Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач - ПАТ «УкрСиббанк» 20.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 55437,41 доларів США та 59414,64 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості, що виникла за договором про надання споживчого кредиту №11363342000 від 23.06.2008 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 23.06.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №11363342000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 90000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку 1, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25.06.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами відповідач-1 зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 14,50% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до п.4.1. кредитного договору, позичальник зобов'язується використати кредит на зазначені в договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором. Відповідно до умов договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетичних платежів в розмірі 1425,00 доларів США, 23 числа кожного місяця. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 23.06.2008 року укладено договір поруки №212986. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-2 зобов'язався відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем-1 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №11363342000 від 23.06.2008 року, в повному обсязі. Відповідальність відповідача-2 є солідарною. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, та надав кредитні кошти позичальнику, а останній, всупереч умов договору, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 11.08.2015 року заборгованість відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 55437,41 доларів США, та пені у розмірі 59414,64 грн., з яких: 49047,31 долари США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість з листопада 2014 року - 8790,92 долари США; 6390,10 долари США - заборгованість за процентами; 34522,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24891,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. З метою виконання умов договору, відповідачам було надіслано вимоги про сплату заборгованості. Однак, з боку відповідачів не було здійснено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судове засідання 16.12.2015 року представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак подав до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, на підставі наявних документів у справі (а.с. 83). Відповідачі до суду тричі не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 66, 67, 73, 80, 81), про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Судом встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 23.06.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №11363342000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 90000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку 1, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 25.06.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 4-12). З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 23.06.2008 року укладено договір поруки №212986 (а.с. 13-14). Відповідно до умови договору поруки, відповідач-2 зобов'язався відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем-1 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №11363342000 від 23.06.2008 року, в повному обсязі. Відповідальність відповідача-2 є солідарною. Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав відповідачу-1 кредитні кошти, а останній не виконує свої зобов'язання перед Банком. Уклавши з позивачем зазначені договори та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідачі порушили свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, станом на 11.08.2015 року заборгованість відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 55437,41 доларів США, та пені у розмірі 59414,64 грн., з яких: 49047,31 долари США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість з листопада 2014 року - 8790,92 долари США; 6390,10 долари США - заборгованість за процентами; 34522,95 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 24891,69 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам (а.с. 24-31 - розрахунок заборгованості). З метою виконання умов договору, відповідачам було надіслано вимоги про сплату заборгованості, проте, кошти не були повернуті позивачу (а.с.17-23). Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. (в редакції станом на 20.08.2015 року - на дату звернення до суду). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. (в редакції станом на 20.08.2015 року - на дату звернення до суду). Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 1238177,57 грн., позов задоволений в повному обсязі, тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 3654,00 грн., позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 20.08.2015 року - на дату звернення до суду), що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 1827,00 грн. з кожного, що сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 0011270964 від 11.08.2015 року (а.с. 57). На підставі викладеного та

Outcome: approved