Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Позивач Приватне підприємство «Житловик» звернулось з позовною заявою, яку згодом було уточнено до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.08.2017 року по 30.06.2019 року в сумі 13401,54 грн., інфляційні витрати в сумі 377,92 грн., 3% відсотка річних в сумі 366,80 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору на утримання житлового фонду та прибудинкової території, укладеного між комунальним підприємством «Бахмутська керуюча компанія» і приватним підприємством «Житловик», позивач виконує функції з утримання житлового фонду та прибудинкової території, нараховує та отримує плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з мешканців квартир, які знаходяться в комунальній власності територіальної громади міста Бахмут і передані на обслуговування ПП «Житловик», а також нараховує і отримує грошові кошти з власників приватизованих квартир за відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території за тарифами, затвердженими у відповідність з рішеннями виконавчого комітету Бахмутської міської ради. Відповідачі, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2019 року є власниками квартири [ADDRESS], загальною площею 50,0 кв. метрів, яка розташована у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] . Згідно до п. 7 Договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2019 р. покупка квартири за цим договором вчинена за письмової згоди дружини [PERSON] . Згідно статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до п. 12 Договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2019 року сторони домовилися, що заборгованість по всім комунальним та іншим платежам по вказаній квартирі на момент підписання цього договору в сумі 73 554 (сімдесят ті тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири ) гривні сплачує Покупець - [PERSON] . Станом на 26.07.2019 року (дату здійснення правочину з купівлі-продажу квартири та прийняття на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості за послуги я були надані Продавцю) заборгованість за послуги утримання будинку та прибудинкової території складала 13401,54 гривень. Тобто фактично між сторонами договору купівлі продажу квартири відбувся договір переведення боргу. Договір переведення боргу передбачає заміну боржника в зобов`язанні. При чому саме по собі зобов`язання (як і кредитор у ньому) не змінюється - змінюється тільки боржник. Інакше кажучи, на підставі цього договору у старого боржника зобов`язання припиняються, а новий боржник вступає в зобов`язання і зобов`язаний виконати борг перед кредитором. При переведенні боргу первісний боржник вибуває з відносин з кредитором його місце як сторони в зобов`язанні займає новий боржник. Це, у свою чергу, означає, що новий боржник у відносинах з кредитором діє у своїх інтересах, виступаючи самостійною стороною договору. Одночасно, у відповідність до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності та зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленої індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3 % річних від простроченої суми. Порушуючи, вимоги чинного законодавства, щодо сплати житлово-комунальних послуг, тривалий час не виконуючи свої зобов`язання по сплаті заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій у повному обсязі, та не сплачуючи борг добровільно, відповідачі спричинили майнову шкоду ПП «Житловик». Представник позивача Канаєв І.В. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи є заява в якій останній просить розглянути справу за його відсутності в разі визнання відповідачами позовних вимог, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про визнання уточнених позовних вимог в повному обсязі, цивільну справу просили розглянути за їх відсутністю. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що ПП «Житловик» виконує функції з утримання житлового фонду та прибудинкової території, нараховує та отримує плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з мешканців квартир, розташованих за адресою: [ADDRESS] , відповідно до договору утримання житлового фонду та прибудинкової території. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.07.2019 року посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського міського нотаріального округу Донецької області. Відповідно до п.12 цього договору сторони домовилися, що заборгованість по всім комунальним платежам на момент підписання цього договору в сумі 73554 грн. сплачує покупець [PERSON] (а.с.16). У квартирі за вказаною адресою зареєстровані відповідачі з 06.08.2020 року (а.с.15 на звороті). Позивач, звернувшись в суд з позовом, зазначає, що споживачам надавалися житлово-комунальні послуги, від даних послуг споживач не відмовлялися та продовжували їх фактично споживати, тобто між сторонами наявні договірні відносини. Відповідачі тривалий час не виконують належним чином договірні зобов`язання та норми законодавства, щодо оплати за спожиті комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01.08.2017 року по 26.07.2019 утворилася заборгованість перед позивачем за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 13401,54 грн. Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком , яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку . За правилами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. ПП «Житловик» надавало споживачам послуги. Претензій з боку споживачів щодо неякісного надання послуг не надходило. Таким чином, зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що між позивачем і відповідачами, склалися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Статтею 160 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Як вказує позивач, заборгованість, яку солідарно слід стягнути з боржників, складає заборгованість за утримання будинків і споруд та прибудинкової території у розмірі 13401,54 грн. З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача мають правове обґрунтування з посиланням на докази відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, а тому позов підлягає до задоволення. Судом безспірно встановлено, що позивачем надаються комунальні послуги відповідачам, на час звернення до суду з позовом, відповідачі мають заборгованість перед позивачем, що підтверджується наданим суду розрахунком. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. З урахуванням наведеного та вимог закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.08.2017 р. по 26.07.2019 р. в розмірі 13401, 54 грн., інфляційні втрати в розмірі 377,92 грн., 3 % річних в розмірі 366,80 грн. На підставі ч.1 ст.142 Цивільного процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з наступними змінами, у зв`язку з визнанням позову відповідачами позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved