Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому прохали: стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12 994 грн. 92 коп. за кредитним договором №б/н від 07.10.2013 та судові витрати у розмірі 1\~600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, зазначивши у позовній заяві та надавши до позовної заяви клопотання про розгляд справи без участі представника банку, що позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с.2, 38). Відповідач [PERSON] до суду 29 серпня 2017 року та 21 вересня 2017 року не з'явився, будучи повідомленим на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України) (а.с.46-47). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 07.10.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір №б/н від 07.10.2013, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 гривень 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5,6). Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Банк виконав свої зобовязання перед [PERSON]. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, встановлено заборону односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобовязана виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідач [PERSON] в терміни, встановлені договором, свої зобовязання\~\~не виконував, щомісячно кредит не сплачував. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 23.09.2013 відповідач [PERSON] станом на 30.06.2017 має заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» з яких: заборгованість за кредитом 1930 грн. 66 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 14 008 грн. 34 коп. (а.с.3-4). Статтею 546 ЦК України, передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Крім того, за порушення умов договору позивачем відповідачу нараховано: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 796 грн. 95 коп. штраф (процентна частина). Всього сума заборгованості складає 17235 грн. 95 коп. (1930,66+14008,34+500+796,95), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3). Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушив зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1600 грн. (а.с.36). Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved