Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходиться на її повному утриманні та вихованні; -за рішенням Хустського районного суду від 5 вересня 2018 року з відповідача було вирішено стягувати аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1000грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття; -відповідач аліменти сплачує несвоєчасно та не в повному розмірі, що призводить до існування заборгованості по сплаті аліментів; -вона самостійно утримує та виховує неповнолітніх дітей, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо піклування, фізичного і духовного розвитку дітей, їх навчання, підготовки до самостійного життя, забезпечення необхідним харчуванням, тощо; -її доходи є мінімальними і не можуть в повній мірі забезпечити потреби дітей; -вона є інвалідом, повноцінно працювати не має можливості; -вона знаходиться у важкому матеріальному становищі, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом, звернулася до суду з позовом та просить: збільшити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2500грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.31/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.29-30,32/, згідно якої позов визнав частково та просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність відповідача. Крім того, представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву /а.с.20-23/, в якому вказано, що: -позивачем не надано суду жодного доказу у підтвердження заборгованості по аліментах, зокрема розрахунку державного виконавця; -обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладається законом на обох батьків однаково; -позивачем не надано суду жодних доказів щодо зміни матеріального або сімейного стану; -відповідач проживає в цивільному шлюбі з [PERSON] , яка проживає у м.Бровари; [INFO] у цивільному шлюбі у них народився син [PERSON] ; -і син, і [PERSON] перебувають на утриманні відповідача, оскільки [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною; -відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей у розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повнолітнього віку. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 лютого 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 20 листопада 2017 року /а.с.10/. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача /а.с.6-8,10/. Рішенням Хустського районного суду від 5 вересня 2018 року з [PERSON] було вирішено стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1000грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22 березня 2018 року, до досягнення ними повноліття /а.с.9-12/. Позивач є інвалідом 3-ої групи з дитинства безтерміново /а.с.13/. Відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який народився у нього від фактичних шлюбних відносин із [PERSON] /а.с.24/. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши рішення Хустського районного суду від 5 вересня 2018 року, суд констатує, що на теперішній час у сторін існують ті ж самі обставини, які мали місце при ухваленні Хустським районним судом рішення від 5 вересня 2018 року /позивач була інвалідом 3-ої групи, відповідач ніде не працював, мав на утриманні ще одну дитину - сина [PERSON] , [INFO] /, що ні позивач, ні відповідач не надали суду ніяких доказів про обставини, які враховуються при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. Але при цьому суд враховує те, що, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Трьом неповнолітнім дітям сторін на теперішній час виповнилося 17, 15 та 9 років відповідно, а тому вони мають потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивача на утримання трьох дітей є значно вищими, ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, як того вимагає відповідач, оскільки вони є природними потребами. Крім того, суттєво збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в період часу з 5 вересня 2018 року /день ухвалення Хустським районним судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей - по 1000грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття/, коли прожитковий мінімум на кожну дитину сторін був встановлений 1944грн., до теперішнього часу, коли прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено у розмірі 2395грн.. Ця обставина є також загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено факт погіршення матеріального стану позивача. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 грудня до 31 грудня 2020 року - 2395грн.; -в теперішній час мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 2395грн./; -позивач не надала суду ніяких доказів поліпшення матеріального стану відповідача до такого стану, щоб він мав можливість сплачувати аліменти по 2500грн. на кожну дитину щомісячно /як вона просить в позовній заяві, тобто в загальному розмірі - 7500грн. на утримання трьох неповнолітніх дітей/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно їх збільшити, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 5 вересня 2018 року, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1500грн. щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивача аліменти у такому визначеному збільшеному розмірі /по 1500грн. на кожну дитину/, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840грн.80коп., від сплати якого позивач звільнена. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial