Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 23 563.44 грн.. Мотивує свої вимоги тим, що 25.07.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMDN3000002947964, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 14 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, станом на 30.09.2014 року, борг становить 23 563.44 грн. і складається з: 14 190.62 грн. - заборгованість за кредитом; 8 672.82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 700.00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом. Просить стягнути заборгованість та судові витрати в сумі 243.60 грн.. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача направив до суду письмову заяву в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі. Відповідач [PERSON], причину неявки суду не повідомив, про день місце та час розгляду справи повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення про що зазначив у заяві. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно договору № SAMDN3000002947964 від 25.07.2005 року, відповідач отримав кредит у розмірі 14 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 11). Умови передбачені договором відповідач не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість яка станом на 30.09.2014 року, борг становить 23 563.44 грн. і складається з: 14 190.62 грн. - заборгованість за кредитом; 8 672.82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 700.00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом (а.с.6-10). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 23 563.44 грн.. Згідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача належать витрати по сплаті судового збору в сумі 243.60 грн. (а.с. 2).

Outcome: approved