Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача завдані злочином матеріальну шкоду у сумі 5103,00 грн. та моральну шкоду у сумі 30000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03.05.2018 р., яким відповідача засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку з нанесенням ним позивачеві тілесних ушкоджень. Стверджує, що витратив на лікування 5103,00 грн., а пережитий фізичний біль і моральні страждання оцінює у 30000 грн. моральної шкоди. Відповідач у відзиві просить відмовити у позові через його безпідставність, оскільки позивач вже звертався з таким позовом у кримінальному провадженні, який був залишений без розгляду. Також подав заяву про застосування позовної давності, оскільки трирічний строк звернення до суду сплив 16.01.2020 р., а позов пред`явлено 17.04.2020 р. Позивач у відповіді на відзив на спростування доводів відповідача вказав, що залишення цивільного позову без розгляду у рамках кримінального провадження не перешкоджає повторному його пред`явленню у межах цивільної справи. Також вказав, що відповідач помилково обрахував перебіг строку позовної давності. У судовому засіданні позивач підтримав позов. Відповідач та його представник позовні вимоги заперечили. Вислухавши пояснення представників, оцінивши докази, суд встановив таке. 19.01.2018 р. вироком Червоноградського міського суду Львівської області відповідач був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, до покарання у виді 1700 грн. штрафу та на підставі пункту « ґ» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнений від відбування призначеного покарання. Вказаним вироком суду відповідача було визнано винним в тому, що він 18.06.2016 року близько 14 години 30 хвилин знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на [ADDRESS] , в ході словесного конфлікту зі знайомим йому [PERSON] , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, тримаючи в руці твердий предмет, наніс декілька ударів ним в область лівого та правого плеча, а також в область голови, від яких [PERSON] впав на землю і не припиняючи свої дії, [PERSON] ще раз наніс обома руками декілька ударів в область голови та плечей [PERSON] , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження. Своїми протиправними діями [PERSON] умисно спричинив потерпілому [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні кисті правої руки, крововиливу на тильній поверхні кисті лівої руки, закритої черепно-мозгової травми, яка проявилася саднами тім`яної ділянки голови, забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості у вигляді гострої гігроми (скопичення мозкової рідини) під твердою оболонкою правої півкулі головного мозку, які відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. При цьому, цим вироком суду цивільний позов [PERSON] задоволено частково, а саме: стягнуто з відповідача 3000,00 грн. моральної шкоди, а у решті вимог - відмовлено. 03.05.2018 р. ухвалою Апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу потерпілого [PERSON] та його представника [PERSON] - задоволено частково. Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 січня 2018 року щодо [PERSON] в частині вирішення цивільного позову - скасовано. Цивільний позов потерпілого [PERSON] направлено до Червоноградського міського суду Львівської області для розгляду в порядку цивільного судочинства. В решті вирок суду залишити без зміни. 21.05.2018 р. на виконання вимог ухвали апеляційного суду виділено цивільний позов потерпілого [PERSON] з кримінального провадження та заведено цивільну справу № 459/1527/18. 07.12.2018 р. на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - залишено без розгляду 04.07.2019 р. постановою Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду залишено без зміни вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 січня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 03 травня 2018 року щодо [PERSON] , а касаційну скаргу представника потерпілого - без задоволення. 17.04.2020 р. позивач пред`явив даний позов. Згідно з копіями листка лікарських призначень для стаціонарного хворого № 6316 [PERSON] , витягу із історії хвороби № 6316, фіскальних чеків, після злочину та внаслідок завданих тілесних ушкоджень позивач поніс витрат на лікування у сумі 5103,00 грн. В силу приписів ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Поряд з цим, відповідно до статті 23 ЦК моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать про те, що відповідач своїми злочинним діями завдала позивачу майнової шкоди у виді реальних збитків на загальну суму 5103,00 грн. Підстав для звільнення відповідача від відшкодування завданої ним майнової шкоди суд не вбачає. Крім цього, наявні докази у справі свідчать про те, що моральна шкода позивача полягала у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Позаяк такі тілесні ушкодження як садна на тильній поверхні кисті правої руки, крововиливу на тильній поверхні кисті лівої руки, закритої черепно-мозгової травми, яка проявилася саднами тім`яної ділянки голови, забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості у вигляді гострої гігроми (скопичення мозкової рідини) під твердою оболонкою правої півкулі головного мозку, які відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, призвели до фізичного болю та тривалих психологічних страждань. Позивач тривалий період часу знаходився на стаціонарному лікуванні у лікарні, за ним необхідно було здійснювати сторонній догляд. Це спричинило йому моральні страждання, призвело до зміни в його соціумі, порушенні ритму життєвих зв`язків, побутового укладу. З огляду на викладене, а також беручи до уваги характер і тяжкість тілесних ушкоджень, що були завдані позивачеві, суд вважає обґрунтованою вимогу про відшкодування йому відповідачем компенсації за завдану моральну шкоду. Однак суд не погоджується з розміром відшкодування, заявленим позивачем до стягнення, оскільки такий є значно завищеним. Виходячи із принципів рівності, поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань, а також враховуючи положення чинного законодавства про те, що розмір на відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 15 тис. грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Поряд з цим, аргументи й доводи відповідача щодо спливу позовної давності є безпідставними, оскільки даний позов пред`явлено у межах позовної давності. За приписами ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності розпочався 03.05.2018 р., оскільки цього дня набрав законної сили вирок суду, яким констатована вина відповідача у вчиненні злочину відносно позивача, і саме 03.05.2018 р. останній довідалася про порушення свого права та про особу, яка його порушила. Відтак заява про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. За таких обставин і міркувань позов підлягає повному задоволенню. Разом з цим, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, то такий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягнення з відповідача у дохід держави в силу приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial