Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договірним зобов'язанням на суму 16 635,65 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 06.12.2008р. між сторонами укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 4356,64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір. Банком виконано свої зобов'язання, видано відповідачу кредит, однак останнім не виконано обов'язку по його поверненню. Станом на 19.11.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 34 428,71 грн., з яких 4068,65 грн. заборгованість за кредитом, 2,45 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 30 357,61 грн. пеня за несвоєчасність виконання грошового зобов'язання за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 768,36 грн. штраф (процентна складова). Судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 07.05.2010р. з відповідача стягнуто розмір заборгованості який становить 19 061,42 грн., а відтак, непогашеною залишається заборгованість в розмірі 16 635,65 грн. Дану суму боргу, просить стягнути з відповідача в судовому порядку. У судове засідання повноважний представник позивача не з'явився, заявою до суду просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Розглянувши позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, матеріали витребуваної з Галицького районного суду м. Львова цивільної справи № 2н-648/10, наявні у ній докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно заяви позичальника від 06.12.2008р. (а.с.5) між сторонами укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит у розмірі 4356,64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поставивши свій підпис в заяві позичальника, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком кредитно-заставний договір. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором. Аналогічний обов'язок позичальника закріплено ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконує зобов'язання по кредитному договору згідно графіку погашення кредиту. Судовим наказом Галицького районного суду м. Львова від 07.05.2010р. (а.с.3), у зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, з останньої стягнуто заборгованість за таким договором в розмірі 19 061,42 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, який є додатком до заяви про видачу згаданого вище судового наказу (а.с.3 справи № 2н-648/10), вказана заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4068,65 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 2,45 грн., заборгованості по пені в розмірі 13 606,44 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) 883,88 грн. Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості, який пред'явлений в обґрунтування даного позову, заборгованість за тілом кредити і відсотками за його користування станом на дату пред'явлення позову не змінилась. Відтак, оскільки тіло кредиту і відсотки стягнуті судовим наказом, слід вважати встановленим, що правова природа грошових коштів в розмірі 16 635,65 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, є неустойкою. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с.6-8), банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Як зазначено в п. 5.3 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості. Неустойкою (штрафом, пенею), згідно вимог ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення. В цивільному праві неустойка виконує дві основні функції. Вона є способом забезпечення виконання зобов'язання та наслідком його порушення. До моменту порушення зобов'язання неустойка виконує функцію забезпечення, тобто стимулює боржника до належного виконання. Якщо зобов'язання боржником порушене, стягнення неустойки є наслідком такого порушення. Згідно вимог ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Однак, як гласить ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Сама-по-собі вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У рішенні № 7-рп/2013 від 11.07.2013р. щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» Конституційний Суд України зазначив, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з Положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, а тому принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Беручи до уваги строки, протягом яких нараховані штрафні санкції, а також те, що судовим наказом від 07.05.2010р. з відповідача стягнуто неустойку в загальному розмірі 14 990,32 грн., що більш як в чотири рази перевищує заборгованість за тілом кредиту, враховуючи принципи розумності, справедливості та співмірності невиконаного грошового зобов'язання до наслідків, які спричинені допущеним порушенням, суд приходить до висновку, що розмір неустойки, який дорівнює сумі заборгованості за тілом кредиту, а саме 4068,65 грн. буде справедливим наслідком порушення відповідачем боргових зобов'язань. Відтак, даним судовим рішення з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку за невиконання грошового зобов'язання в розмірі 4068,65 грн. В задоволенні вимоги про стягнення іншої частини коштів слід відмовити. У відповідності до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, суд присуджує судові витрати з відповідача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial