Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство ''Страхова компанія ''Українська страхова група'' звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] розміру страхового відшкодування в розмірі 4690,57 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.07.2015 року між тПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №28-0200-15-00092, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Пежо 2008», д.н.з. [NUMBER] . 17.06.2016 р. приблизно 11.20 год. по вул. Липинського у м.Львові сталася ДТП за участю транспортних засобів «ВАЗ2101» дн.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] автомобіль потерпілого. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАІ про обставини ДТП, акту огляду пошкодженого ТЗ від 17.06.2016 року доданих до даної позовної заяви. Потерпіла особа своєчасно звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмірі страхового відшкодування склав на підставі страхового акту № ЗСКА-5360 від 02.07.2016 р. з відповідним розрахунком склав 4690,57 грн. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 12.07.2016 року [PERSON] за ст..124 КУпАП визнано винним. 12.07.2017 року відповідачу було направлено лист №586 УСГ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив, просить позов задоволити. Відповідно до ч.1 ст. 276 ЦПК України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститись у ній. Згідно ст. 277 ЦПК України, питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. Суддею Франківського районного суду м.Львова 04.09.2019 року відкрито спрощене провадження у справі та запропоновано відповідачеві протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень. Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 06 листопада 2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Згідно з ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідачі відповідно до ч.4 ст. 277 ЦПК України, заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов суду не надали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву з клопотанням про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю, просить такий задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з`явишлися в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини; відповідачі не подали відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як встановлено судом, 09.07.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія» Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №28-0200-15-00092, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Пежо 2008», д.н.з. [NUMBER] . 17.06.2016 р. приблизно 11.20 год. по вул. Липинського у м.Львові сталася ДТП за участю транспортних засобів «ВАЗ2101» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився під керуванням [PERSON] автомобіль потерпілого. Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до довідки ДАІ про обставини ДТП, акту огляду пошкодженого ТЗ від 17.06.2016 року доданих до даної позовної заяви. Потерпіла особа своєчасно звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Розмірі страхового відшкодування склав на підставі страхового акту № ЗСКА-5360 від 02.07.2016 р. з відповідним розрахунком склав 4690,57 грн. Постановою Франківського районного суду м.Львова від 12.07.2016 року [PERSON] за ст..124 КУпАП визнано винним. 12.07.2017 року відповідачу було направлено лист №586 УСГ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт винуватості відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 17.06.2016 року є встановленим та не підлягає доказуванню. За змістом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно вимог ст. 993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до вимог ст.58, 64 ЦПК України, фактично понесені витрати позивачем доводяться, письмовими доказами - копіями платіжного доручення про сплату страхового відшкодування. Таким чином, з моменту виплати, позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи те, що відповідач не відшкодував шкоду та згідно з положеннями ст.993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у розмірі 4690,57 грн. відповідно до ст.1166 ЦК України. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1 600 грн.

Outcome: approved