Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрсоцбанк», звернувся в суд з позовом звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення до відповідачів, мотивуючи його тим, що 14.05.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 420/244-Ф01, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 19 000 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, що визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером 56 (п'ятдесят шість), в будинку під номером 84 (вісімдесят чотири), що розташована в місті Кіровограді (нова назва Кропивницький), по вулиці Преображенській, загальною площею 23,9 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., яку було придбано за кредитні кошти, про що укладено Іпотечний договір № 420/244-Ф01 від 15.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1547. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 04.04.2018 утворилась заборгованість в розмірі 56 440,81 дол. США. Просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру під номером 56 (п'ятдесят шість), в будинку під номером 84 (вісімдесят чотири), що розташована в місті Кіровограді, по вулиці Преображенській, загальною площею 23,9 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 420/244-Ф01 від 14.05.2008 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом; примусово виселити відповідачів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], з квартира під номером 56 (п'ятдесят шість), в будинку під номером 84 (вісімдесят чотири), що розташована в місті Кіровограді, по вулиці Преображенській та стягнути солідарно з відповідачів витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 5 811,01 грн. В судове засідання представник позивача не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без участі, позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідачі в\~судове засідання\~не заявились,\~про час\~та місце\~слухання справи\~повідомлялисьчерез оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України. При цьому, відповідачі заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали, а тому суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в своєму клопотанні не заперечувала і що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 14.05.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав та обовязків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 420/244-Ф01, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 19 000 доларів США, а відповідач зобовязався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, що визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером 56 (п'ятдесят шість), в будинку під номером 84 (вісімдесят чотири), що розташована в місті Кіровограді (нова назва Кропивницький), по вулиці Преображенській, загальною площею 23,9 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., яку було придбано за кредитні кошти, про що укладено Іпотечний договір № 420/244-Ф01 від 15.05.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1547. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За статтями 526, 612\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 1.1.1 кредитного договору, кредит надано позичальнику строком до 13.05.2023 року. Протягом цього строку позичальник зобовязаний здійснювати погашення кредиту частинами в розмірах та порядку і в строк, визначені договором. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON], свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість. Станом на 04.04.2018 року заборгованість становить 56 440,81 дол. США, з яких: - сума заборгованості за кредитом - 18 810,01 дол. США; - сума заборгованості за відсотками 25 631,02 дол. США; - пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5 227,63 дол. США; - пеня за несвоєчасне повернення відсотків 6 772,15 дол. США. Відповідно до положень кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, 360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця (за винятком місяців в яких надається та остаточно погашається кредит, період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця (включно). Нарахування процентів за користування кредитом у місяць надання кредиту здійснюється в останній робочий день нього місяця, за період з дня отримання кредиту позичальником по день, що передує дню нарахування процентів (включно). Нарахування процентів за користування кредитом у місяць остаточного погашення кредиту здійснюється у день погашення кредиту, за період з дня нарахування процентів за минулий період по день, що передую дню погашення кредиту (включно). Проценти, нараховані на прострочену заборгованість за кредитом вважаються простроченими процентами. Сплата комісій здійснюється в порядку та в терміни, визначені Додатком № 1, що є невід'ємною частиною цього договору. Погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється, в наступній черговості: прострочена заборгованість за нарахованими процентами; прострочена заборгованість за комісіями; прострочена заборгованість за кредитом; строкова заборгованість за нарахованими процентами; строкова заборгованість за комісіями; строкова заборгованість за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів; штрафні санкції. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про іпотеку»\~від 05.06.2003\~року визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч.6 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення Боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Частиною 1 ст.\~33\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а статтею 40\~цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення провадиться в порядку, встановленому законом. Відповідно до умов іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: - у випадку невиконання основного зобовязання; - у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; - у інших випадках передбачених законодавством України. У разі порушення іпотекодавцем основного договору та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання за Кредитним договором та/або зобовязань, передбачених іпотечним договором, у тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 5 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання, яким вважатиметься застереження, що міститься у ч.5 іпотечного договору або на підставі окремого договору, який може бути укладений між іпотекодавцем та іпотекодержателем з урахуванням вимог чинного законодавства України. Предмет іпотеки відповідно до звіту про експертну оцінку ринкової вартості житлової нерухомості від 06.02.2018 року оцінюється в 269 934 (двісті шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять чотири гривні 00 копійок) гривень. На виконання умов кредитного договору та іпотечного договору відповідачам було направлено вимогу (а.с.24), а саме: вимога про усунення порушень та вимога про добровільне виселення, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Відповідно до статті 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобовязані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням частини 2 статті 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року: «При розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 3940 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. Примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк». Згідно довідки від 09.10.2017 року № 1163 за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 44 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року: «згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 СК та статтею 17 Закону України від 26.04.2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. У звязку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування». Частина 2 ст. 25 ЦК України визначає, що Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. Таким чином, відповідач [PERSON] на момент укладення договору іпотеки не міг мати цивільну правоздатність, в тому числі і право користування предметом іпотеки або ж право власності на нього, оскільки на момент укладення іпотечного договору, а саме: 14.05.2008, [PERSON] не народився. Отже, малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований в зазначеному житловому приміщенні після укладення договору іпотеки, тобто передача в іпотеку відбулась раніше за реєстрацію в ній малолітньої особи. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний є обґрунтованим, базується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України стягненню з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати понесені ним та документально підтверджені при розгляді справи в сумі 5 811,01 грн. На підставі викладеного та ст.ст. 526, 572, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 1, 12, 33, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК Української РСР,

Outcome: approved