Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивач проситьвстановити факт, що має юридичне значення та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], мотивуючи позов тим, що вона є спадкоємцем за законом після матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. У зв'язку з тим, що у свідоцтві про народження позивача, сертифікаті на право на земельну частку (пай), її мати вказана як [PERSON], тоді як в свідоцтві про смерть, мати вказана як [PERSON], через розбіжності в написанні «по батькові» спадкодавця у позивача немає можливості оформити своє право на спадщину, тому просить встановити факт родинних відносин між нею і матір'ю та встановити, що сертифікат на право на земельну частку (пай), належав її матері. Зазначає, що спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном на час відкриття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок в нотаріуса не може в зв'язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Зазначає, що [PERSON] і [PERSON] на спадщину не претендують. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі в судове засідання не з'явилась, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнають. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), який набрав чинності з 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, до спірних правовідносин щодо питань про прийняття спадщини слід застосовувати законодавство, що діяло на час відкриття спадщини, тобто Цивільний Кодекс 1963 року (далі -ЦК 1963 року). Згідно зі статтями 524, 527, 529 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, збудований у 1948 році, з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю /а.с. 14-15/. Заповіт від імені [PERSON], непосвідчувався /а.с.10,38/. В свідоцтві про народження позивача її мати вказана як [PERSON], що суперечить інформації в свідоцтві про смерть спадкодавця, а також, сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім'я [PERSON]. Ст.256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON] /а.с.12/. Згідно із довідкою Сереховичівської сільської ради на території сільської ради, а саме по [ADDRESS] проживала [PERSON], [PERSON] не проживала. На підставі вищевикладеного та з урахуванням даних паспорта позивача /а.с.6-7/, свідоцтва про шлюб /а.с.9,11/, свідоцтв про народження /а.с. 8,10/, свідоцтва про смерть /а.с. 12/, суд приходить до висновку, що [PERSON],[INFO] є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року. Досліджені судом документи також дають суду підстави прийти до висновку, що дата народження матері позивача, дані про її місце народження, що зазначені у наданих суду документах, співпадають, розбіжності в сертифікаті на право на земельну частку (пай) внаписанні «по батькові» її матері є незначними і свідчать про те, що неправильне написання «по батькові» її матері викликано опискою, а тому сертифікат слід вважати таким, що виданий матері позивача. Враховуючи, що заявник не має іншої можливості, ніж в судовому порядку встановити факт що має юридичне значення, за викладених обставин заяву в цій частині слід задовольнити. З матеріалів спадкової справи №64/2016 від 06 грудня 2016 року встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, позивачеві відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв'язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна, відсутність доказу родинних відносин мати - дочка, відмова нотаріуса є обґрунтованою, інших спадкоємців які претендують на спадщину немає /а.с. 38-49/. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мала, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набула право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved