overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.03.2008 року, на праві приватної власності має житловий будинок [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач. Сторони не перебувають у родинних відносинах. [PERSON] з травня 2015 року в житловому будинку [ADDRESS] не проживає. Відповідач не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в будинку відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача в разі його тимчасової відсутності немає. Позивач у судове засідання не з'явилася, просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.03.2008 року, на праві приватної власності позивач має житловий будинок [ADDRESS], в якому зареєстрований відповідач (а.с. 5-6). Сторони не перебувають у родинних відносинах. [PERSON] з травня 2015 року в житловому будинку [ADDRESS] не проживає (а.с. 9). Відповідач не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в будинку відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача в разі його тимчасової відсутності немає. Згідно зі ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд дійшов до висновку, що відповідач, згідно ст.405 ЦК України, втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS], оскільки не проживає в ньому без поважних причин більше одного року, з 2015 року проживає в іншому жилому приміщенні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] посилаючись на те, що на праві приватної власності має житловий будинок [ADDRESS] в якому зареєстрований [PERSON] Відповідач з часу реєстрації, в житловому будинку [ADDRESS] не проживає, не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в будинку відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача в разі його тимчасової відсутності немає. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про заочний розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивач на праві приватної власності має житловий будинок [ADDRESS] в якому зареєстрований [PERSON] Відповідач з часу реєстрації, в житловому будинку [ADDRESS] не проживає, не доглядає за будинком, не сплачує комунальні послуги, власні речі відповідача в будинку відсутні. Домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування житлом позивача в разі його тимчасової відсутності немає. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд дійшов до висновку, що відповідач, згідно ст. 405 ЦК України, втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] оскільки не проживає в ньому без поважних причин більше одного року, з часу реєстрації проживає в іншому жилому приміщенні. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS], та стягнути з нього судові витрати за подання цього позову в сумі 243,60 грн. Сторони у засідання не зявились, позивач подав заяву про підтримання позову, не заперечує проти заочного розгляду справи; відповідач, належним чином повідомлений про дату і час засідання, двічі поспіль у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Враховуючи це, суд, відповідно до ч.4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних доказів. Згідно з позовною заявою, позивач є власником домоволодіння [ADDRESS]. Він дав згоду на реєстрацію 13.03.2012 року відповідача за зазначеною адресою, оскільки він перебуває у шлюбі з його дочкою [PERSON], яка також зареєстрована в цьому помешканні. Відповідач вже більше одного року не проживає у належному позивачеві домоволодінні, оскільки фактично не перебуває у шлюбних стосунках з його дочкою, спільного господарства ані з позивачем, ані з його дочкою не веде, в звязку з чим позивач вважає його таким, що втратив право на користування зазначеним житлом. Досліджені копії паспорту, домової книги, договору купівлі-продажу,довідки тощо. Суд виходить із того, що згідно зі ст.317 ЦК, власникові належить право користування, розпорядження своїм майном, а за ч.1,2 ст.319 ЦК він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, які не суперечать за кону. Згідно зі ст.391 ЦК, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користу вання та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1ст.71,ст.72 ЖК, при відсутності наймача, жиле приміщення зберігається за ним протягом 6 місяців, визнання особи такою,що втратила право користування ним за відсутності понад цей строк, провадиться в судовому порядку. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що будинок належить позивачеві, який,згідно зі ст.ст.383,391 ЦК, ст.ст.150,156 ЖК, має право володіти, користуватись ним, вселяти інших осіб, вимагати усунення перешкод у користуванні майном. Відповідач створює перешкоди позивачеві у користуванні та розпорядженні цим майном, оскільки, його реєстрація у цьому будинку обмежує зазначенні права власника. Відповідно до ч.1ст.7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду. Враховуючи заяву позивача, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком по вул. Лозівській, 122 с. Лозова Кегичівського району Харківської області. Сторони, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявились, подали письмові заяви, відповідно до яких: позивач свій позов підтримує, судові витрати залишає за собою, відповідач його визнає, всі просять суд розглядати справу без їх участі. Згідно з позовною заявою, позивач є власником будинку по вул.. Лозівській № 122 с. Лозова Кегичівського району Харківської області. 