Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 15948,67 гривень та судові витрати, посилаючись на те, що 22.03.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №КІХRF9245300252, згідно вимог якого відповідач отримав кредит на придбання товару у розмірі 5242,85 гривень та сплату страхового платежу у розмірі 683,85 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.01.2012 року включно. Однак [PERSON] порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.03.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №КІХRF9245300252, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на придбання товару у розмірі 5242,85 гривень та сплату страхового платежу у розмірі 683,85 гривень на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит до 21.01.2012 року включно у зазначеній сумі, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 0,01% на місяць в порядку, на умовах та в строки, визначені договором (а.с.5, 6-15). Вказаний договір складається з анкети (заяви) позичальника (а.с.5) та умов та правил надання банківських послуг (а.с.6-15). Пунктом 2.4.1.1 кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року (умов та правил надання банківських послуг) передбачено, що банк зобов'язався надати кредит позичальнику шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Згідно п.2.4.3.1 кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року (умов та правил надання банківських послуг) за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту, позичальник щомісячно в період сплати сплачує відсотки та винагороду в розмірах, зазначених у тарифах і заяві. На підставі п.2.4.3.3 кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року (умов та правил надання банківських послуг) нарахування відсотків та винагороди здійснюється на останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відсотки розраховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно до дати, коли кредит становиться простроченим. Пунктом 2.4.3.5 кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року (умов та правил надання банківських послуг) передбачено, що позичальник сплачує банку винагороду в розмірі й строки, зазначені в заяві та умовах. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість за договором не проводиться. Згідно п.2.4.5.5 кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року (умов та правил надання банківських послуг) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. На підставі п.2.4.5.1 кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року (умов та правил надання банківських послуг) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості за кредитом,, але не менш 1 гривні. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 16.05.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року в сумі 15948,67 гривень, а саме: 5242,85 гривень - заборгованість по несплаченому кредиту, 2,97 гривень - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 471,87 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом, 8995,33 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 735,65 гривень - штраф (процентна складова) (а.с.4). Позивач звертався до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останній заходів до погашення заборгованості у повному обсязі не вжив. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року позивач надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] порушив вимоги кредитного договору №КІХRF9245300252 від 22.03.2011 року, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків та комісії по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії, пені та нарахованого штрафу відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. У зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved