Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивач - ПАТ «Компанія Київінвестбуд» звернувся з позовом до відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві про виселення без надання іншого житлового приміщення та зняття з реєстраційного обліку. Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ «Компанія Київінвестбуд» на праві приватної власності належить гуртожиток по [ADDRESS]. Зазначене право посвідчене Договором купівлі-продажу майна від 12.08.1996 року та зареєстроване у встановленому законом порядку, про що Бюро технічної інвентаризації м. Києва 21.10.1996 року зроблено відповідний запис у реєстровій книзі № 9-з. З метою належної експлуатації жилого фонду, в тому числі й гуртожитку по [ADDRESS], 24 грудня 2004 року Закрите (на даний час - Приватне) акціонерне товариство «Компанія Київінвестбуд» уклало ЗАТ «Жилкомунсервіс» Договір на технічне обслуговування житлових будинків, гуртожитків, інженерних мереж та комунікацій від 24.12.2004 р., за умовами якого ЗАТ «Жилкомунсервіс» взяло на себе зов'язання з надання жителям, переданих на обслуговування будинків, житлово-комунальних послуг. 01.02.2005 року ЗАТ «Жилкомунсервіс» прийняло на роботу за сумісництвом на посаду головного енергетика [PERSON], основним місцем роботи якого (на той час) була робота на посаді головного енергетика Дочірнього підприємства «Будінвестсервіс» Закритого акціонерного товариства фірми «Київінвест». Одночасно з прийняттям на роботу за сумісництвом до ЗАТ «Жилкомунсервіс» [PERSON] звернувся до ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» з проханням надати йому житло в гуртожитку по [ADDRESS] для проживання у період його роботи в ЗАТ «Жилкомунсервіс». За результатами розгляду звернення [PERSON], генеральний директор ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» [PERSON] своїм листом за № 98 від 16.06.2005 р. надала згоду на поселення [PERSON] і членів його сім'ї до блоку [ADDRESS] Зазначений лист було адресовано також і виконавцю житлово-комунальних послуг за Договором від 24.12.2004 р. (до ЗАТ «Жилкомунсервіс»). 31 жовтня 2005 року ЗАТ «Жилкомунсервіс», з посиланням на згаданий вище лист, називаючи його розпорядженням, на ім'я [PERSON] і членів його сім'ї видало Ордер на право зайняття жилого приміщення [ADDRESS] 29.08.2008 року ЗАТ «Жилкомунсервіс» звільнило [PERSON] з роботи за сумісництвом на підставі абзацу четвертого частини першої статті 43-1 КЗпП України (у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником). Проте, надане у зв'язку з роботою в ЗАТ «Жилкомунсервіс» житло, [PERSON] і члени його сім'ї ([PERSON] - дружина, [PERSON] - син) не звільнили, проживаючи там і на даний час без належних правових підстав. ПрАТ «Компанія Київінвестбуд» зазначає, що відповідачі [PERSON], його дружина - [PERSON] та син - [PERSON] підлягають виселенню з блоку [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, оскільки займають жилу площу в гуртожитку безпідставно. Згідно ст. 127 Житлового кодексу Української PCP та п. 2 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 p. N 208 гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Відповідно до ст. 132 Житлового кодексу Української PCP сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Означені положення також кореспондується в абзаці першому пункту 40 Примірного положення про гуртожитки. [PERSON] у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Компанія Київінвестбуд» ніколи не перебував, а перебував у трудових відносинах із Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс», яке за Договором від 24.12.2004 р. є виконавцем житлово-комунальних послуг у жилому фонді акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд». Згідно із ч. 2 ст. 128, ст. 129 ЖК Української PCP, ч. 1 п. 10 Примірного положення про гуртожитки на підставі спільного рішення адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Позивач зазначає, що ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» спільного з профспілковим комітетом рішення про надання жилої площі в гуртожитку [PERSON] не приймало, ордер на вселення не видавало, оскільки такий не перебував і не перебуває у трудових відносинах із Закритим, а тепер Приватним акціонерним товариство «Компанія Київінвестбуд». Крім цього, представник позивача зазначив, що лист ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» за № 98 від 16.06.2005 р. не слід ототожнювати зі спільним рішенням адміністрації товариства і профспілкового комітету про надання жилої площі в гуртожитку, оскільки таким листом (генеральним директором ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» [PERSON]) висловлено лише згоду на поселення відповідача і його сім'ї до гуртожитку. Оскільки реєстрація відповідачів обмежує позивача, як власника, здійснювати права користування та розпорядження своїм майном, позивач просить суд усунути цю перешкоду шляхом зняття відповідачів з реєстрації у вказаному гуртожитку. Підтримавши з вищезазначених підстав позовні вимоги, представник позивача просив суд задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судові засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи вважаються повідомленими належним чином, письмових заперечень та доказів на спростування викладених позивачем обставин та наданих доказів до суду не направили. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, проте надіслав на адресу суду заяву у якій просив суд розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечував. