Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов, посилаючись на ту обставину, що з 14.02.2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO]. Однак, на даний час шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинено, спільно не проживають з квітня 2014 року, господарства не ведуть, шлюб існує формально. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. При цьому відповідач, матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини добровільно не надає, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій формі у розмірі 1000,00 грн на місяць, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Заяв, заперечень, клопотань на адресу суду не надсилав. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів у відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2009 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 18. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], про що в свою чергу свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис №190. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинено, з квітня 2014 року подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде. Їх поновлення не можливе, так як у подружжя існують різні погляди на життя, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Поновлення сімейних стосунків, подальше спільне життя та збереження шлюбу позивач не бажає. Спору про поділ майна між подружжям не існує. Разом з тим малолітня дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою №454 від 12.06.2014 року виданою ОСББ «Перлина», з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] зареєстрований та мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на утриманні позивача. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини в добровільному порядку. Відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача ставить позивача в тяжке матеріальне становище та не надає їй можливості належним чином забезпечувати потреби дитини. Спору про місце проживання дитини не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. При цьому згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. У зв'язку з вище викладеним, враховуючи положення ст. 112 СК України та абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суд вважає можливим задовольнити позов в частині розірвання шлюбу так як судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та її спільної дитини з відповідачем. Крім того, згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд вважає за необхідне залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]». Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить 1032 гривні. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, беручи до уваги матеріальне становище дитини, необхідність у забезпеченні його належного утримання, догляду та турботи, яку дитина отримує від матері, яка забезпечує дитину всім належним та необхідним, чого вона потребує у цьому віці(належний догляд, лікування, виховання, спілкування, навчання, тощо), матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, відсутність у відповідача аліментів на інших дітей, достатній рівень його щомісячного доходу, враховуючи необхідність сплати аліментів на утримання дитини для збереження того рівня життя дитини, який би вона б мала при сумісному проживанні з обома батьками, та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 182 СК України та беручи до уваги роз'яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього відповідно до Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн. Разом з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пов'язанні із зверненням до суду із позовною вимогою про розірвання шлюбу у розмірі понесених та документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved