Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», звернувся до суду з позовною заявою, якою просив ухвалити рішення про визнання [PERSON] разом з донькою [PERSON] та сином [PERSON] такими, що втратили право користування жилми приміщенням в гуртожитку по [ADDRESS] внаслідок відсутності понад встановлені строки; стягнення зі відповідачки на користь позивача заборгованості за користування жилою площею та комунальні послуги в період з травня 2014 року по липень 2016 року включно в розмірі 10 648 грн. 23 коп. та судового збору в сумі 2 756 грн. 00 коп. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на праві власності ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» належить гуртожиток [ADDRESS]. Згідно ордеру № 6 від 20 квітня 2006 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було заселено до зазначеного гуртожитку. Згідно відмітки УДМС України в Полтавській області від 13 вересня 2012 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Позивач зазначає, що станом 18 серпня 2016 рік в кімнаті [ADDRESS] зареєстровано 3 особи: [PERSON], та її двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Починаючи з травня 2015 року і по теперішній останні не проживають за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актами про не проживання. Окрім того, відповідачка та члени її сім'ї не є працівниками ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод», відсутні за місцем проживання понад 6 місяців, жодного разу не з'явилися за місцем свого проживання, не повідомили коменданта гуртожитку про свою відсутність, не надали заяви про продовження строку зберігання житлового приміщення, у зв'язку з чим позивач вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Також, як вказую позивач, відповідач з травня 2014 року і по теперішній час відповідач не оплачує квартирну плату та комунальні послуги, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка становить 10 648 грн. 23 коп. Оскільки добровільно погасити заборгованість за користування житловою площею в гуртожитку і за комунальні послуги відповідач не бажає, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» -Кравченко К.М. не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, при цьому завчасно надав суду заяву про розгляд справи без його участі та із зазначенням, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради - Данько А.О., в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила в задоволенні позовних вимог в частині визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, відмовити, в іншій частині винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. На підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради депутатів трудящих № 667 від 26 листопада 1975 року та № 869 від 03 жовтня 1977 року ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» належить гуртожиток [ADDRESS]. 20 квітня 2006 року позивачем, ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» [PERSON] було видано ордер №6 із правом зайняття із сім'єю із двох чоловік житлової площі у гуртожитку по [ADDRESS] Як вбачається із копій документів, наявних в матеріалах справи, а саме із відмітки УДМС України в Полтавській області від 13 вересня 2012 року, відповідач, [PERSON], змінила прізвище на [PERSON]. Як вбачається із довідки про склад сім'ї, виданої завідувачем гуртожитку [ADDRESS] 18 серпня 2016 року за вих. № 355, у кімнаті №83 за вищевказаною адресою зареєстровані: наймач [PERSON] з донькою [PERSON], [INFO], та сином [PERSON], [INFO]. Відповідно актів від 20 січня 2016 року, 24 лютого 2016 року, 18 березня 2016 року, 22 травня 2016 року, 30 червня 2016 року, 01 серпня 2016 року, що складені комісією в складі завідуючого гуртожитком [PERSON], паспортистом [PERSON], швейцарами [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з дітьми - [PERSON] та [PERSON] в кімнаті [ADDRESS] Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо вони були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. Що стосується заперечення представника третьої особи, Органу опіки та піклування виконкому Кременчуцької міської ради, в частині визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, суд вважає їх безпідставними, оскільки пунктом 4 статті 29 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає; місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Враховуючи викладене, а також те що, як встановлено судом, відповідач, [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON], без поважних причин більше шести місяців не проживають в кімнаті [ADDRESS] суд приходить до висновку, що останні втратили право користування вказаним житловим приміщенням, у зв'язку із чим позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до статей 67, 68 Житлового кодексу України та пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами; наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги; квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, відповідач в порушення зазначених вимог закону не вносила квартирну плату та плату за комунальні послуги з травня 2014 року, в результаті чого у неї утворилась заборгованість перед позивачем за період з травня 2014 року по 01 липня 2016 року в розмірі 10 648 грн. 23 коп., що підтверджується довідкою про розмір заборгованості, виданої станом на 01 липня 2016 року. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, а також те, що невиконання відповідачем обов'язку щодо проведення оплати за комунальні послуги, порушує право позивача на своєчасне та повне отримання плати за надані послуги і письмовими доказами по справі підтверджується наявність боргу відповідача за період з травня 2014 року по 01 липня 2016 року в сумі 10 648 грн. 23 коп., суд приходить до висновку, що позов в цій частині є законним та обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» судовий збір в розмірі 2 756 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при зверненні до суду з позовом та витрати, пов'язані з викликом відповідача через оголошення у пресі, в сумі 630 грн.00 коп.

Outcome: approved