Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач ПРАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» звернувся до суду з позовом до ДП «Марганецьке лісове господарство», третя особа [PERSON], про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Марганці на перехресті вул. Куйбишева та 40 років Жовтня допустив зіткнення з застрахованим автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілю [PERSON] заподіяно шкоду у вигляді ушкодження транспортного засобу, яка відповідно до розрахунку складає 49496,00 грн. Сума страхового відшкодування складає 46035,00 грн, яке виплачено страхувальнику відповідно до платіжного доручення № 2199 від 13.02.2009 року та № 21999-2 від 13.02.2009 року. Тому, на підставі ст. 261 ч. 2, ст.. 993, 1188 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування виплат, повязаних зі сплатою страхового відшкодування 46035,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить задовольнити позов у повному обсязі. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача [PERSON] державного лісового господарства в судовому засіданні позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні в звязку з пропуском строку звернення з позовом до суду. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні в звязку з пропуском строку звернення з позовом до суду. Вислухавши сторони та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 4 листопада 2008 року на перехресті вулиць Куйбишева та 40 років Жовтня в м. Марганці, приблизно об 11 годині 15 хвилин сталася ДТП за участі автомобілів ВАЗ 21213 «Нива», д.н.з. 56117, під керуванням [PERSON], вказаний автомобіль належить ДП «Марганецьке лісове господарство», та ВАЗ 11183 «Калина», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Марганецького міського суду Дніпропетровьскої області від 31 серпня 2011 року виним у скоєнні ДТП визнано [PERSON], кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України відносно останнього закрито на підставі Закону України «Про амністію». 17 травня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» , правоноступником якого є ПрАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», був укладений договір страхування, відповідно до якого страхова компанія зобовязалася у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених договором. Обєктом страхування за даним договором є манові інтереси, повязані з володінням, користуванням транспортним засобом автомобілем ВАЗ 11183-110-20, кузов номер ХТА 11183070097144, державний номер [NUMBER]. У результаті ДТП автомобіль [PERSON] був ушкоджений, сума страхового відшкодування до виплати страхувальнику з урахуванням визначеної договором страхування франшизи на підставі страхового акту складає 46035,00 грн. Вказане страхове відшкодування страхувальнику виплачено на підставі страхового акту № И-2199 від 10 лютого 2009 року в повному розмірі, що підтверджується платіжними дорученнями № 2199 від 13 лютого 2009 року та № 2199-2 від 13 лютого 2009 року. Таким чином, у страхової компанії виникло право регресса до відповідача, що регулюється ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворонтньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якшо інший розмір не встановлений заокном. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідач у судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності. За регресними зобовязаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного забовязання. Відповідно до положень ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України). Згідно матеріалів справи, вказаний позов представник страхової компанії подав до суду 15 червня 2012 року, протее перебіг строку позовної давності розпочався з моменту виконання зобовязання - 13 лютого 2009 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що страховою компанією пропущено строк позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності до суду не надходило, а тому в задоволенні позову належить відмовити в звязку з пропуском строку звернення до суду.

Outcome: dismissed