Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 34616 грн. 45 коп., в якому зазначив, що відповідно до договору № б/н, укладеного між сторонами у справі 25 грудня 2010 року, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 4900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 25 грудня 2010 року, станом на 31 жовтня 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 4533 грн. 58 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25208 грн. 28 коп., заборгованості по пені та комісії в розмірі 2750 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1624 грн. 59 коп., а всього 34\~616 грн. 45 коп., а також відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 1378 грн. Заявою від 09 лютого 2017 року позивач уточнив позовні вимоги та просив вважати вказану у позовній заяві та розрахунку суму «заборгованості за пенею та комісією» сумою заборгованості з пені (а.с. 61). У судове засідання представник позивача не з*явився, просив у позовній заяві розглянути справу за його відсутності, підтримує позов, також надав суду письмові пояснення щодо підстав нарахування пені та формули нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість (а.с. 89-91), вважав їх нарахування обґрунтованим та правомірним, оскільки воно проведене на підставі наказів банку та згідно із діючим законодавством. Відповідач в судове засідання не з*явився, звернувся до суду із заявою в якій вказав, що позов не визнає, не згоден з нарахуванням заборгованості по процентах за користування кредитом за підвищеною банком ставкою, а також з нарахуванням пені та штрафів у зв*язку з проживанням у зоні проведення антитерористичної операції (а.с. 108-109), просив суд врахувати його заперечення при вирішенні даної справи. З*ясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви від 25 грудня 2010 року (а.с. 7), довідки про умови кредитування (а.с. 8) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 9-32). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, базова кредитна ставка за користування кредитом за даними позову 2,5% на місяць на залишок заборгованості, нарахування комісії умовами договору не передбачено, що не оспорюється позивачем (а.с. 61). Сторони узгодили розмір щомісячних платежів, які включають плату за використання кредитних засобів в обліковому періоді, складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с. 8). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Витягу з умов та правил надання банківських послуг банк залишає за собою право у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.5 Витягу з умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов*язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Витягу з умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку невиконання зобов*язань за договором на вимогу банку клієнт зобов*язаний виконати зобов*язання з повернення кредиту (в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В силу п. 2.1.1.7.6 Витягу з умов та правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов*язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів клієнт зобов*язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Пунктом 1.1.7.11 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 5-6) станом на 31 жовтня 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі, складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4533 грн. 58 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25208 грн. 28 коп., нарахованої пені в розмірі 2750 грн. 00 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1624 грн. 59 коп., а всього 34616 грн. 45 коп. Факт укладення кредитного договору, користування кредитними коштами та невиконання належним чином зобов*язань з погашення кредитної заборгованості та сплати відсотків фактично відповідачем не оспорюється. Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року проценти за кредитною заборгованістю відповідача нараховувались позивачем у збільшеному розмірі, а саме у розмірі більше ніж 2,5% на місяць. В той же час, довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, такої умови кредитування не містить (а.с. 8). Отже, підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22 вересня 2011 року № 3795-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України (набув чинності 16 жовтня 2011 р.), та яким визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Витребуваний судом за клопотанням представника відповідача розрахунок заборгованості [PERSON] за базовою процентною ставкою позивачем суду не надано. Таким чином, при визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 2,5% на місяць на залишок заборгованості за довідкою про умови кредитування: за період з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року включно, сума процентів за цей період - 26 міс. х 2,5% х 4533,58 грн. = 2946,83 грн., а також сума процентів, нарахована позивачем виходячи із процентної ставки до 2,5% на місяць до 01 вересня 2014 року у розмірі 748,27 грн. 66 коп., загальний розмір процентів за користування кредитом складає (2946,83 грн. + 748,27 грн.) = 3695,10 грн. Також, враховуючи заявлене відповідачем клопотання (а.с. 108-109), суд вважає неправомірним нарахування позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 67-68). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Макіївка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Макіївка Донецької області. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 31 жовтня 2016 року без врахування нарахованих пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 4533 грн. 58 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою у розмірі 3695 грн. 10 коп., а всього 8228 грн. 68 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у справі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial