Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач подав до суду вказаний позов, просить встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши йому жилу кімнату 1-8 площею 12,7 кв.м, а відповідачці - жилу кімнату 1-4 площею 16,9 кв.м, 1-5 площею 10 кв.м, кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, вбудовану шафу, лоджію та балкон залишити у спільному користуванні сторін. Вимоги обґрунтував тим, що він, відповідач та третя особа є власниками 1/3 частини квартири кожен, проте у квартирі проживає лише позивач та відповідач, з якою він не може досягти згоди щодо порядку користування житлом, бажає розділити особові рахунки по оплаті за квартиру та комунальні послуги. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги. Додатково пояснив, що хоче продати квартиру, оскільки з дружиною розлучаються, проте згоди щодо продажу досягти не можуть. Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що ніколи не перешкоджала позивачу користуватися квартирою, натомість останній «вижив» свою дочку [PERSON] з неповнолітньою дитиною з квартири, показавши довідку, що він хворий на туберкульоз, вимагає продажу квартири, проте відповідач та третя особа не згодні, згоди щодо вартості його частки не досягли. Третя особа - [PERSON] - в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлена. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], згідно договору дарування від 6.03.2001, що підтверджується реєстровим написом від 12.03.2001. Згідно технічного паспорту, квартира має 3 жилі кімнати: 1-8 площею 12,7 кв.м, 1-4 площею 16,9 кв.м, 1-5 площею 10 кв.м, кухню, ванну кімнату, туалет, коридор, вбудовану шафу, лоджію та балкон. Згідно з довідкою К ПБМР ЖЕК № 7 від 30.06.2015 № 2038, у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її малолітній син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування житловим приміщенням, крім випадків передбачених законодавством. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. У судовому засіданні не було встановлено факту здійснення перешкод позивачу у праві користування належним йому житлом. Як пояснив позивач, визначення порядку користування житлом йому потрібне для продажу своєї частки квартири, хоча для розпорядження майном необхідне визначення лише частки у спільному майні. Крім того, вимоги позивача порушують права співвласника квартири - [PERSON], яка має право володіти, користуватися і розпоряджатися житлом нарівні з позивачем та відповідачем по справі, та право користуватися житлом її неповнолітньої дитини. Позивачу роз'яснювалося судом право на пред'явлення вимог до всіх співвласників житла з урахуванням прав та інтересів неповнолітньої дитини, на що останній відмовився, і підтримав заявлені ним вимоги, посилаючись на те, що третя особа в квартирі не проживає. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача, оскільки вони порушують права інших осіб, факти перешкоджання позивачу користування житлом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст.ст. 63, 150, 155, 156 ЖК України, ст.ст. 369, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed