Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 24 липня 2010 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/5393766. Відповідно до даного Полісу була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ГАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Так, 13 червня 2011 року на автодорозі Київ - Харків в м. Бориспіль, [PERSON], керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], допустив зіткнення з транспортним засобом «Міtsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Відповідно до постанови Баришівського районного суду Київської обл. від 12.08.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАЛ, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2013 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю [NUMBER] було завдано механічні ушкодження. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], 27.01.2014 року, звернувся до Страховика ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № ВЕ/5393766. Виконуючи взяті на себе зобов'язання за Полісом страхування, позивач виплатив [PERSON], страхове відшкодування з врахуванням обопільної вини та пені за несвоєчасну виплату, як передбачено законом у розмірі: 10826,80 (десять тисяч вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп., що підтверджують: - Страховий АКТ № ОЦ/005/000/14/0079; Платіжне Доручення №39781 від 25.07.2014 року. Загальний розмір фактично понесених витрат позивачем без врахування пені склав: 9133,27 (дев'ять тисяч сто тридцять три) грн. 27 коп. Відповідно п.п. г) 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 цього Закону. Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а тому на підставі ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Виплата страхового відшкодування відбулася 25.07.2014 року, а тому позивач набув права регресу саме з цієї дати. З метою врегулювання спору в досудовому порядку, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було щодо погашення заборгованості в добровільному порядку. Позивач просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь 9133.27 грн. та сплачений судовий збір в сумі 243.60 грн. В судове засідання представник позивача на розгляд справи не з,явився, просять суд розглядати справу беї їх участі, підтримують позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання на розгляд справи також не з,явився, подав до суду заяву по розгляд справи у його відсутність. Заявлений позов визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] 24 липня 2010 року уклав з приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВЕ/5393766, відповідно до якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водіїв, які на законних підставах керують автомобілем «ГАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 13 червня 2011 року на автодорозі Київ - Харків в м. Бориспіль, [PERSON], керуючи транспортним засобом «ГАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], допустив зіткнення з транспортним засобом «Міtsubishi» державний реєстраційний номер [NUMBER]», під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні пошкодження. Відповідно до ст. 1166 Цивільного Кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. На переконання суду завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно - правових обов'язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до чинного законодавства України. Також слід звернути увагу на те, що норми чинного законодавства України носять загальнообов'язковий характер. У відповідності із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави, де загальна сума судового збору від стягненої на користь позивача суми становить 243 грн. 60 коп. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об,єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв,язок доказів у їх сукупності. Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи: -платіжним дорученням №670 від 04.06.2015 року про сплату судового збору; -полісом № ВЕ/5393766 від 24.07.2011 року; -страховим актом №ОЦ/005/000/14/0079 від 24.07.2015 року; -платіжним дорученням №39781 від 25.07.2014 року; -ксерокопією заяви про виплату страхового відшкодування; -ксерокопією постанови Баришівського районного суду Київської обл. від 12.08.2011 року на [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАЛ, та притягнення його адміністративної відповідальності; -ксерокопією постанови Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2013 року на [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнення його до адміністративної відповідальності. -ксерокопією експертного висновку №ZU120412 від 25.04.2012 року; -іншими матеріалами справи. За таких обставин позов підлягає до задоволення. При вирішенні даного спору судом вивчалась судова практика щодо прийнятих судами рішень про стягнення суми коштів при ДТП та обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Outcome: approved