Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 04 серпня 2015 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 16 травня 2006 року між сторонами по справі укладено кредитний договір, за умовами якого позивач зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 2500 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 36 % на рік. Вказував, що позивач свої обовязки виконав та надав відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту в сумі 2500 грн., а відповідач свої зобовязання не виконав, станом на 30 червня 2015 року заборгованість перед банком складає 15087,62 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] суму заборгованості в розмірі 15087,62 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, будучи повідомлений про час та місце розгляду справи, подавав до суду заяву з проханням розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи за адресою, яка є зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк» договору від 16 травня 2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на поточний рахунок. При цьому кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, з якими відповідач повністю погодилася під час укладення кредитного договору, банк має право в будь-який момент зменшити або збільшити кредитний ліміт. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту на суму 2500 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свого обовязку за умовами кредитного договору належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30 червня 2015 року має заборгованість в розмірі 15087,62 грн., яка складається з наступного: 2697,47 грн. заборгованість за кредитом, 11195,50 грн. заборгованість по процентам, 500 грн. та 694,65 грн. суми штрафів. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» суму за кредитним договором № б/н від 16 травня 2006 року в розмірі 15087,62 грн. Також з відповідача підлягає до стягнення 243,80 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved