Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулися в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.04.2008 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIUPGA0000000971. Згідно договору, відповідачу було надано кредит у розмірі 101272,80 грн. на строк до 15.04.2023, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленого кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим, виникла заборгованість в сумі 521574,20 грн. станом на 06.03.2015, яка складається з: 73326,77 грн. - заборгованість за кредитом; 146453,11 грн. - заборгованість за відсотками; 2332,52 грн. - заборгованість по комісії; 274386,84 грн. - сума пені за кредитом; 250,00 грн. - штраф (фіксована частка); 24824,96 грн. - штраф (процентна складова). Згідно статей 526, 527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В судовому засіданні позивач пред'явив вказані вимоги до правонаступника [PERSON], в зв'язку зі смертю первісного відповідача, які просить стягнути в повному обсязі. Представник позивача, [PERSON], який діє за довіреністю, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин викладених в позовній заяві. При цьому суду пояснив, що йому, як представнику позивача невідомо, яке майно було успадковане відповідачем [PERSON], а також не надав суду пояснень з приводу рішення Тростянецького районного суду від 15.10.2009, про стягнення з [PERSON], як погашення боргу за даним кредитним договором, предмету іпотеки - нерухомого майна, а саме квартири за адресою [ADDRESS]. Відповідач [PERSON], та її представник [PERSON], позовні вимоги заперечили в повному обсязі, пославшись на вимоги ст. 1282 ЦК України. При цьому зазначили, що відповідач [PERSON] спадщину після смерті первісного відповідача [PERSON] не приймала, так як в нього відсутнє будь-яке майно. Будинок в якому вони проживали в с. Зарічне, належить їй на праві особистої власності, після смерті [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Згідно представленої копії кредитного договору № VIUPGA0000000971, укладеного 15.04.2008, між керівником Тростянецького відділення групи Б, Вінницької філії Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON], останній отримав кредитні кошти в сумі 101272,80 грн., та зобов'язався повністю погасити кредит до 15.04.2023. (а.с. 6-11). [INFO], [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 4.06.2015. (а.с. 37). Ухвалою суду від 11.05.2016, первісного відповідача [PERSON] замінено на відповідача [PERSON], яка є правонаступником після його смерті. (а.с. 101). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ст. 1282 ЦК України, встановлений обов'язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора. Зокрема, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язанні задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, як дружина, яка пережила спадкодавця. На виконання принципів визначений п.4 ст. 10 ЦПК України щодо змагальності сторін, суд сприяє здійсненню прав сторін у випадках, встановлених цим Кодексом. Так, судом, за клопотанням позивача, було направлено запити щодо встановлення належності спадкового майна, після смерті [PERSON] Згідно інформаційної довідки, отриманої судом, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, за [PERSON], майно не зареєстровано. (а.с. 62). На підставі довідки, виданої територіальним сервісним центром № 0544, за [PERSON] транспортних засобів не зареєстровано. (а.с. 67). Із довідки Зарічненської сільської ради, Тульчинського району вбачається, що [PERSON] проживав в с. Зарічне разом з дружиною [PERSON] (а.с. 72). Згідно інформації Тульчинської державної нотаріальної контори від 7.07.2016, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась. (а.с. 130). Таким чином, оцінюючи доводи сторін, судом також встановлено, що на час розгляду справи, відсутнє будь-яке майно, яке належало відповідачу [PERSON], і яке могла б успадкувати відповідач [PERSON] Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, в зв'язку із недоведеністю позивачем обставин щодо успадкування відповідачем [PERSON] майна, одержаного у спадщину та визначення його вартості, в межах якої, остання зобов'язана б була задовольнити вимоги кредитора. Натомість відповідач в повному обсязі довела обставини щодо відсутності такого майна. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в зв'язку з відмовою в позовних вимогах, судові витрати понесенні позивачем залишаються за стороною. Судові витрати понесенні відповідачем по оплаті правової допомоги підлягають стягненню з позивача в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved