Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано; -від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 28червня [INFO], яка знаходиться на її вихованні та утриманні; -за рішенням Хустського районного суду від 14 лютого 2012 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у розмірі 500грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття; -рішенням Хустського районного суду від 8 грудня 2015 року було змінено розмір стягуваних аліментів та вирішено стягувати з відповідача на її користь по 700грн., щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO]; -але на даний час сума присуджених аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, оскільки їх донька - є інвалідом, а тому потребує постійного лікування; -добровільно домовитись про збільшення розміру аліментів їй з відповідачем не вдалося; -відповідач працює по найму і в змозі сплачувати аліменти на утримання дочки в більших розмірах, звернулася до суду з позовом та просить: збільшити розмір аліментів, присуджених рішенням Хустського районного суду від 8 грудня 2015 року та стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки - [PERSON], [INFO], по 1500грн., щомісячно, до досягнення нею повнолітнього віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.23/, згідно якої свій позов підтримала та просила розглянути справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був неодноразово повідомлений належним чином шляхом направлення йому за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.15-16,18-19,21-22/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні: свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.7/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/ та довідкою №154 від 22.02.2016 року, виданою виконкомом Олександрівської сільської ради /а.с.9/. Неповнолітня дитина сторін [PERSON], [INFO], є інвалідом віком до 18 років, що підтверджується посвідченням, серії ААБ №186956/356,Ю яке видане 11 серпня 2008 року /а.с.8/. Як вбачається з рішення Хустського районного суду від 8 грудня 2015 року було змінено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, визначених рішенням Хустського районного суду від 25 січня 2010 року, та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 700грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття /а.с.10/. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. На думку суду, ці вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті позивача чи отримувача аліментів та неповнолітньої дитини при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто, ЦПК України покладає на позивача обовязок довести наявність обставин, передбачених у ст.192 СК України, які є підставою для задоволення позову та збільшення розміру аліментів. Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач не надала суду жодних доказів: зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення свого здоровя чи здоровя дитини, зміни матеріального, сімейного стану чи стану здоровя платника аліментів в період часу з 8 грудня 2015 року /день прийняття Хустським районним судом рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 700грн./ до 4 березня 2016 року /день звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів/. На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed