Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Позивач подала позов до відповідачів, в уточненому варіанті якого просить скасувати обтяження, накладене на належну їй квартиру [ADDRESS] в порядку забезпечення виконання зобов»язань по кредитному договору з АТ Банк «Фінанси та кредит» та на підставі договору іпотеки, укладеного з АТ Банк «Фінанси та кредит» 17.09.2004 року. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що повністю виконала свої зобов»язання за кредитним договором, тому просить зняти арешт з належної їй квартири шляхом зняття заборони її відчуження. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача АТ Банк «Фінанси та кредит» у судове засідання двічі не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Представник відповідача Державної іпотечної установи в судове засідання не з»явилась, надала письмові заперечення проти позову, у яких вказала, що позовні вимоги, викладені у первісному позові - про зняття арешту з квартири, задоволенню не підлягають, оскільки зняття арешту та іпотека не є тотожними поняттями. При цьому, у запереченнях не оспорюється факт виконання [PERSON] своїх зобов»язань за кредитним договором. В судовому засіданні встановлено, що 17.09.2004 року позивач [PERSON] уклала кредитний договір №857-094И з АТ Банк «Фінанси та кредит». 17.09.2004 року позивач у порядку забезпечення виконання нею своїх зобов»язань за кредитним договором? уклала з АТ Банк «Фінанси та кредит» іпотечний договір №857-094И, на підставі якого передала в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS]. 11.02.2015 року АТ Банк «Фінанси та кредит» уклало договір відступлення права вимоги №17/4-В за кредитним договором №857-094И з Державною іпотечною установою. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єктів нерухомого майна, існує заборона відчуження на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], зареєстрована приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. 11.10.2004 року. Згідно довідок ліквідатора АТ Банк «Фінанси та кредит» №1036 від 26.05.2016 року та №22.5/2489 від 28.12.2016 року, [PERSON] 19.05.2016 року здійснила повне погашення за кредитним договором №857-094И від 17.09.2004 року, у зв»язку з чим Банк до неї претензій не має. У січні 2017 року позивач звернулась до нового кредитора - Державної іпотечної установи - з проханням зняти арешт з належної їй квартири у зв»язку з погашенням по кредитному договору. У відповіді на звернення позивачки від 26.01.2017 року Державна іпотечна установа визнала факт сплати [PERSON] рахунок погашення її зобов»язань за кредитним договором суми 93322,87 грн., але у зв»язку з тим, що ліквідатор АТ Банк «Фінанси та кредит» не надав оригінали договору та не передав сплачені позивачкою кошти на рахунок Державної іпотечної установи, у знятті заборони з належної їй квартири позивачці відмовлено. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об»єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом. У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» визначено, що у спорах про зняття арешту з майна, яке є предметом застави /іпотеки/ або придбано за рахунок кредиту, який не погашено, залучаються заставодержатель /іпотекодержатель/ і кредитор. Відповідно до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку, як вбачається із наданих суду довідок АТ Банк «Фінанси та кредит», позивач повністю виконала свої зобов»язання за кредитним договором №857-094И від 17.09.2004 року, заборгованість у неї відсутня. Вказані обставини підтверджені належними доказами та фактично відповідачами не оспорюються, як вбачається із заперечень відповідача Державної Іпотечної установи. Враховуючи наведене, підстави для подальшого перебування в іпотеці належної їй квартири [ADDRESS] на даний час відсутні. Таким чином, вимоги позивачки про зняття арешту з цієї квартири шляхом зняття заборони її відчуження обгрунтовані та підлягають задоволенню. Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що арешт на вказану квартиру не накладений, а існує заборона відчуження, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач уточнила свої позовні вимоги, а поняття арешт майна та заборона його відчуження у зв»язку з перебуванням в іпотеці у контексті спірним правовідносин, які виникли саме з приводу звільнення майна з-під заборони в зв»язку з виконанням кредитних зобов»язань, фактично є тотожними. Крім того, суд не бере до уваги доводи заперечень відповідача про те, що оскільки кошти, сплачені [PERSON] в порядку виконання нею кредитного договору, і якими вона здійснила повне погашення своїх зобов»язань за кредитним договором №857-094И від 17.09.2004 року, на рахунки Державної іпотечної установи з рахунків АТ «Банк «Фінанси та кредит» не надійшли, оскільки ці обставини не є підставою для продовження перебування майна позивачки під арештом в якості забезпечення виконання нею зобов»язань, які вона повністю виконала, що не оспорюється відповідачами, а ці правовідносини мають вирішуватись між АТ Банк «Фінанси та кредит» та Державною Іпотечною установою у передбаченому законом порядку.

Outcome: approved