Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», представник позивача Сафір Ф.О., звернувся до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що між позивачем та відповідачем 20.06.2013 року був укладений договір кредиту б/н на суму 4300,00 грн., яку відповідач отримав у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки. При цьому, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, за відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 31.07.2017 року склала 82626,61 грн., яка складається з наступного : заборгованість за кредитом - 4101,15 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 70264,67 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3850 грн., штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 3910,79 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1600,00 грн., сплачені ним при подачі позову до суду. Учасники справи в судове засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви згідно яких просять суд розглянути справу у їх відсутність. Позивач вимоги позову підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач вимоги позову не визнала, надавши суду заперечення проти позову в якому просить застосувати строк позовної давності 3 роки, оскільки сума 3164,06 грн. була знята в користування 26.07.2013 року, банк звернувся з позовом 17.08.2017 р. Строк позовної давності слід обчислювати з 17.08.2014 р. З'ясувавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази судом встановлено наступне. Згідно договору б/н від 20.06.2013 року, який укладено між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг-позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань по Договору, відповідно до п.п.2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг за вимогою Банку клієнт зобов'язаний повернути кредит ( у тому числі прострочений кредит і Овердрафт), оплати Винагороди Банку; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним Договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язався сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с.8-31). Таким чином знайшло своє підтвердження, що між учасниками справи склалися цивільно-правові відносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, а саме те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 31.08.2017 року склала 82626,61 грн., у зв'язку з чим порушив права, свободи та інтереси позивача, відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка регламентує, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (а.с.4-5). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ст. 257 ЦК України передбачає, що позовна давність встановлюється у три роки. Застосування строків позовної давності, як на те вказує відповідач, не можливо, оскільки відповідно розрахунку заборгованості останній платіж [PERSON] був зроблений 25.12.2014 року у розмірі 100 грн., а позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу 01.09.2017 року, тобто трирічний строк не сплив (а.с.4,5). Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved