Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач по первісному позову звернулася до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просила зобовязати відповідача [PERSON] не вчиняти дії та створювати їй перешкоди у користуванні власністю частиною квартири за адресою: [ADDRESS] та передати їй ключі від квартири; стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 26.10.2006 року вона уклала шлюб з [PERSON] 21.09.2013 року її чоловік [PERSON] помер. В даний час вона не має можливості вселитися в належну їй на праві приватної власності частину квартири, і позбавлена можливості користуватися належним їй майном зафіксованим згідно Акту опису майна від 09.07.2014 року, а саме: диваном мяким коричневого кольору, комодом неполірованим коричневого кольору, шафою прихожою коричневого кольору, комодом неполірованим коричневого кольору, дзеркалом, тумбочкою, вішаком, тумбочкою, кухнею білого кольору, шкафчиком навісним, тумбочкою, скляним сервантом, стіл тумбою, шкафчиком навісним, столом тумбою, холодильником «Норд» двокамерним білого кольору, пральною машинкою «Алпарі» білого кольору з сірим, телевізором плазмовим кольоровим «Шарп» чорного кольору, газовою плитою «Гефест» білого кольору на чотири камфори, супутниковою антеною білого кольору, оскільки [PERSON] самочинно замінила замки на вхідних дверях квартири та перешкоджає їй доступу до її власності 1/9 частини квартири за адресою: вул. Садова, буд.1, кв.№4 с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області. На протязі останніх двох років вона намагалася здійснити своє право користування житловим приміщенням шляхом проживання в ньому, однак відповідачка безпідставно та незаконно перешкоджати їй в цьому. Відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні власністю частиною квартири за адресою: вул. Садова, буд.1, кв.№4 с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області та створює умови, неможливості сумісного проживання. 25.11.2015 року позивач по первісному позову уточнила позовні вимоги та просила зобовязати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні належним їй майном та витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON]: диван мякий коричневого кольору, комод неполірований коричневого кольору, шафу прихожу неполірованого коричневого кольору, дзеркало, тумбочку, вішак, тумбочку, кухню білого кольору, шафу навісну -2 шт., тумбочку, скляний сервант, стіл тумбу 2 шт., холодильник «Норд» двокамерним білого кольору, пральну машинку «Алпарі» білого кольору, телевізор плазмовий кольоровий «Шарп», газову плиту «Гефест» білого кольору на чотири камфори, супутникову антену білого кольору (а.с.86-88). Позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] просила припинити право власності [PERSON] на 1/9 частку у квартирі за адресою: [ADDRESS], зі стягненням відповідної грошової компенсації; визнати за нею право власності на 1/9 частину у квартирі за адресою: [ADDRESS], яка належала [PERSON] Зустрічну позовну заяву обґрунтовано тим, що частка відповідачки по зустрічному позову після смерті чоловіка є незначною і не може бути виділена в натурі, частина квартири є неподільною, спільне користування нею неможливе, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачці у звязку з тим, що вона до цього часу не користувалася і не користується своєю часткою у вказаному будинковолодінні. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], вартість 1/3 частки квартири складає 19 512,00 гривень. Вартість 1/9 частки квартири складає 6504 гривень. В судове засідання позивач по первісному позову [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися. В наданій до суду заяві просили суд прийняти заяву про уточнення позовних вимог і винести рішення про витребування від [PERSON] таких речей: комод, телевізор «Шарп», супутникову антену та пральну машинку «Алпарі». Також зазначили в наданій до суду заяві, що не заперечують щодо припинення права власності на квартиру [ADDRESS] з виплатою [PERSON] компенсації в розмірі 17 787 грн. та визнанням права власності на 1/9 частини квартири за [PERSON] Згодні на компенсацію [PERSON] частини вартості експертизи у сумі 1350 грн. Просили суд розглянути справу у їх відсутність. В судове засідання позивач за зустрічною позовною заявою [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися. В наданій до суду заяві зазначили, що уточнені позовні вимоги первісного позову визнають, згодні повернути [PERSON] наступне майно: комод, телевізор «Шарп», супутникову антену та пральну машинку «Алпарі». Також зазначили, що викладені позовні вимоги зустрічного позову підтримують повністю. В частині щодо судових витрат уточнили, а саме: просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] половину витрат за проведення судової експертизи у сумі 1350 грн. Просили суд розглянути справу у їх відсутність. Суд вважає, що позов первісний та зустрічний належить задовольнити, оскільки вони визнані сторонами, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб враховуючи таке. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В той час, як відповідачем доводи та докази, надані позивачем, не спростовані. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч.1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені в ст.ст. 364, 365, 367 ЦК України як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч.4 ст.358 ЦК України умова не є обов'язковою. Частиною 1 статті 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту частини 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15.05.05.2013 року висловив правову позицію, згідно з якою прийшов до висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, і під час розгляду іншої справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз'яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. З постанови Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч. 1 ст.365 ЦК України, яка обов'язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті. Згідно правового висновку Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6 - 2925цс15, з врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар. Так, відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності у разі поділу (ст. 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. На підставі ст. 387 ЦК України,власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що 28 жовтня 2006 року позивач по первісному позову [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Києво Святошинського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 024084 (а.с. 8). [PERSON] помер 21.09.2013 року в с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 23.09.2013 року виконавчим комітетом Біликовецької сільської ради Жмеринського району Вінницької області серії І-АМ № 263652 (а.с.9). Після смерті [PERSON] позивач по первісному позову [PERSON] належить прийнята спадщина -1/9 частини квартири у спільній частковій власності за адресою: вул. Садова, буд.1, кв.№4 с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області, що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.06.2014 року (а.с.10), копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.06.2014 року (а.с.11), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2014 року (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Бюро по приватизації державного житлового фонду 15 червня 1997 року, згідно рішення № 39 Мартинівського спиртзаводу від 15 червня 1997 року, зареєстрованого у Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації 17.06.1997 року за реєстровим № 63, квартира, яка знаходиться за адресою: Вінницька область, Жмеринський район, с. Мартинівка по вулиці Садовій, в будинку під номером 1, квартира під номером 4 на праві спільної часткової власності, в рівних частках 1/3 кожному належить: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.56). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], виданого Жмеринською районною державною нотаріальною конторою Вінницької області 07 лютого 2007 року зареєстрованого в реєстрі за № 1-127, належить 1/3 частка вищезазначеної квартири (а.с.56) та 2/3 частки 1/3 частки квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина, [PERSON], виданого Жмеринською районною державною нотаріальною конторою Вінницької області 11 квітня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-485 (а.с.158). [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом подачі письмових заяв про прийняття спадщини до Жмеринсько районної державної нотаріальної контори, що підтверджується копією спадкової справи № 513/2013 до майна померлого 21.09.2013 року [PERSON] (а.с. 70,74). Згідно висновку №244 Подільського центру судових експертиз за результатами проведення судової будівельно технічної та оціночно будівельної експертизи від 29.01.2016 року ринкова вартість квартири №4 житлового будинку №1 по вул. Садова в с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області, станом на час проведення дослідження визначена за порівняльним підходом складає 160 079 грн. Ринкова вартість 1/9 частки квартири №4 житлового будинку №1 по вул. Садова в с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області станом на час проведення дослідження визначена за порівняльним підходом складає 17787 грн. (а.с.111-117). Позивачем по зустрічному позову з урахуванням вимог ч.2 ст.365 ЦК України внесено на депозитний рахунок суду суму в розмірі 6504 грн. та 11 283 грн., всього 17787 (а.с. 44,1 48). За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки умови застосування положень ст.365 ЦК України знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, відповідачем по зустрічному позову вимоги визнані, у зв'язку з чим частка відповідача [PERSON] у праві власності на квартиру №4 житлового будинку №1 по вул. Садова в с. Мартинівка Жмеринського району Вінницької області підлягає припиненню з виплатою замість неї компенсації. Щодо первісного позову судом встановлено, що комісією в складі секретаря Біликовецької сільської ради [PERSON], заступника сільського голови [PERSON], депутата сільської ради [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON] в присутності спадкоємців: матері покійного [PERSON], [INFO] та дружини покійного [PERSON] 09.07.2014 року складено Акт опису спадкового майна [PERSON], що складається з таких речей, а саме: диван мякий коричневого кольору, комод неполірований коричневого кольору, шафа прихожа коричневого кольору, комод неполірований коричневого кольору, дзеркало, тумбочка, вішак, тумбочка, кухня білого кольору, шкафчик навісний, тумбочка, скляний сервант, стіл тумба, шкафчик навісний, стіл тумба, холодильник «Норд» двокамерний білого кольору, пральна машинка «Алпарі» білого кольору з сірим, телевізор плазмовий кольоровий «Шарп» чорного кольору, газова плита «Гефест» білого кольору на чотири камфори, супутникова антена білого кольору, що підтверджується копією зазначеного акту (а.с.29-30). Суд вважає що первісні позові вимоги підлягають задоволенню, так як вони визнані відповідачем по первісному позову та відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані відповідачем не підлягають доказуванню. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що позивачем по зустрічному позову понесені судові витрати за проведення судової експертизи в розмірі 2700 грн. У зв'язку з задоволенням позову половина вказаних витрат, а саме в розмірі 1350 грн. підлягають стягненню з відповідача по зустрічному позову [PERSON] на користь позивача по зустрічному позову [PERSON]

Outcome: approved