Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Покладені законодавством зобов'язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідачі не виконували належним чином, у зв'язку з чим утворилась заборгованість. Крім того вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідачі мають сплатити вказану суму боргу із врахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Просив суд стягнути з відповідачів заборгованість за отримані послуги за період з 01.10.2015 року по 01.01.2019 року з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 18 580,66 грн. Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2019 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі направили суду відзив на позовну заяву про те, що вони зверталися до ПОКВПТГ з проханням розстрочення боргу до 01.06.2019 року та було досягнуто домовленість про надання строку для сплати боргу. При цьому було надано дублікат квитанції від 02.04.2019 року про сплату частини боргу у сумі 6929,56 грн. Просили у позові відмовити. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавав послуги з теплопостачання за адресою: вул. Героїв-чорнобильців (Чапаєва), 10, кв. 7, але в період з 01.10.2015 року по 01.01.2019 року плата за послуги в повному обсязі не вносилася, утворилася заборгованість за вказаний період в розмірі 14993,12 грн. За період з 01.12.2015 року по 01.01.2018 року нараховано індекс інфляції в сумі 2785,25 грн та 3% річних в сумі 802,29 грн. Загальна сума заборгованості становить 18 580,66 грн. Розмір заборгованості підтверджується доданими до позову розрахунками (а.с. 8-10). При цьому розрахунок вартості послуг відповідає затвердженим тарифам. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов'язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов'язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. За нормами ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. Як встановлено судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках - 1/2 кожному (а.с. 5-7). Оскільки відповідачі, покладені на них як споживачів, обов'язки належним чином не виконували, за отримані послуги не сплачували, то утворилася заборгованість за послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з01.10.2015 року по 01.01.2019 року в розмірі 14993,12 грн. Після подання позовної заяви до суду відповідачами сума боргу частково погашена. Станом на 02.04.2019 року борг зменшився та становить 1148,93 грн. У зв'язку з погашенням частини боргу відповідачами, що свідчить про фактичне визнання ними позовних вимог, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню сума заборгованості за послуги з теплопостачання в сумі 1148,93 грн. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з такого. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов'язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Така ж відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги, а саме залишок несплаченої заборгованості за послуги теплопостачання, яка утворилася заперіод з 01.10.2015 року по 01.01.2019 року у розмірі 1148,93 грн, нарахований індекс інфляції в сумі 2785,25 грн та 3% річних в сумі 802,29 грн., а всього 4736,47 грн. Враховуючи те, що відповідачі є співвласниками квартира № 7 по вул. Героїв-чорнобильців (Чапаєва), будинок 10, то вони несуть цивільно-правову відповідальність у рівних частках, що відповідає часткам у спільному майні. Отже, з кожного відповідача підлягає стягненню сума боргу у рівних частках, а саме по 2368,24 грн. з кожного відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання цього позову в розмірі 1921 грн. (а.с. 1,2).

Outcome: approved