Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -починаючи з 2003 року він проживав у цивільному шлюбі з відповідачем; -у них є спільна дитина - Євгенія, [INFO]; -9 листопада 2006 року вони переїхали проживати в будинок батьків відповідача за адресою: с.Нанково Хустського району Закарпатської області, будинок №365; -в 2014 році ним було подано заяву про його зарахування до Національної гвардії України для участі в АТО; -6 вересня 2014 року він отримав поранення, у звязку з чим був госпіталізований та проходив лікування до 20 вересня 2015 року; -після його переведення до Хустської районної лікарні він приїхав додому, однак відповідач його в будинок не впустила, повідомивши, що він там більше не проживає, у звязку з чим він вимушений був винаймати номер в готелі «Хуст»; -в даному будинку він був зареєстрований за згодою його власників - батьків відповідача, які на даний час померли; -відповідач здійснює йому перешкоди в користуванні житлом, звернувся до суду з позовом та просить: вселити його в будинок №365 в с.Нанково Хустського району Закарпатської області; зобовязати відповідача не чинити йому перешкод в проживанні та користуванні житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання 18 жовтня 2016 року позивач не зявився, надавши до суду клопотання, згідно якого просив закінчити розгляд справи та винести судове рішення у його відсутність. В судовому засіданні позивач [PERSON] за участю свого представника [PERSON] позов не визнала та пояснила: -вони з позивачем проживали у цивільному шлюбі з 2005 року і у 2006 році у них народилася спільна дитина донька [PERSON]; -позивач не мав бажання бути зареєстрованим у її свідоцтві про народження як батько дитини та не займається її утриманням та вихованням; -будинок №365 в с.Нанково Хустського району Закарпатської області /далі будинок/ належав на праві приватної власності її батькам: [PERSON] та [PERSON] і в 2006 році, після народження дитини, її батьки за її проханням зареєстрували позивача в їх будинку, оскільки вона надіялася, що вони будуть проживати в подальшому разом; -після смерті у 2008 році її батька позивач почав поводити себе агресивно, наносив їй тілесні ушкодження та погрожував вбивством; -приблизно восени 2012 року, після чергового скандалу, позивач зібрав свої речі та виїхав у невідомому напрямку; -26.06.2015 року померла її мати [PERSON], після смерті якої вона є фактичним власником будинку, але належним чином оформити на будинок право власності вона не має можливості у звязку з відсутністю коштів; -25 жовтня 2014 року вона вийшла заміж за [PERSON] і з цього часу проживає в будинку зі своїм новим чоловіком; -вона вважає, що позивач, не проживаючи в будинку з 2012 року, втратив право на користування житловим приміщенням в цьому будинку. Суд, вислухавши думки сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено: Сторони з 2005 року проживали в цивільному шлюбі, від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої батьком записана вигадана особа - «Калинич Сергій Михайлович» /зі слів матері/, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.29/ та сторонами в судовому засіданні. З 2006 року сторони стали проживати у батьків відповідача: [PERSON] та [PERSON] в будинку №365, вулиця б/н, в с.Нанково Хустського району Закарпатської області, а з 9 листопада 2006 року по теперішній час позивач [PERSON] зареєстрований в цьому будинку за згодою власників будинку, якими були [PERSON], померлий 11 січня 2008 року, та [PERSON], померла 26 червня 2015 року /по 1/2 частки кожний/, як член їх сімї, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні: паспортом позивача /а.с.7/, довідкою Нанківської сільської ради №360 от 02.06.2015 року /а.с.8/, довідкою Нанківської сільської ради №163 від 08.02.2016 року /а.с.21/, Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.01.2007 року /а.с.25/, свідоцтвами про смерть /а.с.27-28/. Ці факти також визнаються і сторонами в судовому засіданні. Восени 2012 року сторони перестали проживати однією сімєю у звязку з плохими відносинами між ними, що підтверджується: актом депутата /а.с.22/, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи /а.с.23-24/. Восени 2012 року позивач [PERSON] виїхав з с.Нанково Хустського району. В період часу з осені 2012 року до початку серпня 2014 року [PERSON] знаходився за межами с.Нанково Хустського району. За цей період часу він посилав відповідачу гроші /по 350грн.-500грн./ на утримання їх спільної дитини. Ці факти визнаються сторонами в судовому засіданні. За цей період часу [PERSON] 2-3 рази приїжджав в с.Нанково Хустського району та відвідував дитину. При цьому, як стверджує [PERSON], він ночував в будинку №365 в с.Нанково Хустського району. Відповідач [PERSON], не заперечуючи факти відвідування позивачем дитини, заперечує те, що позивач ночував в її будинку. Суд не бере до уваги останнє твердження відповідача [PERSON], оскільки це спростовується поясненнями свідків: -[PERSON], яка пояснила у судовому засіданні, що вона бачила, що в вищевказаний період часу [PERSON] приїжджав до дитини та ночував 1-2 дня 2 рази в будинку №365 в с.Нанково Хустського району; -[PERSON], яка пояснила у судовому засіданні, що вона бачила, що в вищевказаний період часу [PERSON] приїжджав до дитини приблизно 2 рази, а зі слів самої [PERSON] їй відомо, що [PERSON] ночував 1 ніч в будинку №365 в с.Нанково Хустського району. В період часу з 13.08.2014 року по 22.09.2014 року [PERSON] безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальній цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції. 6 вересня 2014 року під час виконання військових обовязків [PERSON] був поранений, після чого проходив тривале лікування. Ці факти підтверджуються: листком непрацездатності /а.с.4/, довідкою №5458 /а.с.34/, постановою ВЛК ГУ МВС України в м.Києві /а.с.35/, довідкою №1994 від 29 вересня 2015 року /а.с.42/, довідкою від 4 березня 2016 року /а.с.41/, службовою характеристикою /а.с.43/. 25 жовтня 2014 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.26/, але згідно довідки №124 від 03.02.2016 року /а.с.45/, яку відповідач надала до суду, вона має такий склад сімї: [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. В кінці листопада 2015 року [PERSON] повернувся проживати до будинку №365 в с.Нанково Хустського району, але відповідач не пускає його проживати в цей будинок, мотивуючи це тим, що вона фактично є власником будинку, а він втратив право користування житловим приміщенням в цьому будинку. Факт вчинення відповідачем перешкод позивачу на вселення та проживання в будинку визнається сторонами в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.156 ЖК Української РСР: члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2, ч.3 ст.64 ЖК Української РСР: до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї. Відповідно до ст.163 ЖК Української РСР: у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі встановлених по справі обставин, а також норм ЖК Української РСР, які діють до теперішнього часу, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки: -позивач [PERSON] з 9 листопада 2006 року до теперішнього часу на законних підставах належним чином /як член сімї власників будинку/ зареєстрований в будинку №365 в с.Нанково Хустського району Закарпатської області; -суд вважає, що проживання позивача [PERSON] в будинку №365 в с.Нанково Хустського району є тривалим та достатнім, щоб вважати цей будинок його постійним житлом, іншого житла він не має; -[PERSON] ніколи не втрачав звязку з цим будинком, вважає його постійним житлом, в період часу з осені 2012 року до початку серпня 2014 року, знаходячись на заробітках, 2-3 приїжджав в с.Навнково та ночував в будинку; -суд вважає, що у період часу з 13.08.2014 року до листопада 2015 року [PERSON] був відсутнім в будинку з поважних причин, оскільки приймав участь в бойових діях в зоні АТО, а потім проходив лікування та реабілітацію після поранення; -[PERSON] не визнаний належним чином /за судовим рішенням/ таким, що втратив право на користування цим житлом - будинком №365 в с.Нанково Хустського району Закарпатської області; -відповідач [PERSON] не є у встановленому законом порядку власником будинку №365 в с.Нанково Хустського району Закарпатської області, а тільки зареєстрована в ньому належним чином, як член сімї померлих власників будинку, тобто, суд вважає, що і у позивача [PERSON], і у відповідача [PERSON], є рівні права на користування житлом будинком №365 в с.Нанково Хустського району Закарпатської області, а тому вчинення [PERSON] перешкод по вселенню, користуванні та проживанні позивача [PERSON] в цей будинок є незаконним. За таких обставин суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно квитанції від 17 грудня 2015 року /а.с.2/ позивач при зверненні до суду сплатив документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 487грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved