Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість по відсоткам за період з 28.10.2011 року по 28.10.2016 року за кредитним договором в розмірі 30\~343,72 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 18.08.2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № DNABRX03320004,згідно вимог якого, відповідач отримав стороковий кредит у розмірі 3\~609,59 грн. на строк 18.08.2007 року по 17.08.2008 року включно, в обмін на зобовязання позивальника по поверненню кредиту, сплати процентів в обумовлені строки. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином (оголошення в газету), відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк), та [PERSON] (позичальник) було укладено строковий кредитний договір № DNABRX03320004, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 3\~609,59 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцеим строком повернення кредиту 17.08.2008 року. Кредит був наданий на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування. Позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Вказаний договір складається із заяви позичальника та умов надання кредиту фізичним особам. Згідно п.3.1 Умов надання кредиту фізичним особам, банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Пунктом 5.1 передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Згідно п.5.3 Умов надання кредиту фізичним особам при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний заплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 15,17 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п.п. 4.1, 4.7 Умов надання кредиту фізичним особам за користування кредитом у період з дати укладання договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки у розмірі, зазначеному у заяві. При непогашенні кредиту в строки, установлені в заяві та п. 3.2.2 Умов, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно п. 4.2 Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № DNABRX03320004 від 18.08.2007 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Строк прострочення за тілом кредиту за період 28.10.2011 року по 28.10.2016 рік становить 1825 днів, розмір простроченої заборгованості складає 3\~325,34 грн., розмір процентної ставки в день дорівнює -,50 %, а отже, сума заборгованості по відсоткам згідно розрахунку складає 3\~325,34 грн.*0,50 %*1825 днів прострочення/100= 30\~343 грн. 72 коп. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Датою 17.08.2008 року в договорі № DNABRX03320004 є строк дії договору та виконання позичальником дій щодо повернення кредиту за умов відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості. Отже, отримані відповідачем кошти за договором не повернуті позивачу , тому договір не є розірваним чи припиненим, відповідно до ст.ст. 599,651,654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № DNABRX03320004 від 18.08.2007 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» (банк), надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по відсотках за період з 28.10.2011 року по 28.10.2016 року, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає, позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved