Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.06.2011 року. Свої вимоги мотивує тим, що 09.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір №б/н, в якому зазначається, що відповідач отримав кредит в розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між ним та Банком Договір, про свідчить підпис відповідача у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.04.2016 року має заборгованість у розмірі 19490,45 грн., яка складається з наступного: 1969,78 грн. заборгованість за кредитом; 13216,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 904,31 грн. штраф (процентна складова). Від представника позивача до суду надійшла заява, в якій вказано, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 39). Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що позов підтримує частково, а також надала заяву про застосування стоку позовної давності в частині заборгованості по пені (а.с. 60-61). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, який складається з Заяви та Умов та правил надання банківських послуг, запропонованих ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до положень заяви позичальника банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як вбачається із заяви позичальника, відповідач ознайомився і згоден із Умовами та правилами надання банківських послуг, які були наданій йому у письмовій формі, та своїм підписом підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до пункту 2.1.1.12.6. за користування кредитом і Овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено даними умовами. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умови та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - У разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн +5% від суми позову. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України \~боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як вище зазначалось, відповідачем було подано до суду заяву в якій вона просила застосувати строк позовної давності в частині заборгованості по пені (а.с. 61). Разом з тим, суд погоджується із позицією відповідача щодо застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені, оскільки статтею 258 ЦК України\~передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст.\~266, ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. При цьому право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. З огляду на вищевикладене, суд вбачає можливим частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобовязання, беручи до уваги лише останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду, а це період з 16.06.2015 року по 16.06.2016 року у сумі 1300 грн. На підставі викладеного, зважаючи на той факт, що відповідач не належним чином виконував свої договірні зобовязання відповідно до кредитного договору №б/н від 09.06.2011 року, тобто своєчасно не повернув кредитні кошти, не сплатив відсотки за користування кредитом, та частково визнала позов, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за договором кредиту 17890,45 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати за сплату судового збору в межах заявлених ним вимог.

Outcome: partial