Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 17482,86 грн. Позов мотивує тим, що 06.07.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №SAMDN22000003010316 відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строк дії кредитного ліміту завершується останнім днем місяця до якого діє кредитна картка, якщо інше не передбачено договором. Однак відповідач допустив заборгованість в розмірі, що становить суму позову, не виконуючи взяті на себе зобов'язання належним чином. Тому просить позов задоволити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 30.09.2013 р. становить 17482,86 грн. Представник позивача Лавренюк М.Б., який діє на підставі довіреності від 15.01.2014р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що внаслідок отриманої травми під час військової служби був змушений тривалий час проходити лікування, яке потребувало значних матеріальних витрат, є інвалідом третьої групи, вирішення даного спору залишив на розсуд суду. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів. У судовому засіданні встановлено, що 06.07.2005 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №SAMDN22000003010316 відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8-9). Ст. 526 ЦК України регламентує, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до п.5.5 договору відповідач зобов»язався погашати заборгованість по кредитному ліміту згідно з умовами договору. У відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З представленого суду розрахунку заборгованості (а.с.4-7) вбачається, що позивачем нараховано відповідачу суму заборгованості за договором, яка станом на 30.09.2013 року 17482,86 грн. Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1, ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Зважаючи на те, що договір №SAMDN22000003010316 від 06 липня 2005 року, згідно якого позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» було кредитний ліміт на платіжну картку, строк дії якої згідно п.1.1.2 становить 2 роки, дія кредитного ліміту припиняється в останній день місяця до якого діє кредитна картка, відтак суд приходить до висновку про те, що строк дії кредитної картки закінчився 07 липня 2007 року, позивач звернувся з позовом до суду 12 листопада 2013 року, відтак строк позовної давності на час звернення до суду сплив. Враховуючи зазначені обставини, суд враховує те, що відповідач [PERSON] внаслідок отриманої травми під час військової служби був змушений тривалий час проходити лікування, яке потребувало значних матеріальних витрат, є інвалідом третьої групи, також суд враховує те, що позивачем пропущено строк позовної давності визначений ст.257 Цивільного кодексу України, поважності причин пропуску такого строку позивачем не наведено, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed