Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що 08.03.2007 року між ТОВ «Комерційний Банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 002-23003-080307, відповідно до якого він отримав кредит в розмірі 2 156,00 грн. терміном на 12 місяців до 07.03.2008 р. зі сплатою 5 % в рік, а також за ведення кредитної справи боржник сплачує кредитору плату в розмірі 2,5% у місяць. Згідно умов вказаного договору відповідач зобов'язаний був повертати отриману суму кредиту та сплатити відсотки за користування грошима кожного місяця рівними частинами в розмірі 239,00 грн., але він не виконав своїх зобов'язань. Таким чином, станом на 14.03.2014р. за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 1 737,72 грн., де 1 402,95 грн. - заборгованість за сумою кредиту, 11,37 грн. - заборгованість за відсотками, 323,40 грн. - заборгованість за комісіями. Вказані дії призвели до порушення ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України та умов договору, в зв'язку з чим ПАТ «Дельта Банк» вимагає повернення залишку суми боргу з урахуванням відсотків за користування коштами, сплати заборгованості за комісіями та судових витрат. В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з'явився, але направив до суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, де на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але до суду направив заперечення щодо позову, згідно яких позов не визнав та зазначив, що ним своєчасно виконано зобов'язання за даним кредитним договором та станом на 07.03.2008р. позивач не мав до нього претензій. Відповідач [PERSON] просив суд відмовити ПАТ «Дельта Банк» в задоволенні позову, крім викладеного, виходячи також із тих підстав, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Кредитний договір був укладений 08.03.2007 року терміном на 1 рік, тобто до 07.03.2008 року. Трирічний строк позовної давності, на протязі якого позивач мав право звернутися до суду за захистом своїх прав почався з 08.03.2008р. та закінчився 08.03.2011р., таким чином позивач знав про порушення свого права з березня 2008 року, однак позивач звернувся до суду лише 15.04.2014р., тобто своїм правом на звернення до суду не скористався, а тому в задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» належить відмовити на підставі ст. 267 ЦК України, внаслідок спливу позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, доводи відповідача викладені у запереченні, вважає що в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» належить відмовити, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові ВСУ по справі № 6-116 цс 13 від 06.11.2013р. слідує, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Таким чином суд, проаналізувавши доводи представника відповідача, приходить до висновку, що в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» належить відмовити внаслідок спливу строку позовної давності, оскільки такий строк сплив у березні 2011 року та про застосування спливу строку позовної давності заявлено стороною у спорі до винесення судом рішення. Відповідно до кредитного договору № 002-23003-080307 від 08.03.2007р. вбачається, що кредитний договір укладено строком на 12 місяців, а саме з кінцевим терміном погашення кредиту до 07.03.2008р. Відповідно до додатку до позовної заяви, а саме розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002-23003-080307 від 08.03.2007р., де розраховано ціна позову вбачається, що останній платіж за даним договором відповідачем був здійснений 08.02.2008 року та жодних проплат в подальшому здійснено не було. Відповідно до п. 6.1, 6.2 договору ПАТ «Дельта Банк» хоч і мав право з березня 2008 року достроково розірвати договір і повернути наданий кредит та нараховані проценти, звернувшись з позовом до суду якщо позичальник протягом 1-го місяця не сплатив взагалі або сплатив не у повному обсязі платежі, однак своїм правом своєчасно не скористався. Із вимог ст. 256 ЦК України слідує, що позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За вищенаведеного, суд вважає, що початок перебігу строку позовної давності для ПАТ «Дельта Банк» по вищезазначеному договору кредиту настав з моменту, коли було порушено зобов'язання за кредитом відповідно до п. 6.2 кредитного договору № 002-23003-080307 від 08.03.2007 року, а саме з 08.03.2008р. та сплив 09.03.2011р.

Outcome: dismissed