Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк»\~ звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 26 374,71 грн., з яких: прострочені проценти 26 353,29 грн., пеня 21,42 грн. та судовий збір в розмірі 263,75 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2019 заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02.07.2013 року скасовано, призначено справу до судового розгляду в загальному порядку та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2020 року заяву про уточнення позовних вимог залишено без розгляду та повернуто позивачу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, проти задоволення позову заперечувала з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 10.02.2020 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 23.04.2004 року\~\~між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Одеського обласного управління відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був\~\~укладений кредитний договір № 375-н, гідно п. 1.1. якого Банк зобов`язується надати позичальнику на умовах договору кредит в сумі 50000,00 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 50 000,00 грн. та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 20 % річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави (майнової поруки) від 23.04.2004 року, згідно якого остання, як майновий поручитель, передала в заставу майно - товари в обороті згідно додатку № 2 до цього договору. У відповідності до\~\~п.п. 3.3.1.-3.3.3. кредитного договору [PERSON] зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, точно в строки обумовлені кредитним договором погасити кредит у розмірі 50 000,00 грн. та своєчасно сплатити відсотки за користування кредитом, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу Банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в кредитному договорі. У разі порушення умов кредитного договору, достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитними ресурсами та пені. Згідно частини першої\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 25.12.2007\~року Приморським\~районним судом\~м.\~Одеси ухвалено\~рішення по\~цивільній справі\~№2-4228/07\~за позовом\~ВАТ «Державний\~ощадний банк\~України» в\~особі філії\~ Одеського\~обласного управління\~ВАТ «Державний\~ощадний банк\~України» до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~стягнення кредитної\~заборгованості за кредитним договором № 375-н, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 28\~393,00 грн., заборгованість за відсотками 5186,31 грн., заборгованість за пеню по основному боргу 5118,60 грн., заборгованість за пенею по відсотках 404,13 грн., та судові витрати, а всього 39\~441,00 грн. При цьому, розмір заборгованості за відсотками розраховано станом на 20.01.2007 року. Рішення набрало законної сили 05.01.2008 року. З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що заборгованість за процентами позивачем нарахована за період з 24.10.2007 року по 25.12.2012 року, а заборгованість за пенею нарахована за період з 18.04.2011 року по 25.12.2012 року. Таким чином, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо подвійного стягнення відсотків та пені. Разом з тим, пунктом 1.2 кредитного договору встановлено, що кредит надається на 36 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 23.04.2007 року. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відтак, у межах строку кредитування до 23.04.2007 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 30 числа кожного місяця. Починаючи з 24.04.2007 року відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Досліджуючи доводи представника відповідача щодо неправомірності нарахування процентів та пені після закінчення строку дії договору, суд зазначає наступне. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналогічну позицію\~висловила Велика\~Палата Верховного\~Суду в\~постанові від\~28.03.2018\~року в\~справі №444/9519/12. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому вимоги банку про стягнення процентів після квітня 2007 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. Крім того, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, то необґрунтованою є і вимога позивача про стягнення нарахованої на проценти пені. Окрім цього, відповідачем заявлено про застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, однак суд зазначає наступне. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд має визначитись, яка саме із правових підстав безпідставність позовної вимоги чи сплив позовної давності є дійсним підґрунтям для відмови у позові оскільки вказані підстави є взаємовиключними та не можуть одночасно застосовуватись при прийнятті рішення. Враховуючи викладене, висновок суду щодо безпідставності позовних вимог, що стало підставою для відмови у позові, виключає прийняття заявленої відповідачем вимоги про застосування строків позовної давності. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed