Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач позов мотивує тим, що [INFO] року помер їхній з відповідачем батько - [PERSON]. На момент смерті останньому належала ? частина квартири [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] зробив заповіт від 14.08.2007 року, відповідно до якого вказану належну йому квартиру заповів позивачу та відповідачу у рівних частках. Посилаючись на те, що вона на момент смерті свого батька проживала з ним однією сім'єю, вважає, що вона прийняла спадщину за заповітом в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України. В позовній заяві зазначає, що у встановлений законом термін відповідач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а тому також вважається такою, що прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Як зазначає позивач, вона 17 лютого 2010 року подала до Другої Луцької державної нотаріальної контори заяву, в якій вона відмовилась від прийняття спадщини на частину квартири [ADDRESS] в користь відповідача, як спадкоємця за заповітом. Позивач вважає, що вона не бажала відмовитися від прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця. На її думку, відмовляючись від спадщини на квартиру, вона помилилася щодо обставин, які мають істотне значення та просить дану відмову визнати не дійсною. Також позивач просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане відповідачу та визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна - квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позов підтримала, з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач [PERSON] просила визнати недійсною відмову від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON], подану нею 17.02.2010р. до Другої державної нотаріальної контори у вигляді заяви про відмову від прийняття спадщини, що зареєстрована за №2-2436; визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна - квартиру [ADDRESS], доповнивши підстави позову, та просила залишити без розгляду позовну вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на ім'я відповідача. Ухвалою суду від 24.02.2016р. позовну вимогу про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на ім'я відповідача, залишено без розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору -Другої Луцької державної нотаріальної контори подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності . Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Як вбачається зі свідоцтва про право власності на квартиру від 02.06.2006 року, виданого виконавчим комітетом Луцької міської ради, [PERSON] по [ADDRESS] на праві приватної власності належала квартира № 45. Вказана квартира у встановленому законним порядку була зареєстрована за [PERSON] під реєстраційним н.№7042. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Другої Луцької державної кантори від 14.08.2007 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: належну йому квартиру [ADDRESS] він заповів позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] в рівних частках, належну йому частину цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в с.Жидичин Ківерцівського району Волинської області, а також земельну ділянку площею 0,16 га для обслуговування цього житлового будинку та автомобіль АЗЛК - 2140 заповів позивачу [PERSON] З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03 вересня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області вбачається, що [INFO] року [PERSON] помер. (а.с.9). Суд вважає встановленим, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] шляхом подання 17.02.2010 року заяви про прийняття спадщини до Другої Луцької державної нотаріальної контори. Заява прийнята Державним нотаріусом Горбатюком В.І. та зареєстрована в реєстрі за № 2 - 304. Відповідно до заяви, поданої позивачем до Другої Луцької державної нотаріальної кантори від 21.09.2012 року, остання прийняла в коло спадкоємців за заповітом відповідача [PERSON] та просила видати кожній з них свідоцтво про право на спадщину за заповітом по ? частці квартири [ADDRESS]. Задовольняючи позовну вимогу про визнання недійсною відмови позивачем від спадщини відповідно до заяви від 12. 02. 2010 року, суд бере до уваги те, що вказаною заявою позивач [PERSON] одночасно прийняла частину спадщину та відмовилась від іншої частини спадщини відповідно до заповіту від 14.08.2007 року. Так, позивач прийняла спадкове майно: житловий будинок в с. Жидичін Ківерцівського району Волинської обл., земельну ділянку площею 0,16 га, призначену для обслуговування даного житлового будинку, а також автомобіль АЗЛК і в той же час відмовилася від частини квартири [ADDRESS]. Державним нотаріусом Другої Луцької державної нотаріальної контори 09.06.2010 року позивачу видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, вказаного в заповіті від 14.08. 2007 року. Відповідно до п.3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитися. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Зважаючи на те, що відповідно до заповіту від 14.08.2007 року частки позивача та відповідача в квартирі [ADDRESS] є рівними, суд вважає, що за відповідачем слід визнати право власності на 1/2 даної квартири. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в користь позивача 974,40грн. понесених останньою, за кожну позовну вимогу, судових витрат по справі (487,20грн.+487,20грн.).

Outcome: approved