Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. В позові зазначено, що 27.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір кредиту. З метою забезпечення виконання за даним договором 27.09.2007 року між сторонами укладено договір застави, за умовами якого [PERSON] передав у заставу легковий автомобіль DAEWOO Nexia, номер шасі [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. 01.10.2007 року відомості про забезпечувальне обтяження внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Під час реалізації заставного майна виявлено, що Богунським ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Посилаючись на те, що відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на предмет застави має ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач просить звільнити з-під арешту вищенаведене майно. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Представник Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, представник Кредитної спілки «Оберіг», третя особа - [PERSON], в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 27.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави, згідно якого в забезпечення виконання зобов»язань за укладеним між сторонами договором кредиту заставодавець [PERSON] передав у заставу майно: автомобіль DAEWOO Nexia, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER], номерний знак [NUMBER], що належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER]. З дослідженої судом копії Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 39460319 від 20.12.2012 року вбачається, що відомості про обтяження даного майна зареєстровано 01.10.2007 року на підставі договору застави від 27.09.2007 року. 25.01.2013 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на виконання виконавчого листа № 2-1817/10, виданого 06.11.2012 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь КС «Оберіг» суми заборгованості, винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. З аналізу положень ч. 4 ст. 54, ст.ст. 57, 62 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна в разі, якщо державним виконавцем розпочато проведення виконавчих дій щодо реалізації майна, що є предметом застави, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до ч. 5 ст. 18 вказаного Закону якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. У відповідності до ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved