Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних від простроченої суми позики в розмірі 9 503,67 грив. за період з 01.07.2012 року по 01.07.2015 року і суму індексу інфляції по основному боргу у розмірі 79 483,99 грив. за той же період, а також сплачений ним судовий збір. Вказує, у 2011 році між ним і відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач взяв у нього в борг 105 500,00 грив. і зобов'язався погашати борг частинами, до 18 числа щомісячно, а в разі своєчасної несплати зобов'язався сплатити 6% від кінцевої суми. Але умови договору не виконував, у зв'язку з чим він звернувся до суду і рішенням суду від 27.05.2015 року його позов був задоволений і з відповідача в повному обсязі. Але відповідач продовжує ухилятись від сплати боргу і виконання рішення суду, а тому зобов'язаний сплатити йому 3% річних від суми боргу і інфляційні втрати. Відповідач позов визнав частково: в частині стягнення 3% річних в сумі 312,16 грив., а в частині відшкодування індексу інфляції в сумі 433,00 грив. Вказує, що договорі займу не був вказаний остаточний строк повернення богу, а позивач йому такий строк не встановлював, а тому датою вимоги про повернення позову є дата звернення позивача до суду у 2014 році. Але він не одразу дізнався про вимогу з повернення позики і до 27.05.2015 року, коли суд виніс рішення, він обґрунтовано вважав про безпідставність позовних вимог, вважає, що саме з часу ухвалення рішення суду він зобов'язаний сплачувати 3% річних і відшкодувати інфляційні втрати. В судовому засіданні встановлене наступне. 06.11.2011 року між позивачем і відповідачем був укладений договір позики, за яким відповідач отримав у позивача в борг в сумі 105 500,00 грив. і зобов'язався погашати борг частинами, до 18 числа щомісячно, а в разі своєчасної несплати зобов'язався сплатити 6% від кінцевої суми. Але умови договору не виконував і борг не повернув до теперішнього часу. 31.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь 105 500,00 грив. боргу і 6% від кінцевої суми. Заочним рішенням від 14.04.2014 року позив був задоволений. Дане заочне рішення суду за заявою відповідача про перегляд заочного рішення від 31.10.2014 року ухвалою суду від 12.11.2014 року було скасоване і справа призначена до судового розгляду. Рішенням суду від 27.05.2015 року позов позивача був задоволений і з відповідача стягнуте на користь позивача борг за вказаним договором позики в сумі 111 830,00 грив.. Як вбачається з розписки про отримання коштів за договором позики, строк повернення боргу встановлений не був. Відповідач зобов'язався повертати борг частинами, до 18 числа щомісячно. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач письмову вимогу відповідачу про повернення боргу з встановленням строку відповідачу не пред'являв, але пред'являв таку вимогу усно. Після того, як відповідач не реагував на усні вимоги позивача про повернення боргу, 31.01.2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики. Суд вважає, що пред'явлення позивачем позову і є фактично письмовою вимогою про повернення позики, а відповідач зобов'язаний був протягом 30 днів повернути борг в повному обсязі, але цього не зробив. Ч. 1 ст. 1050 ЦК України встановлене, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлене, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Твердження відповідача про те, що він обґрунтовано вважав до 27.05.2015 року про безпідставність позовних вимог позивача до нього, судом не приймається до уваги, оскільки від достовірно знав про борг за договором позики і згідно з діючим законодавством був зобов'язаний виконати грошове зобов'язання, що він не робив без поважних на то підстав. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, то він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми починаючи з 31.01.2014 року, а не з 01.07.2012 року, як вказує позивач. Позивач не надав суду належних доказів того, що відповідач зобов'язаний сплачувати вказані суми з 01.07.2012 року. За період з 01.02.2014 року по 01.07.2015 року 3% річних від 105 500,00 грив. (основної суми боргу) складає 4 483,75 грив., а індекс інфляції становить становіть 174,46% і складає 78 555,30 грив.. З урахуванням наведеного суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial