автомобілем керував водій [PERSON], і усунуто суперечності з приводу того, хто керував автомобілем Фольксваген Пассат під час ДТП (водій [PERSON]- як зазначено в довідці про ДТП, чи [PERSON]). Згідно страховому полісу № АС/9747493 між [PERSON] (страхувальник) і [PERSON] «Українська транспортна страхова компанія» (страховик, код 045) 28.01.2014р. укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений тран7спортни й засіб автомобіль Фольксваген Пассат АІ 3944ВС, строк дії по 28.01.2015р. Таким чином, згідно ч.4 ст.61 ЦПК вважається встановленим той факт, що дана ДТП мала місце, і що вона сталась з вини водія [PERSON], який керував автомобілем Фольксваген пасат АІ 3944ВС, і який загинув від отриманих в ДТП з його вини травм. Даною постановою також підтверджено факт ДТП, пошкодження в даній ДТП автомобіля ЗИЛ під керуванням водія [PERSON] і відсутність його вини. Посилання в постанові на підставу закриття кримінального проваждення- відсутність складу злочину, не доказує відсутність вини водія [PERSON], і не свідчить про наявність вини водія [PERSON]. Даною постановою, або іншою постановою у відповідності до ст.61 ЦПК не встановлено наявності вини позивача в даній ДТП. Встановлено, що ДТП є страховим випадком, в даній ДТП пошкоджено майно позивача; страховий випадок стався з вини водія, чия цивільно-правова відповідальність була застрахована у відповідача. Позивачем своєчасно повідомлено про страховий випадок, що підтверджено заявою відповідного зразку, вхідною реєстрацією страховика, і не оспорюється відповідачем. Також встановлено, що в даній ДТП пошкоджено автомобіль позивача. Належність даного автомобіля позивачу підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України , майнова шкода , завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну особи відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала . Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляд справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст.6 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів » (далі Закон), - страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо -транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи , відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 22 цього Закону - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону - у звязку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Таким чином, позивач має право на відшкодування завданої шкоди, в тому числі у такий спосіб, як відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженої речі (автомобіля). Обовязок по відшкодуванню завданої потерпілому матеріальної шкоди у даному випадку покладається на страховика на підставі договору страхування. Визначаючи розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і визначаючи суму, на отримання якої має право позивач, суд виходить з наступного: Згідно аварійного сертифікату №31/07/14 про оцінку вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу, дата складання 03.07.2014р., дата оцінки 12.06.2014р., ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження 45649,90грн., загальних розмір збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ склав 23158,19грн. Визначений розмір шкоди не оспорюється позивачем, підтверджено відповідачем, в тому числі і у його додаткових письмових поясненнях. Тому суд приймає до уваги і дану обставину встановленою. Виходячи з вимог п.9.1, 9.2 та п.22.1 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплаті страховиком у даному випадку підлягає сума без ПДВ (20%); крім того, за умовами договору страхування, яким передбачено франшизу 500грн., сума відшкодування підлягає зменшенню на вказану суму франшизи. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума: 23158,19грн. - 4631,63грн. (ПДВ20%) - 500грн. (франшиза) = 18026,56грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, виходячи з наступного: Згідно ст.1167 ЦКУ моральна шкода підлягає відшкодуванню особою, що її заподіяла. Тобто у даному випадку підлягала б відшкодуванню водієм , який скоїв ДТП. Підстави для покладення відповідальності на страховика передбачені умовами самого договору, ЦК України і Законом ««Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно умов договору страхування і згідно умов Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону), зокрема ст.23,26-1, потерпілому страховиком відшкодовується моральна шкода, лише передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (тобто лише моральна шкода, повязана з шкодою життю та здоровю). Якщо судом встановлено наявність підстав для відшкодування потерпілому моральної шкоди, передбаченої пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України (тобто шкоди, повязаної з заподіянням шкоди майну), то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, підстав для покладення на страховика обовязку по відшкодуванню позивачу моральної шкоди у даному випадку нема. позивач не довів факту заподіяння шкоди здоровю, не надав належних доказів заподіяння йому такої шкоди, яка б підлягала відшкодуванню відповідачем страховиком. Моральна шкода з інших підстав , зокрема, з підстав пошкодження майна, не підлягає відшкодуванню страховиком. Підстав заподіяння безпосередньо відповідачем моральної шкоди позивачу він не довів, тому, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог таких підстав судом також не встановлено. Щодо вимог про стягнення інших сум, то такі вимоги також задоволенню не підлягають, виходячи з того, що вказані позивачем суми є штрафними санкціями до простроченого грошового зобовязання , і покладаються на боржника при наявності його вини. Натомість, враховуючи підстави, через які страхове відшкодування не було своєчасно виплачене, - суд не вбачає підстав для їх застосування у даному випадку. Враховуючи, що суд позов задовольняє частково, то судові витрати підлягають частковому відшкодуванню, відповідно до ст.88 ЦПК України - пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позовні вимоги становлять 26130грн.61коп., суд задовольняє позовні вимоги в сумі 18026,56грн., тобто на 69 %. Понесені судові витрати 560 грн., відшкодуванню підлягає їх частина у розмірі 69%, тобто 387грн.

Outcome: partial