Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 179-039/08Р, укладеним 02.09.2008р. між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс -Банк») і першим відповідачем, в сумі 157391,24 грн., з них за кредитом 43837,67 грн., за відсотками 26921, 48 грн., а також пеню за кредитом в сумі 50251,82грн., пеню за відсотками в сумі 36380,27 грн., посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит у сумі 53820 грн. під 19,49% річних на умовах повернення кредиту і сплати відсотків, строком до 15.05.2013р.; відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по тілу кредиту, по сплаті відсотків; крім того нарахована пеня відповідно до умов договору. З Другим відповідачем 02.09.2008р. було укладено договір поруки на забезпечення виконання позичальником кредитного договору, тому другий відповідач має такі ж, солідарні, грошові зобовязання перед кредитором. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, є розписка від 21.10.2015р. Відповідач 28.10.2015 р. подавав заяву про відкладення розгляду справи, у звязку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні з причини догляду за членом сім,ї; надав довіреність на свого представника [PERSON], яка у судове засідання не явилась з невідомих причин; повторно відповідач [PERSON] і його представник [PERSON] у судове засідання 23.11.2015р. також не явились , повідомлені належним чином, у справі є розписки про отримання відповідачем рекомендованого листа 4.11.2015р., тобто завчасно; про причини неявки в судове засідання не повідомили, тому вважається, що відповідач та його представник не явились у судове засідання 23.11.2015р. без поважних причин. Суд своєю ухвалою від 23.11.2015р. прийняв рішення про розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] та його представника, у відповідності до ст..169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання 28.10.2015р. не явилась, будучи повідомленою належним чином, рекомендованим листом, є розписка від 21.10.2015р.; про судове засідання, яке було призначене на 23.11.2015р., відповідачка повідомлена належним чином і завчасно, у справі є розписка від 4.11.2015р. В судове засідання 23.11.2015р. явився представник відповідачки [PERSON], який діє на підставі довіреності. На підтвердження причини неявки у судові засідання і на підтвердження причини, через яку довіреність представнику відповідачка видала лише 23.11.2015р., відповідачка і її представник представили довідку про амбулаторне лікування відповідачки від гіпертонічної хвороби з 26 по 28 жовтня 2015 року; інших документів на підтвердження поважної причини неявки в судові засідання, призначені на вказані дати, і які б вказували на неможливість підготовки до судового засідання завчасно, відповідачка не подала. Суд ухвалив можливим розглянути справу у відсутності відповідачки [PERSON], з участю її представника, якому було надано час для ознайомлення з матеріалами справи; після оголошеної на його прохання перерви для більш детальної підготовки до судового засідання, представник відповідача 24.11.2015р. в судове засідання не явився і не подав ніяких заяв на підтвердження наявності у нього або у відповідачки поважних причин. Тому після оголошеної перерви судом ухвалено продовжити і закінчити розгляд справи у відсутності відповідачів і їх представників, які не явились до суду без поважних причин. Суд визнає, що відповідачі мали реальну можливість підготуватись до судового засідання, подати письмові пояснення, заперечення і докази на власний розсуд. Представник відповідача [PERSON] надав суду пояснення у судовому засіданні 23.11.2015р., в яких позов визнав частково, не оспорював факт підписання відповідачкою договору поруки, але зазначив, що має намір подавати позов про розірвання договору поруки з метою запобігання подальшого нарахування штрафних санкцій; крім того пояснив, що договір поруки укладений відповідачкою під примусом з боку відповідача - позичальника і під його тиском; що підписуючи договір поруки, [PERSON] думала, що це проста формальність; не оспорював того факту, що поручитель не виконувала ніяких грошових зобовязань перед кредитором; не оспорював факт наявності у позичальника заборгованості за кредитом і за відсотками, не оспорював розмір заборгованості за кредитом і відсотками, але вважає, що позивач не доказав і не обгрунтував розмір такої заборгованості; оспорює розмір нарахованої пені, не погодився з тим, що пеня нарахована двічі - і на тіло кредиту і на відсотки; крім того, просив застосувати строк позовної давності 1 рік до вимог щодо стягнення пені і процентів. Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 02.09.2008 р. між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 179-039/08Р. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, з метою своєчасної оплати позичальником вартості автомобіля, що купується (надалі за текстом - Автомобіль) за договором № 5 купівлі продажу від 22.08.2008 р., а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладання яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог п.6.1.11 договору, банк надає позичальнику кредит в національній валюті на загальну суму 53820 грн. Згідно із п.1.2 кредитного договору, кредит надається позичальникові у строк з 02.09.2008р. по 02.09.2013 р. зі сплатою 19,49 % річних. У кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не у повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 3 відсотки річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобовязань за цим договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблений раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх або виконав не у повному обсязі (п.1.3 кредитного договору). Відповідно до п.3.1 кредитного договору, для забезпечення зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у звязку з порушенням даного договору, позичальник передає в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль. Згідно пп.4.1, 4.4, 4.5 кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладання договору застави і надання позичальником банку документа, що підтверджує страхування заставленого майна. