Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON] (до укладення шлюбу Гуренко) [PERSON], яким просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором б/н від 06 вересня 2010 року у розмірі 17289,86 гривень та судові витрати у розмірі 1762 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг та 06 вересня 2010 року підписала заяву, згідно якої отримала кредит у розмірі 1800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком Договір. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконала належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 30 квітня 2018 року за нею утворилась заборгованість у розмірі 17289,86 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1609,76 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11256,93 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3123,65 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 799,52 гривень процентна складова. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала повністю, крім того, зазначила, що після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище «Гуренко» на «Дроздова». Будь яких інших заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту анкети-заяви [PERSON] про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 06 вересня 2010 року, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 1800 гривень зі сплатою процентів у розмірі 30,00% за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заява [PERSON] про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифи банку, які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобовязання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до п.2.1.1.2.1 та 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, датою укладення договору є дата отримання карти, яка зазначена у заяві. Клієнт надає свою згоду на те, щоб кредитний ліміт встановлювався за рішенням банку та Клієнт дає право банку в любий момент змінити (зменшити, збільшити та анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника відносно будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішення банку. Погашення кредиту передбачено п. 2.1.1.12.3 Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якого поповнення карткового рахунку здійснюється клієнтом шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта. Згідно з п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на сайті банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Згідно з п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі у разі невиконання боргових та інших обовязків за договором. Судом встановлено, що відповідачем за кредитним договором №б/н від 06 вересня 2010 року не в повному обсязі сплачувалися проценти за користування кредитом, у звязку з чим станом на 30 квітня 2018 року за нею утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 1609,76 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 11256,93 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування кредитом, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі невиконання зобовязань за договором, позичальник зобовязується на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір 500 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахувань та прострочених процентів та комісій. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 30 квітня 2018 року були також нараховані заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3123,65 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 799,52 гривень процентна складова. Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень штраф (фіксована частина) та 799,52 гривень процентна складова, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 06 вересня 2010 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 15990,34 гривні. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення №PROM7BJ26E від 17 травня 2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 15990,34 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1629,57 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial