Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач просив задовольнити позов, посилаючись на обставини: 27 квітня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області [PERSON] було відмовлено у поділі спільного майна подружжя стосовно автомобіля «ЗАЗ-Ланос», 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2009 року по 12 вересня 2013 року. Під час шлюбу, 19 жовтня 2011 року придбали зазначений автомобіль, який був зареєстрований на відповідача по справі. В подальшому цей автомобіль був переоформлений на ім»я [PERSON] та вартість транспортного засобу на момент переоформлення становила 57000,00 грн., пізніше, 12.12.2014 року спірний транспортний засіб було перереєстровано на ім»я [PERSON].17.10.2015 року на підставі заяви власника автомобіль зареєстровано на ім*я [PERSON]. Таким чином вважає, що має право на грошову компенсацію від вартості при первинній реалізації відповідачем автомобіля, а саме у сумі 28500,00 грн. та просить також стягнути на її корить понесені нею сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн. Позивач звернувся з заявою в якій просив розглядати справу за її відсутність, на позові наполягає, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у встановлений законом порядку повідомлявся про час та місце слухання справи, однак до суду не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Суд, вважає за можливе слухати справу за відсутність відповідача з постановою заочного рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи та у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини: Сторони по справі з 14 серпня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 17 вересня 2013 року за рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області № 632/2633/13-ц було розірвано. Під час шлюбу, 19 жовтня 2011 року сторони придбали автомобіль, ЗАЗ -Ланос», 2011 року випуску,державний номерний знак [NUMBER], який був зареєстрований на відповідача по справі - [PERSON] 07.08.2013 року Хустським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ГУ МВС України у Закарпатській області транспортний засіб було знято з обліку для реалізації в межах України та було видано транзитні номерні знаки [NUMBER] та переоформлено на ім»я [PERSON] та після реєстрації закріплено номерний знак [NUMBER], реєстрація здійснена на підставі довідки-рахунку серії ААВ № 494027, виписаної ПП МПП «Вибір». Вартість транспортного засобу на момент переоформлення становила 57000,00 грн. 12 грудня 2014 року той самий автомобіль було переоформлено на ім»я [PERSON], номерні знаки не змінювалися. 17.10.2015 року на підставі заяви власника автомобіль зареєстровано у відділі реєстраційно-екзаменаційної роботи №1ГУ МВС України у Харківській області на ім.*я [PERSON], на транспортний засіб закріплено номерний знак [NUMBER]. Вартість транспортного засобу на момент оформлення становила 40000,00 грн. 27 квітня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області [PERSON] було відмовлено в задоволені позову щодо визнання недійсними довідки-рахунку № 494027 від 07.08.2013 року, виданою приватним підприємством МПП «Вибір» та довідки - рахунку № 402633 від 07.10.2015 року, виданою ТОВ Автоконсалтинг Україна» при реалізації придбаного сторонами у шлюбі автомобіля «ЗАЗ-Ланос», 2011 року випуску,державний номерний знак [NUMBER] а також відмовлено у поділі спільного майна подружжя стосовно вказаного автомобіля. Відповідач без згоди позивача під час шлюбу розпорядився майном, придбаним ними під час шлюбу, та не надав позивачці половину коштів одержаних ним від реалізації зазначеного автомобіля відповідно до вимог закону. Доказів недобросовісності придбання автомобіля [PERSON],[PERSON] та [PERSON] судом встановлено не було. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч. 1 ст. 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, вбачається, що у разі поділу майна, що є об*єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно постанови ВСУ №6-7цс 15 від 08.04.2015 року був наданий правовий висновок «Законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя,за умови наявності іншої згоди суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім*ї майна.» Суд, приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог та у відповідності з ч. 2 ст. 72 СК України до вимоги про поділ спільного майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 28500,00 грн. як половини коштів одержаних останнім при реалізації спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: approved