15.07.2010 року за її згодою у цьому будинку зареєструвався та періодично проживав її онук [PERSON], який з 14.02.2014 року взагалі виїхав до м. Харкова, де постійно проживає вже більше одного року, в звязку з чим позивач вважає його таким, що втратив право на користування зазначеним житлом. Досліджені копія паспорту та ІПН позивача, свідоцтво про право на спадщину тощо. Суд виходить із того, що згідно зі ст.317 ЦК, власникові належить право користування, розпорядження своїм майном, а за ч.1,2 ст.319 ЦК він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.391 ЦК, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1ст.71,ст.72 ЖК, при відсутності наймача, жиле приміщення зберігається за ним протягом 6 місяців, визнання особи такою,що втратила право користування ним за відсутності понад цей строк, провадиться в судовому порядку. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що будинок належить позивачеві, який,згідно зі ст.ст.383,391 ЦК, ст.ст.150,156 ЖК, має право володіти, користуватись ним, вселяти інших осіб, вимагати усунення перешкод у користуванні майном. Відповідач створює перешкоди позивачеві у користуванні та розпорядженні цим майном, оскільки, його реєстрація у цьому будинку обмежує зазначенні права власника. Відповідно до ч.1ст.7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду. Враховуючи заяву позивача, підстав для розподілу судового збору не знайдено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування належним їй житловим приміщенням по [ADDRESS]. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Позивач заявила, що позов підтримує,просить його розглянути без її участі, у заочному порядку та стягнути на її користь витрати на оплату судового збору. Враховуючи це, згідно з ч.4 ст.169 та ч.1 ст. 224, ч.2 ст.197 ЦПК, визнано можливим заочний розгляд справи, без технічного фіксування. Згідно з позовною заявою, відповідач зареєстрований у її помешканні, але не проживає протягом тривалого часу, з 03.05.2007р. Він не є членом її родини, участі в утриманні будинку та сплаті комунальних послуг не бере, у зв'язку з чим втратив право користування цим житлом. Досліджені копії договору купівлі будинку, ІПН позивача [NUMBER], техпаспорта, домової книги, довідка Кегичівської селищної ради про те, що він у цьому домоволодінні не проживає, письмові пояснення з цього приводу сусідів [PERSON], [PERSON] Суд виходить із того, що згідно зі ст.317 ЦК, власникові належить право користування, розпорядження своїм майном, а за ч.1,2 ст.319 ЦК він володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ст.391 ЦК, він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.Відповідно до ч.1ст.71,ст.72 ЖК, при відсутності наймача, жиле приміщення зберігається за ним протягом 6 місяців, визнання особи такою,що втратила право користування ним за відсутності понад цей строк, провадиться в судовому порядку. Дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що будинок належить позивачеві,яка,згідно зі ст.ст.383,391 ЦК, ст.ст.150,156 ЖК,має право володіти, користуватись ним, вселяти інших осіб, вимагати усунення перешкод у користуванні майном. Відповідач створює перешкоди позивачеві у користуванні та розпорядженні цим майном, оскільки, його реєстрація у цьому будинку обмежує зазначенні права власника. Відповідно до ч.1ст.7 Закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, рішення суду. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК, судові витрати присуджуються на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме в домоволодінні [ADDRESS], належного йому, стверджуючи, що вона прописана в цьому домоволодінні, але не мешкає з чкасу ії реєстрації там. Посилається він і на те, що в цоьму домоволодінні на цей час відповідач не мешкає, жилим приміщенням не користується і свого майна там не має. Відповідач, [PERSON], позов визнала і проти його задоволення не заперечувала. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач є власником домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.01.2002 року, зареєстрованим державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори по реєстру №3-324. В домоволодіння позивача відповідач не живе з моменту своєї реєстрації тамї. Жилим приміщенням в цьому домоволадіння вона не користується і свого майна там не має. Дій, по вселенню в домоволодіння, з метою жити в ньому, протягом встановленого законом часу, теж не вчиняла, що розцінюється судом як небажання її жити в домоволодінні та користуватися жилим приміщенням. Викладене підтверджується: - договором купівлі-продажу від 25.01.2002 року, складеним державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори та зареєстрованим ним тоді ж в реєстрі за №3-324, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на домоволодіння [ADDRESS], свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане Болградською міською радою Одеської області згідно рішення від 28.02.2005 року за № 92, згідно яких позивач є власником цього домоволодіння; - технічним паспортном на садибний (індивідуальний) житловий будинок на і'мя позивача на домоволодіння [ADDRESS] з 2004 року; а також поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили обставини на які посилався відповідач. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку , що відповідач право проживання в жилому приміщенні, а саме в домоволодінні [ADDRESS], і користування ним, втратила. Суд вважає також, що на відповідача дія ст.160, 163 і 71 ЖК України не поширюється і тому за нею жиле приміщення, в домоволодіння позивача, не зберігається. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач, може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS], належного позивачу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратила право користування жилим приміщенням в належній їй квартирі [ADDRESS] стверджуючи, що вона в цій квартирі зареєстрована, але не мешкає з дати реєстрації і на цей час в ньому не живе, жилим приміщенням не користується і свого майна там не має. Відповідач, [PERSON], про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, до суду не з'явилася і про причини своєї неявки не повідомила. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки Болградської районної ради Одеської області відповідач зареєстрована в вказаній квартирі, але там не мешкає. Викладене підтверджується: - договором купівлі-продажу квартири від 25.04.2006 року, реєстр № 2623, виданним приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, яким підтверджується право власності позивача на квартиру [ADDRESS] та витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів за №2321015 від 24.04.2006 року вказаного договору і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10623824 від 14.05.2006 року, виданними приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області про це ж, - домовою книгою на квартиру [ADDRESS] де вказано, що відповідач [PERSON] 01.03.2010 року зареєстрована в цій квартирі . На підставі викладеного, суд приходить до висновку , що відповідач право проживання в жилому приміщенні в квартирі [ADDRESS] і користування ним втратив, т. я. не мешкає в ньому з дати реєстрації. Тому під дію статті 160 ЖК України відповідач не підпадає. Суд, приймаючи до уваги викладене, вважає, що на відповідача дія ст.163 і 71 ЖК України не поширюється і тому за ним жиле приміщення в будинку позивача не зберігається. Виходячи з досліджених доказів, суд приходить до висновку, що відповідач може бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON]. .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком №30 по вул.Урожайна в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області, посилаючись на її не проживання за вказаною адресою без поважних причин з 2012 року, а існування реєстрації відповідача порушує права позивача як власника житла та вона вимушена сплачувати комунальні послуги за особу яка фактично не проживає в будинку. Відповідач в призначений час в судове засідання не зявилася, про слухання справи повідомлялась в передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору міни від 28.03.1996 року є власником будинку №30 по вул.Урожайна в с.Чорнобаївка Білозерського району Херсонської області. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 21.11.2016 року відповідач зареєстрована за вказаною адресою та в належному позивачу будинку за місцем реєстрації не проживає з 2012 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та відповідачем не спростовується. За таких обставин, в силу ст. 405 ЦК України, вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки як встановлено судом відповідач не проживає без поважних причин за місцем своєї реєстрації з 2012 року, що порушує права позивача як власника будинку. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останньою судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщення, а само ліжко-місцем у гуртожитку ВАТ за адресою: [ADDRESS], та зняти її з реєстраційного обліку в гуртожитку ВАТ «Турбоатом». В обґрунтування заявленого позову вказує на те, що відповідач зареєстрований у вказаному гуртожитку, власником якого є ВАТ «Турбоатом», але фактично в ньому не проживає більше трьох років, комунальні послуги не сплачує. Відповідач не знаходиться у трудових відносинах з ВАТ. В судове засідання представник позивача не з'явилася, до його початку подала до суду заяву в якій просила суд про розгляд справи за її відсутність, позивні вимоги підтримала та проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положення ст. 224-226 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, перевіривши матеріали справи та надані докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що гуртожиток по [ADDRESS] належить на праві власності ВАТ «Турбоатом» згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1209327 на підставі наказу Фонду державного майна України №16-АТ від 31.01.1996 року. У вказаному гуртожитку з 07.08.1991 року зареєстрований відповідач і він займає ліжко-місце, що підтверджується довідкою ЖКВ ВАТ «Турбоатом» б/н. Відповідно до акту ЖКВ ВАТ «Турбоатом» б/н від 27.12.2013 р., відповідач не проживає у вказаному гуртожитку з 05.12.2001 року. Відповідач не вносить плату за користування житловою площею і за комунальні послуги, зі скаргами або заявами до ВАТ «Турбоатом» про порушення житлових прав не звертався. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Суд вважає доведеним, що відповідач втратив право на спірну жилу площу, тому що він добровільно її залишив та не проживає понад шість місяців без поважних причин. Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір. Але це право позивача звертатися або не звертатися до суду з таким позовом і діями відповідача його права ніяк не порушувались, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині стягнення судового збору.

Outcome: partial