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами у сумі 897,00 грн. щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного у п.1.2 договору. Відповідно до п.п.6.1.2, 6.1.9 п.6.1 кредитного договору, позичальник зобовязався направляти кошти на погашення заборгованості: в першу чергу - на сплату витрат банку, повязаних з виконанням зобовязань за даним договором, в другу чергу на погашення заборгованості за процентами і неустойкою за порушення строків сплати відсотків, в третю чергу на погашення заборгованості за кредитом і неустойки за порушення строків сплати кредиту, потім на погашення іншої заборгованості (штраф, пеня та інша заборгованість). Згідно із п.11.5 кредитного договору, даний договір діє від дня його підписання і до повного виконання зобовязань за цим договором. Згідно Договору поруки № 179-039/08Р) поручитель [PERSON] взяла на себе зобовязання перед Банком нести солідарну майнову відповідальність за виконання у повному обсязі позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № 179-039/08Р. Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] позичальника за кредитним договором № 179/039/08Р від 02 вересня 2008 р. та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 02.09.2013 р. у розмірі 53820 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно із п.1.2 поручитель стверджує, що він ознайомлений із змістом зобовязання, забезпеченого порукою за даним договором, та не має претензій до умов кредитного договору, що є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до п.1.3 поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобовязання позичальника, що може бути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, змін до кредитного договору та/або до даного договору кредитором в односторонньому порядку. Відповідно до п.2.1 договору поруки, поручитель зобовязується, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, виконати за нього зобовязання перед кредитором на умовах, у порядку і у строки, встановлені кредитним договором, зазначені у пункті 1.1 даного договору, зі змінами і доповненнями до нього. Згідно із п.2.3 договору поруки, кредитор має право без згоди поручителя в односторонньому порядку змінити або доповнити умови даного договору. Зміни та доповнення до даного договору вступають в силу з моменту прийняття відповідного рішення органом кредитора, до компетенції якого згідно з законодавством та внутрішніми документами кредитора віднесено прийняття таких рішень. Відповідно до п.4.1 договору поруки, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 02 вересня 2016 року. 18 серпня 2009 року між кредитором та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 179-039/08Р від 02.09.2008 р., зокрема внесено зміни до п.4.4, п.11.2 кредитного договору та доповнено договір новим пунктом 11.12, а саме: Пункт 4.4 у новій редакції: «п.4.4 позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом щомісяця, до «10» числа наступного місяця включно, згідно наступного графіка погашення кредиту: з 02.09.2008 р. до 10.10.2008 р. у сумі 897 грн., з 11.10.2008 р. до 10.11.2008 р. 898 грн., з 11.11.2008 р. по 10.12.2008 р. 0 грн., з 11.12.2008 р. по 10.01.2009р. 509 грн., з 11.01.2009 р. до 10.05.2009 р. 0 грн., з 11.05.2009 р. до 10.06.2009р. 1025 грн., з 11.06.2009 р. до 10.07.2009 р. 1828 грн., з 11.07.2009 р.- до 10.06.2010 р. 1215 грн., з 11.06.2010 р. до 10.07.2010 р.- 1212 грн., з 11.07.2010 р. до 02.09.2013 р. -897 грн.»; пункт 11.2 та п.11.12. стосувались умов поширення конфіденційної інформації і збирання даних щодо позичальника, тобто дані додаткові умови не стосувались розміру грошових зобовязань, порядку повернення кредиту чи строків або неустойки, що тягло б збільшення розмір відповідальності поручителя. З заяви на видачу готівки № 1від 03.09.2008 р. встановлено, що відповідач 1 отримав від банку кошти у розмірі 53820 грн. Таким чином, позивач доказав факт укладення договору кредиту і договору поруки, факт видачі кредиту позичальнику і відповідно виконання даного договору з свого боку. Факт укладення договорів кредитного з першим відповідачем і поруки - з другим відповідачем , і факт згоди на умови кредитування і поручительства підтверджується наявністю підписів відповідачів у договорах, укладених ними, і підписаними поручителем умовами договору і своєї відповідальності перед кредитором. З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків. Заборгованість наступна: заборгованість за кредитом 43837,67 грн., заборгованість за відсотками 26921,48 грн. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач позичальник не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. Відповідач (позичальник) свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідачі не оспорили дані розрахунки, не подали доказів на їх спростування повне або часткове, зокрема на внесення більших сум. