Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 31.03.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5677,18 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється, починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Вказують, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Зазначають, що при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 1.1.3.2.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких клієнт є поручителем, а також будь-якій іншій заборгованості, яка вин6икла у клієнта, зважаючи на невиконані зобов'язання перед банком. Зазначають, що відповідач не виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед банком, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавав, у зв'язку з чим станом на 06.02.2017 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 14886,06 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 5377,20 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2810,64 грн., заборгованості за пенею та комісією - 6022,24 грн. та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 675,98 грн. Просять стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. На підставі ст.ст.224,225 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 31.03.2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов»язань за кредитним договором №SAMDN50000057043572 від 23.01.2012 р.. Згідно умов угоди було зменшено розмір заборгованості за кредитним договором до 6130,20 грн., позичальник зобов»язався з метою забезпечення виконання зобов»язання мати на рахунку залишок в розмірі 453 грн.. Відповідачу був наданий кредит в сумі 5677,20 грн. на строк 24 місяці з 31.03.2014 р. по 31.03.2016 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі кредиту, в обмін на зобов»язання відповідача по повернення кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Встановлено порядок погашення заборгованості, відповідно до Умов і правил. Дата останнього погашення - не пізніше 31.03.2016 р. Пунктами 2.2, 2.8 Генеральної угоди передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день позичальник сплачує банку штраф в розмірі 686,07 грн., а також пеню, розмір якої встановлено в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір. Наведене підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписаною [PERSON] 23.01.2012 р. Згідно таблиці розрахунку простроченої заборгованості позичальника [PERSON] за договором від 31.03.2014 року станом на 06.02.2017 року загальна заборгованість боржника складає 14886,06 грн., яка складається з наступного: -5377,20 грн. - заборгованість за кредитом; -2810,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 6022,24 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 675,98 грн. - штраф, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Поняття неустойки наведене у статті 549 цього кодексу. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності щодо вимог банку про повернення кредиту, оплати процентів за користування кредитом, неустойки становить 50 років. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку відповідач повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено, що у випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму понад 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, встановлено порядок її нарахування. Судом встановлено, що відповідач умови Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт не виконав, починаючи з 31.03.2014 р. ним не було внесено жодного платежу в погашення заборгованості, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з нього заборгованості за кредитом в сумі 5377,20 грн. та процентами за користування кредитом в сумі 2810,64 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, судом встановлено, що умовами договору передбачено подвійну відповідальність за одне порушення, а саме: нарахування пені та штрафу, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за порушення строків виконання зобов'язання, що суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення неустойки слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача пеню та комісію в сумі 6022,24 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.61 Конституції України, ст.ст.526, 546, 549, 611, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial