Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивуючи свої вимоги тим, що 26.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11224028000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 57\~750 дол. США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.09.2037 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,90% річних. Погашення нарахованих процентів, згідно з п.1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №145161 від 26.09.2007 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань, що виникли з кредитного договору, відповідальність відповідачів є солідарною. Таким чином, позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу [PERSON] кредиту виконав, надавши позичальнику кредит. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 04.06.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит становить 47 389,58 дол. США. та пеня 20\~492, 37 грн., тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 29.10.2015 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним, який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.10.2015 року було прийнято до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.89). Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 26.09.2007 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» був кладений договір про надання споживчого кредиту №11224028000. Відповідно до п.1.3.1 даного договору визначено, що за користування кредитними коштами протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,90 % річних. Згідно п.1.3.3 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісячно, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Крім того, відповідно до п.1.3.5 договору позичальник згідно умов договору 26.09.2007 року сплачує банку у національній валюті комісію за надання кредиту у розмірі 101 грн. Вважаючи, що дані умови договору є несправедливими, зважаючи на те, що п.1.3.5 кредитного договору, яким передбачається сплата комісії в розмірі 101 грн. не є послугою у розумінні п.17 ч.1 Закону України «Про захист прав споживачів», а п.1.3.3 договору внаслідок використання зазначеного методу нарахування відсотків, ставка за користування кредитними коштами неправомірно збільшується з 11,90 % річних до 12,16 % річних, позивач просить пункти 1.3.3 та 1.3.5 кредитного договору визнати несправедливими на підставі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні на обставинах, викладених в позовній заяві, представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» за первісним позовом та представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» за зустрічним позовом за довіреністю [PERSON] підтримала заявлений позов повністю, просила його задовольнити. Зустрічний позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні. Відповідач [PERSON] за первісним позовом заявлений позов не визнала, зустрічний позов підтримала повністю, надавши пояснення аналогічні змісту зустрічної позовної заяви. Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав заявлений зустрічний позов повністю, просив його задовольнити. Первісний позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що первісний позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 26.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] (до зміни прізвища Ящук) О.М. було укладено договір про надання споживчого кредиту №11224028000 (а.с.6-12). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року у Статут АКІБ «УкрСиббанк» були внесені зміни, відповідно до яких нове повне найменування банку стало публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов кредитного договору банк надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 57\~750 дол. США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.09.2037 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 11,90 % річних. Погашення нарахованих процентів, згідно з п.1.3.4. кредитного договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №145161 від 26.09.2007 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] зобовязань, що виникли з кредитного договору, відповідальність відповідачів є солідарною (а.с.13-14). Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Таким чином, позивач свій обовязок по кредитному договору щодо надання відповідачу [PERSON] кредиту виконав, надавши позичальнику кредит. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 04.06.2015 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит становить 47\~389,58 дол. США. та 20\~492,37 грн., з них: - 41\~947,81 дол. США кредитна заборгованість; - 5\~441,77 дол. США заборгованість по процентам; - 20\~492,37 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачами зобовязань за договорами. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» у разі укладення договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному виражені гривні до долара США на час вирішення спору. Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, під час судового розгляду достовірно судом встановлено, що у позивача є наявні усі необхідні ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а відтак банк правомірно надав позичальнику кредит в іноземній валюті, а тому заборгованість за такими зобовязаннями підлягає стягненню у валюті кредиту. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 3\~654,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0011077928 від 04.06.2015 року, також підлягає стягненню з відповідачів, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Що ж стосується зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається із заперечень проти зустрічного позову, представник ПАТ «УкрСиббанк» за довіреністю [PERSON] посилається на те, що позивачем при зверненні до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» пропущено загальний строк позовної давності, в звязку з чим просить відмовити в задоволенні зустрічного позову. При вирішенні питання щодо застосування строків позовної давності до зустрічних позовних вимог [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним, судом враховано наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. А тому, визначаючи момент, коли позивач дізналась про порушення свого права, суд приходить до висновку, що такий момент виник 26.09.2007 року, тобто в момент укладання сторонами спірного договору про надання споживчого кредиту, про що свідчить підпис на кожному аркуші кредитного договору. Окрім того, відповідно до п.7.12 договору споживчого кредиту №11224028000 від 26.09.2007 року [PERSON] була ознайомлена з його умовами та надала свою згоду, вважаючи їх справедливими. До того ж, згідно довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом вбачається, що позивачу було достеменно відомо про розмір процентної ставки встановлений оскаржуваним пунктом кредитного договору. Більше того, останньою на протязі 2007-2014 року виконувався оскаржуваний пункт кредитного договору, що встановлював розмір процентної ставки, про що свідчить сплата позивачем відповідних відсотків. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк», за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] про визнання кредитного договору частково недійсним подано з порушенням загальних строків позовної давності, а тому дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з матеріалів справи договір про надання споживчого кредиту №11224028000 був укладений між сторонами 26.09.2007 року (а.с.6-12), а [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання кредитного договору частково недійсним 29.10.2015 року (а.с.85-87), тобто зі спливом загального строку позовної давності в три роки. На підставі викладеного,

Outcome: approved