Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Кіровоградобленерго» звернувся до суду і просить винести рішення, яким стягнути користь товариства завдані збитки в розмірі 5352,20 грн. та понесені судові витрати у сумі 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 17 липня 2020 року о 10.00 годині [PERSON] по вул.. Центральній в с. Пантазіївка Знамянського району Кіровоградської області біля будинку № 1 керуючи транспортним засобом ВАЗ2107 номерний знак [NUMBER] не вибравши безпечної швидкості руху, інтервалу та дистанції, не впоравшись с керуванням здійснив наїзд на електроопору № 4. Факт даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Знам`янського міськрайоного суду Кіровоградської області, відповідно до якої [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4 та ч.1 ст. 130 КУпАП. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ПрАТ «Кіровоградобленерго» було завдано збитків, а саме руйнування залізобетонної анкерної опори вартість встановлення якої позивач просить стягнути з відповідача, який в добровільному порядку суму збитків не відшкодував. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник надав заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача збитки та судові витрати, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, поважних причин своєї неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, згідно з ухвалою Знам`янського міськрайонного суду розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Постановою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.08.2020 в справі 389/1977/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.. 124, ст..122-4 КУпАП та призначено покарання. Постановою суду встановлено, що [PERSON] 17.07.2020 о 00.10 год. по вул. Центральній в с. Пантазіївка Знам`янського району Кіровоградської області керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107 державний номерний знак [NUMBER] не вибравши безпечної швидкості руху, інтервалу та дистанції, не впоравшись с керуванням здійснив наїзд на електроопору № 4, чим порушив п.12.1,12.2, 12.3 ПДР України та здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП завдано матеріальну шкоду. Відповідно до калькуляції розрахунку вартості виконання робіт по відновленню пошкодженого майна (заміна збитої опори № 4) всього вартість таких витрат складає 5352,20 грн. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінка доказів здійснюється судом за приписами ст. 89 ЦПК України, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Загальними умовами відповідальності за завдану шкоду є наявність шкоди; протиправність дій того, хто завдав шкоду; причинний зв`язок між протиправними діями правопорушника і шкодою, яка виникла; вина, того, хто завдав шкоду. За відсутності цього не виникають і самі деліктні зобов`язання. Наявність шкоди і її розміри доводить потерпілий. Для виникнення деліктних зобов`язань необхідний безпосередній причинний зв`язок між цими явищами, тобто протиправні дії повинні породжувати шкідливий результат. При цьому закон виходить із презумпції вини того, хто завдав шкоди. Якщо потерпілий довів наявність шкоди, то той, хто завдав її, повинен довести протилежне - відсутність своєї вини. Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Частино. 2 статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що відповідач не довів відсутність своєї вини, яка підтверджена в судовому засіданні матеріалами справи, позивач довів розмір завданих йому збитків, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача заподіяних збитків в розмірі 5352,20 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved