Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач ПВТП «Світязь» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову вказують на те, що 17.07.2015 року між ПВТП «Світязь» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір поставки № 603, відповідно до умов якого ПВТП «Світязь», як постачальник зобов'язалося продавати продукцію, а відповідач, як покупець, зобов'язався проводити оплату за поставлену продукцію та своєчасно приймати її на умовах договору. На виконання умов вказаного договору ПВТП «Світязь» в період з 04.04.2016 року по 09.05.2016 року відповідачу було здійснено поставку товару із тарою на загальну суму 9765,77 грн., який останній оплатив частково в сумі 5114 грн. 88 коп. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] О.Ю.12.07.2016 року припинив зайняття підприємницькою діяльністю, оплату за товар в повному обсязі не провів, заборгованість останнього за договором поставки становить 4650, 89 грн., штраф передбачений п. 5.3 договору 2325,44 грн., які просить стягнути з відповідача на їх користь, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився. До суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Щодо винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.07.2015 року між ПВТП «Світязь» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір поставки № 603, відповідно до умов якого ПВТП «Світязь», як постачальник, зобов'язалося продавати продукцію, а відповідач, як покупець, зобов'язався оплачувати цю продукцію та своєчасно приймати її на умовах договору. (а.с.4-5). Згідно до частин 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 692 ч. 1 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткових накладних № Б0000006601 від 04.04.2016 року, № Б0000008741 від 27.04.2016 року, № Б0000009574 від 09.05.2016 року ПВТП «Світязь» поставило фізичній особі-підприємцю [PERSON] в період з 04.04.2016 року по 09.05.2016 року товар із тарою на загальну суму 9765,77 грн. (а.с.6-8). Відповідно до розрахунку суми боргу та картки взаєморозрахунків, станом на 19.09.2016 року заборгованість [PERSON] за договором поставки № 603 від 17.07.2015 року становить 4650,89 грн. Згідно п 5.3 договору поставки № 603 від 17.07.2015 року за прострочення терміну розрахунків за поставлену продукцію понад 30 календарних днів «Покупець» сплачує штраф в розмірі 50% від суми боргу (а.с.5). В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання). Згідно положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі й сплата неустойки. Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 12.07.2016 року було проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності [PERSON] Згідно ст.ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, дослідивши і оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в порушення умов договору, відповідачем [PERSON] не було здійснено повної оплати поставленого товару, доказів належного виконання умов договору в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України ним суду надано не було. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача суми боргу за товар у розмірі 4650,89 грн. та штраф в розмірі 2325,44 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved