Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Семенівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи його тим, що 27.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанкта [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за яким [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та Позивачем договір. Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжного карткою. Відповідно до п.6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязання за вказаним Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у визначеному розмірі. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором Відповідач, станом на 03.08.2015р. має заборгованість на загальну суму 15504,19 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом 2013,86 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11400,84 грн.; заборгованість за пенею та комісією 875,00 грн.; а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 714,49 грн. Позивач прохав стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.02.2008 р. у розмірі 15504,19 грн. 00коп. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк» надав до суду клопотання, в якому прохав здійснити розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, пояснив суду, що дійсно укладав кредитний договір із ПАТ КБ «Приватбанк» та на даний час має заборгованість за вказаним договором. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом розяснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Так, відповідно до копії заяви про оформлення кредиту, 27.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, за яким [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості, зі щомісячною комісією 3,5 %. Відповідачем надано згоду на те, що дана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», а також «Тарифами Банку» складають між ним і банком договір. Відповідно до п.3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.4.9 Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжного карткою. Відповідно до п.6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязання за вказаним Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у визначеному розмірі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 27.02.2014, наданим Позивачем, Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором Відповідач, станом на 03.08.2015р. має заборгованість на загальну суму 15504,19 грн., яка складається з : заборгованість за кредитом 2013,86 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 11400,84 грн.; заборгованість за пенею та комісією 875,00 грн.; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф(фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 714,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 27.02.2014, наданим Позивачем. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, залишилася, та сплати процентів. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved