Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просять стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 40 000 грн. 00 коп. завданих збитків в порядку регресу та 1 600 грн. 00 коп. сплаченого ними судового збору при зверненні із позовом в суд. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що 31 березня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7102985, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Audi А6», д.р.н. ВО7611АІ, сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 01.04.2016 року в м. Тернополі на регульованому перехресті вулиць [PERSON] - Винниченка та вулиці Тернопільська с. Петриків мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля «Audi А6», д.р.н. ВО7611АІ, яким керував [PERSON] та автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА, яким керував [PERSON] Внаслідок вказаної ДТП транспортному засобу «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА було завдано механічних ушкоджень, а власнику вказаного автомобіля матеріальної шкоди. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року, у справі № 607/5942/16-п, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Потерпілий внаслідок ДТП, власник пошкодженого автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА, [PERSON], звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АЕ/7102985. Відповідно до Протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 23.02.2017 року та на підставі службової записки від 23.02.2017 року власнику автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 199 від 24.02.2017 року. Враховуючи те, що [PERSON] не повідомив ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про ДТП у встановлені законом строки, а страхове відшкодування потерпілому виплачено у повному обсязі, позивач, на підставі ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача, у порядку регресу, завдані збитки в розмірі 40 000,00 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві та просять суд їх задовольнити. Представник відповідач [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, попереднього подала відзив на позов, у якому зазначила, що ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди власними силами і запобігти необгрунтованим виплатам. Однак, у даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами. [PERSON], як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Позивач також визнав факт настання страхового випадку, добровільно сплативши страхове відшкодування. Окрім цього, письмове повідомлення про дорожньо-транспортпу пригоду страховик отримав в зазначений п.п.33.1.2 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк, від потерпілого. Тому, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення. У позові просить відмовити. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. 31 березня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7102985. Предметом зазначеного договору є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу марки «Audi А6», д.р.н. ВО7611АІ. 01 квітня 2016 року приблизно о 16 год. 10 хв. в м.Тернополі на регульованому перехресті вулиць [PERSON] та вулиці Тернопільська с. Петриків Тернопільського району, громадянин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи поворот ліворуч на вулицю Тернопільську не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу та допустив зіткненняз автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, Громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, таким чином, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 липня 2016 року, [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження закрито у звязку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.. Власник пошкодженого транспортного засобу «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА, потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке зареєстроване в журналі зазначеної страхової компанії 05 квітня 2016 року за №82. Відповідно до додатку № 1 до акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 15.04.2016 р., було визначено коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА, що складає 0,5596. Відповідно до ремонтної калькуляції №1636 від 15.05.2016 року, вартість ремонту автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА , складає 75 559 грн. 49 грн. 09.08.2016 року [PERSON] звернувся до «ПАТ Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до протоколу узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування від 23.02.2017 року та на підставі службової записки від 23.02.2017 року власнику автомобіля «Daewoo Lanos» д.р.н. ВО8141ВА, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 40 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 199 від 24.02.2017 року. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи». Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обовязків учасників ДТП, у звязку з чим обовязок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься посилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обовязкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обовязок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обовязок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа винна у дорожньо-транспортній пригоді притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому, суд вважає, що сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Доводи представника позивача про те, що не повідомивши протягом трьох робочих днів про настання страхового випадку [PERSON] порушив вимоги закону судом не беруться до уваги, оскільки сам по собі факт такого неповідомлення водієм забезпечуваного транспортного засобу за умови здійснення повідомлення страховика іншим учасником ДТП, зокрема потерпілим, не свідчить про не інформованість страховика щодо настання ДТП та неможливістю встановлення ним обставин пригоди. Така позиція суду першої інстанції узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року за наслідками розгляду цивільної справи № 6-284цс15, від 30 березня 2016 року у справі №6-186цс16, від 22 червня 2016 року у справі №6-1253цс16. З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд вважає, що слід відмовити ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у задоволенні позову за наведених вище підстав. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed