Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс» на свою користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14 лютого 2020 року до 10 квітня 2020 року в розмірі 13604,65 гривень, шляхом безготівкового перерахування на заробітну картку [PERSON] у АТ «Райффайзен Банк Аваль». В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 листопада 2019 року він був прийнятий на посаду водія транспортних засобів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс». 14 лютого 2020 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України позивач був звільнений за згодою сторін. Так як офіс Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс» знаходиться в місті Києві, а місце роботи позивача у місті Харкові, то трудову книжку останнього повинні були відправити поштою на його адресу у день звільнення, однак цього зроблено не було, в зв`язку із чим виникло 39 робочих днів вимушеного прогулу, а саме з 14 лютого 2020 року по 10 квітня 2020 року, що призвело до певних матеріальних труднощів і не дало змогу позивачеві зареєструватися у центрі зайнятості та отримувати грошову допомогу по безробіттю. Відповідно до роз`яснень Верховного суду України середній заробіток розраховується, як сума грошей за останні два місяці розділені на кількість робочих днів у ці місяці та помножену на кількість робочих днів у період вимушеного прогулу. Так як місячна заробітна плата позивача у ТОВ «Форма Партс» становила 7500,00гривень, а кількість робочих днів у грудня 2019 року та січні 2020 року становила сумарно 43 дні, а кількість робочих днів за період вимушеного прогулу становить 39 дні, таким чином заборгованість ТОВ «Форма Партс» становить: 7500гривень х 2 місяців ? 43 робочих дні х 39 днів вимушеного прогулу = 13604,65 гривень Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 травня 2020 року відкрито провадження по справі. Представник ТОВ «Форма Партс» в особі директора Горбач І.П. подав суду відзив на позовну заяву та вказав, що категорично заперечує проти позову [PERSON] , оскільки доводи останнього, викладені у позовній заяві в якості обґрунтування позовних вимог, не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного трудового законодавства. Так, 18 листопада 2019 року позивач на підставі наказу ТОВ «Форма Партс» від 15 листопада 2019 року за № 48-к, був прийнятий на роботу до Харківського відділення підприємства на посаду водія автотранспортних засобів. Наказом № 10-к ТОВ «Форма Партс» від 14 лютого 2020 року позивач звільнений з роботи за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України. У день звільнення з позивачем був проведений повний розрахунок, та зважаючи, що його трудова книжка зберігалася у кадровому підрозділі підприємства, розташованого у місті Києві, і об`єктивно видати належним чином заповнену трудову книжку у регіональному відділені у місті Харкові, де фактично працював і звідки звільнявся позивач, не виявилося можливим. Керівництвом підприємства одночасно було запропоновано направити вже оформлену трудову книжку поштою, за його згодою, на вказану позивачем адресу, або отримати у відділені після вихідних у понеділок 17 лютого 2020 року. Пропозиція надати поштову адресу для відправки оформленої трудової книжки поштою залишилася без відповідного реагування з боку [PERSON] 17 лютого 2020 року [PERSON] для отримання трудової книжки до регіонального відділення ТОВ «Форма Партс» у місті Харкові не прибув і в подальшому на контакт не виходив. Підприємство опинилося в безвихідній ситуації. З однієї сторони, відсутність письмової згоди позивача на відправку трудової книжки поштою на вказану ним адресу позбавляло підприємство правових підстав для здійснення таких дій, тобто відправки книжки поштою. З іншої сторони, неприбуття позивача у визначений день і наступні дні до регіонального відділення підприємства у місті Харкові для отримання трудової книжки, також позбавляли об`єктивної можливості відповідача видати останньому трудову книжку в установленому законом порядку під особистий розпис в її отриманні. 10 березня 2020 року по причині відсутності у регіональному відділені підприємства у місті Харкові умов для зберігання документів суворої звітності, у тому числі трудових книжок та зважаючи на обставини неприбуття [PERSON] для отримання трудової книжки, яка з 17 лютого 2020 року зберігалася у відділенні, за згодою керівництва ТОВ «Форма Партс» трудову книжку [PERSON] було повернуто до головного офісу підприємства у місті Києві. 06 квітня 2020 року [PERSON] прибув до регіонального відділення підприємства у місті Харкові і в ультимативній формі висловив керівнику відділенні претензію. 07 квітня 2020 року з поштового відділення міста Києва рекомендованим листом трудову книжку позивача було направлено на вказану ним адресу, яку він отримав 10 квітня 2020 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи, відсутні фактичні дані, які б беззаперечно свідчили про затримку видачі трудової книжки з вини ТОВ «Форма Партс» і дана затримка перешкоджала працевлаштуванню [PERSON] . Таким чином відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] 07 жовтня 2020 року представником ТОВ «Форма Партс» в особі директора Горбач І.П. подано заяву про залучення додаткових доказів до матеріалів справи. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, крім того вказав, що в день звільнення він працював і був на робочому місці. Представник відповідача Спиридонов Олег Володимирович, який діє на підставі довіреності від 19 серпня 2020 року, в судовому засідання заперечував проти заявлених позовних вимог [PERSON] , просив у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві, в подальшому в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс» Горбача І.П. № 48-к від 15 листопада 2019 року [PERSON] з 18 листопада 2019 року прийнято на роботу на посаду водія автотранспортних засобів з окладом 7500,00 гривень. Згідно наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс» Горбача І.П. № 10-к від 14 лютого 2020 року водія автотранспортних засобів [PERSON] звільнено за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі заяви [PERSON] . 07 квітня 2020 року з поштового відділення № 02064 міста Києва рекомендованим листом на адресу [PERSON] Харківська область, Харківський район, селище Докучаєвське, направлено трудову книжку, яку останній отримав 10 квітня 2020 року, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням 0206400096918. Факт отримання позивачем трудової книжки 10 квітня 2020 року визнається сторонами по справі. В якості доказів суду надано: заяву [PERSON] від 15 листопада 2019 року про прийняття останнього з 18 листопада 2019 року за основним місцем роботи на посаду водія транспортних засобів в Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс»; заяву [PERSON] від 14 лютого 2020 року про звільнення останнього за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України; копію акту № 1 від 14 лютого 2020 року складеного менеджерами в оптовій торгівлі (регіональний) ТОВ «Форма Партс» [PERSON] та [PERSON] , в керівника регіонального структурного підрозділу ТОВ « Форма Партс» [PERSON] про не надання адреси в день звільнення, відповідно до якого в зв`язку із тим, що трудова книжка водія автотранспортних засобів [PERSON] зберігалася в місті Києві, останньому було запропоновано надати поштову адресу для відправки трудової книжки поштою, однак дана пропозиція залишилася без відповідного реагування збоку [PERSON] ; копію трудової книжки серії [NUMBER] , що заповнена 04 вересня 1990 1981 року видана на ім`я [PERSON] ; наказ директора товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс» №1-к від 04 грудня 2007 року про виконання обов`язків директора; протокол № 1 від 26 листопада 2007 року Загальних зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс»; статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Форма Партс», затверджений 28 лютого 2019 року протоколом № 26 Загальних зборів Учасників; Також суду в якості доказів надано: табелі обліку використання робочого часу [PERSON] за листопад, грудень 2019 року, січень, лютий 2020 року; розрахункові відомості по заробітній платі [PERSON] за листопада, грудень 2019 року, січень, лютий 2020 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Згідно до підпункті 6, 7, 8 п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 110 від 17 серпня 1993 року власник або\~уповноважений ним\~орган зобов`язаний\~видати працівнику\~його трудову\~книжку в\~день звільнення\~з внесеним\~до неї\~записом про\~звільнення. При\~затримці видачі\~ трудової\~книжки з\~вини власника\~або \~уповноваженого ним\~органу працівникові\~сплачується середній\~заробіток за\~весь час\~вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Відповідно до положень\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст. 27 Закону України «Про оплату праці»\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої\~Постановою КМУ\~№ 100\~від 08.02.1995 року. Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Суд аналізуючи докази надані сторонами приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і був звільнений за згодою сторін 14 лютого 2020 року, при цьому позивач у день звільнення працював, але трудову книжку у день звільнення йому видано не було. Також судом встановлено, що позивач отримав трудову книжку 10 квітня 2020 року, тому за час затримки видачі відповідачем трудової книжки позивача з 14 лютого 2020 року по 10 квітня 2020 року, включно, підлягає відшкодуванню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу 39 робочих днів у розмірі 13604,65 гривень (13604,65 = 7500,00 гривень місячний заробіток х 2 останні повні місяці роботи ? 43 робочих дні х 39 днів вимушеного прогулу). Враховуючи вищевикладене, суд стягує з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 13604,65 гривень, при цьому суд критично розцінює послання відповідача на те, що трудова книжка позивачу не видана своєчасно не з вини відповідача. Суд, не приймає до уваги такі посилання, оскільки отримання трудової книжки поштою є добровільним бажанням працівника, про що він складає відповідну заяву, а за відсутності такої заяви працівника, роботодавець за будь яких обставин, зобов`язаний видати трудову книжку працівнику у день його звільнення, тим більше, що у день звільнення працівник не був відсутній на роботі. За викладених обставин, суд повністю задовольняє вимоги позивача та судові витрати відповідно до положень\~ст.\~141\~ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved