Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість по договору від 02.04.2008 р. б/н в загальному розмірі 19069,93 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір. Позивач свій обов'язок по цьому договору виконав, надавши останньому кредит, однак відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого утворилась вищезазначена заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача у судовому засіданні не заперечує щодо укладання договору між позивачем та відповідачем, але надав заяву про застосування строків позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши в судовому засіданні наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні безспірно встановлено, що 02.04.2008 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір б/н (а.с.11-17), де в п. 5 банківська послуга, встановлено кредитний ліміт в сумі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З п.4 додаткових даних заяви вбачається, що відповідач, підписавши дану заяву, виразив свою згоду з тим, що дана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Окрім того, він ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, котрі були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. У п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг зазначається, що строк погашення по кредиту по платіжним картам без встановленого мінімального обов'язкового платежу проводиться у наступному порядку: - строк погашення процентів по кредиту - щомісячно за минулий місяць; - строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті. Згідно п.п.6.5 п 6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратах платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах передбачених даним договором. Відповідно до п.п.6.6 п.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороди банку. Згідно п.п.8.6 п.8 Умов та правил надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Факт отримання позичальником кредиту у судовому засіданні не оспорюється. Згідно розрахунку заборгованості відповідача перед позивачем (а.с.8-10) станом на 31.03.2014 року становить 19069,92 грн. яка складається з: -5164,12 грн. - заборгованість за кредитом; -9712,86 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -3046,76 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; -250 грн. - штраф (фіксована частина); -896,19 грн. - штраф (процентна складова). Як вбачається із розрахунку і на що звертає увагу суду представник відповідача остання проплата за даним договором було здійснена 11.02.2009 року. Доказів користування даною карточкою після 11.02.2009 року суду не надано. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Доказів про відсутність заборгованості перед позивачем, відповідач та його представник не надав, хоча відповідно до ст.ст. 10 - 11 ЦПК України це є його обов'язком. Як вбачається із п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Однак суду не надано доказів того, що після закінчення терміну дії платіжної картки (останній день квітня 2009 року), відповідач отримав нову картку і користувався нею. Відповідач подав заяву, в якій просить суд застосувати строк позовної давності до спірних вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України, загальний строк позовної давності, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (с.261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами. За змістом абз. 5 ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Виходячи зі змісту вищенаведених норм у позивача виникло право звернутися до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості по договору на наступний день після закінчення терміну дії платіжної картки, тобто з 01.05.2009 року. Оскільки 01.05.2009 р. є датою виникнення у позивача права вимоги про повернення заборгованості за договорм то перебіг строку позовної давності, в межах якого позивач мав звернутися до суду за захистом свого права, розпочався з 01.05.2009 р. та, відповідно, закінчився в 01.05.2012 р. Даний позов пред'явлено до суду 23.04.2014 року (а.с.2), тобто після спливу строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. В матеріалах справи відсутні будь-які докази вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого обов'язку з повернення вищезазначених коштів, а тому доказів переривання перебігу позовної давності не встановлено. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). В силу ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Клопотання про поновлення пропущеного строку представником позивача не заявлялось. Також суд вважає за необхідне роз'яснити, що до даних правовідносин суд не застосував позовну давність зазначену в п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України по справі №6-126цс13 від 20.11.2013 року пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на те, що відповідачем до прийняття рішення у справі було подано заяву про застосування позовної давності, суд вважає наявними підстави для відмови в задоволенні позову у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: dismissed