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні. Позивач має право вимагати від боржника виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків на умовах договору. Стосовно відповідальності поручителя, то суд виходить з того, що підписуючи договір поруки, відповідач [PERSON] взяла на себе відповідальність і певні солідарні з боржником зобовязання перед кредитором, і крім того, надала згоду на внесення змін у договір кредиту у подальшому і прийняття на себе зобовязань, що виникнуть у звязку з такими змінами. Крім того, було визначено строк виконання зобовязань позичальником до 2.09.2013р., а для поручителя додатково у договорі поруки визначено строк дії договору поруки- до 2.09.2016р. Таким чином, для поручителя строк виконання зобовязання перед кредитором наставав у разі невиконання своєчасно позичальником грошових зобовязань за встановленим графіком, (на що умовами договору не передбачалось додаткове направлення поручителю вимоги чи повідомлення про наявність заборгованості у позичальника, і крім того для поручителя настав строк виконання грошових зобовязань солідарно з позичальником станом на кінцеву дату повернення кредиту - 2.09.2013р. та протягом трьох років після закінчення даного строку, що безпосередньо визначено умовами договору поруки. Даний строк не збіг, грошове зобовязання позичальником у вставлений кредитним договором строк не виконано, існує прострочена заборгованість, і поручитель має грошові зобовязання перед кредитором у всьому обсязі невиконаних грошових зобовязань тобто в повному обсязі заборгованості за кредитом, за нарахованими у відповідності до умов кредитного договору відсотками, і по неустойці. Суд приймає до уваги, що додатковий договір до кредитного договору не був підписаний поручителем. Разом з тим даний додатковий договір був укладений за згодою поручителя, яку він надав кредитору у договорі поруки. Крім того, з аналізу змін, які були внесені у кредитний договір зазначеним додатковим договором, видно, що такі зміни не стосувались розміру грошових зобовязань в цілому, і не тягли збільшення розміру відповідальності позичальника і відповідно поручителя. Як видно зі змін, внесених до кредитного договору пунктом 4.4., - вони стосувались лише перекривання і перерозподілу по місяцям не внесених раніше , тобто прострочених , платежів - згідно умов п. 4.1, 4.4, 4.5 кредитного договору, тобто вже виниклої заборгованості; і не змінювали збільшення розміру грошових зобовязань чи скорочення строків виконання зобовязань у подальшому - як протягом строку, на який кредит видавався позичальнику, так і після закінчення вказаного строку, коли вся заборгованість по кредиту стала простроченою. Таким чином, станом на визначений у договорі кінцевий строк повернення кредиту існували грошові прострочені зобовязання у позичальника, які умовами додаткового договору не були збільшені. Тому підстав для застосування ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки у даному випадку нема. І тому поручитель несе солідарну відповідальність за всіма виниклими у позичальника грошовими зобовязаннями перед кредитором, в тому числі по поверненню простроченого (починаючи з 3.09.2013р.) кредиту, несплачених відсотків, і нарахованої пені за допущене позичальником прострочення платежів, у відповідності до умов кредитного договору. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені, суд приймає до уваги наступне: Згідно п.10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Суд вважає, що в даному випадку є підстави для нарахування та стягнення пені з позичальника, який прострочив виконання грошових зобовязань перед кредитором, та з поручителя, як солідарного боржника. Відповідно до ст.257 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Згідно із положеннями ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача заявлено клопотання про застосування строків позовної давності в частині нарахування пені. Кредитний договір не встановлював більшого строку позовної давності. Суд застосовує строк позовної давності до даних позовних вимог (про стягнення пені) , і не вбачає підстав для його поновлення. Позивач не подав клопотання про поновлення даного строку, не довів наявності поважних причин його пропуску. Більш того, позивач тривалий час - понад два роки після кінцевої дати повернення кредиту позичальником - не скористався своїм правом на своєчасне звернення до суду за захистом своїх прав, тим самим без поважних причин сприяв збільшенню своїх збитків. Тому, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню пеня, яка нарахована в межах річного строку перед зверненням до суду з даним позовом (позов подано поштою 21.09.2015р.), тобто пеня, нарахована в період з 21.09.2014р. Згідно заявленим позовним вимогам - позивач просив стягнути пеню, нараховану станом по 21.06.2015р., тому, не виходячи за межі позовних вимог, підлягає стягненню пеня, нарахована в період з 21.09.2014р. по 21.06.2015 р. Згідно наданому позивачем розрахунку заборгованості і відомостей про розрахунок пені - підлягає стягненню пеня в сумі 12640,46 грн. (за прострочення повернення кредиту), і в сумі 7618,93 грн. (за прострочення у сплаті відсотків за користування кредитом), всього 20259,39 грн. Враховуючи, що суд позов задовольняє частково, то судові витрати підлягають частковому відшкодуванню, відповідно до ст.88 ЦПК України - пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи розмір заявлених і задоволених позовних вимог, слід вважати, що суд задовольняє позовні вимоги на 57,82 % від заявлених, тому понесені позивачем судові витрати - сплачений ним судовий збір 243,60грн. - підлягають відшкодуванню відповідачами у рівних частках у розмірі 57,82%, тобто 1365,05 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial