Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 10.01.2011 року в розмірі 56 093 грн. 70 коп. та судові витрати в розмірі 1600 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10.01.2011 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у сумі 2 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій обовязок згідно до договору [PERSON] виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору виконує неналежним чином і станом на 30.09.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 56 093 грн. 70 коп. в тому числі: 2 495 грн. заборгованості за кредитом, 46 783 грн. 60 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 667 грн. 78 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2647 грн. 32 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча завчасно надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявився. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю, безпідставністю та пропуском строку позовної давності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просила відмовити з тих підстав, що вказаний договір було укладено шляхом обману, оскільки [PERSON] мав намір отримати кредит у розмірі 500 грн., однак йому було надано кредит у розмірі 2 500 грн.. Крім того [PERSON] по кредиту було сплачено 2\~966 грн., 02 коп., тобто кредит погашено у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. 10.01.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого [PERSON] вказав бажаний кредитний ліміт по платіжній картці Кредитка «Універсальна» в розмірі 2 500 грн., а [PERSON] надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно з анкетою-заявою [PERSON] погодився, що заява разом з «Умовами і правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг, а також [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами банку. Відповідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, [PERSON] надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і він дає право Банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.2.1.1.5.6 цього Договору в разі невиконання зобовязань на вимогу банку [PERSON] зобовязався виконати зобовязання з повернення Кредиту, в тому числі простроченого кредиту Овердрафта, оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 цього Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії. Відповідно до\~ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст.ст. 626, \~628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання с його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 56 093 грн. 70 коп. в тому числі: 2495 грн. заборгованості за кредитом, 46 783 грн. 60 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3 667 грн. 78 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 2647 грн. 32 коп. штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник відповідача - адвокат [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, зокрема в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, відсоткам та пені у зв»язку з спливом позовної давності. Відповідно до ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.ст. 257, 260, 261 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими\~статтями 253-255\~цього Кодексу і перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст..258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Між тим, відповідно до ст.264 ЦК України \~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором, що наданий представником позивача та правильність якого відповідачем та його представниками не спростована, останній платіж по кредитному договору відповідачем було зроблено 07.02.2015 року, а тому перебіг позовної давності перервався і після переривання перебіг позовної давності почався заново. Враховуючи викладене, дату звернення позивача до суду з даним позовом (31.10.2017 року), суд приходить до висновку, що підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам не вбачається. Що стосується позовних вимог про стягнення пені в розмірі 3 667 грн. 78 коп., а також штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 2647 грн. 32 коп., то суд приходить до наступних висновків. Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6 2003цс15, цивільно правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків, як заходу цивільно правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зважаючи на вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання грошових зобовязань підлягають частковому задоволенню, з урахуванням строку спеціальної позовної давності, у розмірі 900 грн., а в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 2 647 грн. 32 коп. необхідно відмовити у зв»язку з їх необґрунтованістю. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 495 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 46 783 грн. 60 коп. та пеню за несвоєчасне виконання грошових зобовязань у розмірі 900 грн., а всього стягнути 50\~178 грн. 60 коп., а в задоволенні позовних вимог в іншій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1431 грн. 18 коп.

Outcome: partial