Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 08.02.2011 року, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 14000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту. Відповідач умови кредитного договору не виконує, має заборгованість по кредиту у розмірі 20943,20 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає частково, просить відмовити в частині стягнення пені в сумі 1647,14 гривень. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.12.2017 року позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» прийнята до розгляду та відкрито в справі провадження, розгляд призначено в судовому засіданні з викликом сторін. Клопотання від сторін не надходили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що між сторонами 08.02.2011 року укладений кредитний договір № б/н відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені умовами договору. Банк взяті на себе зобов'язання за кредитним договором виконав, надав [PERSON] кредитні кошти, проте відповідач свої зобов'язання належним чином не виконує. Тому 13.12.2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за договором кредиту. Відповідач не виконує умови договору, станом на 21.112017 року заборгованість за кредитним договором складає тіло кредиту - 4989,23 гривень, 12833.34 гривень відсотки, які підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню за допущені порушення грошових зобов'язань штраф: його фіксована складова -500 грн та процентна складова 973,49 гривень. Пред'являючи позов, банк прохав стягнути з відповідача штраф і пеню по суті за одні і ті самі порушення грошових зобов'язань. За загальним правилом, яке закріплене у ст. 61 Конституції України, заборонена подвійна цивільно-правова відповідальність за одне й те саме порушення. Статтею 549 ЦК України встановлено два види неустойки: пеня, штраф і комісія які є різними за своїм змістом і не можуть бути засновані одночасно за одне й те саме порушення (постанова ВСУ № 6-2003 цс15 від 21 жовтня 2015 року). Отже, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки стягнення пені і штрафу за одні й ті ж самі порушення грошових зобов'язань суперечить принципу, встановленого ст.61 Конституції України. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім і підтверджені документально судові витрати в сумі 1600 грн.

Outcome: partial