Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 15 листопада 2013 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] В якому просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» : заборгованість у розмірі 11 842 грн. 54 коп. за кредитним договором №б/н від 25 березня 2007 року; судові витрати у розмірі 229 грн.40 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], в судовому засіданні позов не визнав, прохав застосувати строк позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованості. Суд, заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову. Як встановлено судом, 25 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір №б/н від 25 березня 2007 року, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 750 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] своїх зобов'язань за договором належним чином не виконує. Так станом на 03 листопада 2013 року заборгованість за кредитом складає 11842 грн. 54 коп., яка складається з наступного 2579,56 грн. - заборгованість за кредитом; 8222,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500грн. - штраф (фіксована частина); 540,12 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобов'язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Відповідно до п.3.13 Умов та правил надання банківських послуг : у випадку, якщо по закінченню строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу вклад автоматично вважається продовженим ще не один строк, зазначений в п.1 даних умов. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта в банк. В умовах відсутні обмеження щодо кількості разів пролонгації договору, а з урахуванням того, що жодна із сторін з моменту підписання договору гне заявила про намір припинити дію договору, даний договір щорічно пролонгувався та діє до даного часу. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. За пунктами 6.5, 6.9, 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. В разі виникнення заборгованості держатель по картрахунку зобов'язаний погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. За порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням згідно кредитного договору більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від суми позову. Згідно п.5.2 Умов та правил надання банківських послуг, у випадках порушенням держателем умов даного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому чи у визначеній банком частині. Як установлено в судовому засіданні та вбачається з наданого банком розрахунку, останній платіж [PERSON] здійснив 27 вересня 2012 року, після чого припинив внесення коштів на картковий рахунок. Таким чином момент виникнення заборгованості слід рахувати з 27 вересня 2012 року. Із позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся до суду 15 листопада 2013 року. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252-255 ЦК України. Частиною 3 ст.267 ЦК України, встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Згідно з п.п.5.3,5.4 розділу ІІ Правил користування платіжною картою та Умов і Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частками (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, встановлені в Пам'ятці клієнта (щомісячна сплата кредитного ліміту, процентів за попередній місяць, комісії), а також встановлено відповідальність за порушення внесення щомісячних платежів. Оскільки заявою позичальника та Умовами і Правилами встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами і встановлюють відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Приймаючи до уваги те, що дія кредитного договору на час подачі позовної заяви не закінчилася, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором в межах строку позовної давності, тобто з 15 листопада 2010 року по 15 листопада 2013 року. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2576, 56 грн. заборгованості за кредитом; 4,514 грн. заборгованості за відсотками, а всього 7087,78 грн. Окрім того, у відповідності до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг у зв'язку з порушенням умов договору відповідач повинен сплатити 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 354,39 грн. штрафу (процентна складова). Отже всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7942,17 грн. заборгованості за кредитним договором. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 79,42 грн. судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, як це передбачено статтею 88 ЦПК України.

Outcome: partial