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання усіх відповідачів. Вивчивши доводи позивача, надані ним докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. ПрАТ «Компанія Київінвестбуд», як правонаступнику ЗАТ-компанія «Київінвестбуд», відповідно до статуту (а.с. 9), на праві приватної власності належить гуртожиток по бульварі [ADDRESS] - відповідно до Договору купівлі-продажу майна від 12.08.1996 року, зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Києва 21.10.1996 року, про що зроблено відповідний запис у реєстровій книзі за № 9-з (а.с. 7). 24 грудня 2004 року Приватне акціонерне товариство «Компанія Київінвестбуд» уклало із Приватним акціонерним товариством «Жилкомунсервіс», як правонаступником Закритим акціонерним товариством «Жилкомунсервіс» Договір на технічне обслуговування житлових будинків, гуртожитків, інженерних мереж та комунікацій від 24.12.2004 р., серед яких, є і гуртожиток по [ADDRESS] за умовами якого ЗАТ «Жилкомунсервіс» взяло на себе зобов'язання з надання жителям, переданих на обслуговування будинків, житлово-комунальних послуг (а.с. 14). Як встановлено судом, 01.02.2005 року ЗАТ «Жилкомунсервіс» прийняло на роботу за сумісництвом на посаду головного енергетика [PERSON], основним місцем роботи якого (на той час) була робота на посаді головного енергетика Дочірнього підприємства «Будінвестсервіс» Закритого акціонерного товариства фірми «Київінвест». 16.06.2005 року генеральний директор ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» [PERSON] своїм листом за № 98 надала згоду на поселення [PERSON] і членів його сім'ї до блоку [ADDRESS] Зазначений лист було адресовано виконавцю житлово-комунальних послуг за Договором від 24.12.2004 р. ЗАТ «Жилкомунсервіс» (а.с. 12). 21.10.2005 року [PERSON] та його сім'ї головою правління ЗАТ «Жилкомунсервіс» був виданий ордер № 047 на зайняття житлового приміщення, а саме: блоку [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно із ч. 2 ст. 128 ЖК Української PCP жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Відповідно до ст. 129 ЖК Української PCP на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Як встановлено вна підставі наданих суду доказів, власником гуртожитку по [ADDRESS] є ПрАТ «Компанія Київінвестбуд», жодного спільного рішення підприємство з відповідним профспілковим комітетом по видачі спеціального ордеру, щодо [PERSON] ПрАТ «Компанія Київінвестбуд» не приймало. Відповідно до ч. 1 ст. 127 Житлового кодексу Української PCP гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно із ч. 1 ст. 132 Житлового кодексу Української PCP сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.10.2010 р. за позовом Закритого акціонерного товариства «Жилкомунсервіс» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості убло вирішено стягнути солідарно із відповідачів на користь ЗАТ «Жилкомунсервіс» заборгованості за утримання будинку і прибудинкової території та комунальних послуг в сумі 6 186 грн. 14 коп. судовий збір (мито) в сумі 61 грн. 86 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 6 278 грн. Даним рішенням, крім іншого, встановлено, що [PERSON] на підставі наказу № 37-К від 01.09.2008 р. по ЗАТ «Жилкомунсервіс» звільнено з 29.08.2008 р. у зв'язку із прийняттям на роботу постійного працівника ст. 43 п. 3 КЗпП України; також даним рішенням встановлено, що в 2006 році відповідачем [PERSON] в блоці [ADDRESS], який наданий останньому для проживання, здійснено переобладнання, а саме: демонтаж батарей центрального опалення та систем гарячого водопостачання, місця врізок заглушені, встановлена індивідуальна система опалення, електробойлер, і законність даного від'єднання відповідачем не доведена. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки № 24 від 11.02.2014 року виданої Генеральним директором ПрАТ «Компанія Київінвестбуд» зазначається, що [PERSON] у трудових відносигнах із ЗАТ «Компанія Київінвестбуд» правонаступником якого є ПрАТ «Компанія Київінвестбуд» не перебував і не перебуває (а.с. 15). Згідно договору купівлі-продажу від 20.03.1996 р., зареєстрованого Бюро технічної інвентаризації м. Києва 22.03.1996 року, про що зроблено відповідний запис у реєстровій книзі за № 39679, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт також підтверджується листом адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в м. Києві, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою. Отже, відповідачі мають інше місце проживання. Оскільки відповідачі після закінчення наданого терміну проживання у гуртожитку незаконно продовжили користуватись цим житловим приміщенням, з порушенням вимог виконали переобладнання (від'єднання від центрального опалення та систем гарячого водопостачання), неналежно виконували свої обов'язки по оплаті комунальних послуг, послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, всі ці обставини у сукупності підтверджують доводи представника позивача про створення перешкод у користуванні та розпорядженні власником житлового приміщення. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Отже, рішення суду про виселення відповідачів є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Не можуть бути задоволені вимоги позивача, пред»явлені до відповідачів, з цих підстав про зняття осіб з реєстраційного обліку, оскільки спору між уповноваженим державою органом (Дніпровським РВ ГУ ДМВС України в м. Києві) та позивачем не виникало.

Outcome: partial