Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому розділити сумісно набуте майно подружжя. Позивач в позовній заяві зазначає , що за період шлюбу між сторонами було набуте майно, яке знаходиться на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме - житловий будинок, що знаходяться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Донська, б. 4. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с.16). Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву, згідно якої не заперечує проти позову та просила справу розглядати за її відсутністю (а.с.17). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 квітня 1985 року, зареєструвавши його в Дурлештській сільській раді Кутузівського ЗАГСУ Молдавської РСР, що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІV-БМ за № 477626 (а.с.5). За період шлюбу між сторонами було набуте майно, а саме житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Донська, б. 4. Згідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 70 СК України визначається, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з того, що шлюбного договору між сторонами не було укладено, то майно набуте за час шлюбу належить кожному зі сторін у рівних частках, тобто по 1/2 частині кожному. Суд вважає, що за таких обставин, позовні вимоги задоволенню, та необхідно за позивачем праві спільної сумісної власності подружжя, а саме на 1/2 частину житлового будинку, що знаходяться за адресою: Харківська область, Харківський район, смт. Пісочин, вул. Донська, б. 4. Судові витрати суд залишає за рахунок відповідача, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved