Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що між сторонами 30 січня 2008 року укладений кредитно-заставний договір № PLOKAK36630128, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 27 123 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 29 січня 2013 року. Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів, станом на 23 грудня 2014 року заборгованість складає 50 606 грн. 18 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що 26 жовтня 2010 року реалізований автомобіль відповідача, який перебував у заставі та кошти направлені на погашення заборгованості по кредитному договору, проте заборгованість не була погашена у повному обсязі, а тому позивач звернувся до суду. Позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, що обумовлений сторонами у договорі. З 01.02.2009 року змінено відсоткову ставку по кредиту, про що був повідомлений відповідач, також з лютого 2009 року ним сплачувались платежі в рахунок повернення кредитних коштів. Крім того, всі ці відомості були у матеріалах цивільної справи, що перебувала на розгляді в Октябрському райсуді м. Полтави. Просила позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору та судові витрати. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що будь-якого повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки не отримував, а тому сума заборгованості не відповідає дійсності. На даний час сума боргу, зі слів представників ПАТ КБ «Приватбанк» зросла до 60 000 грн. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 30 січня 2008 року між сторонами укладений кредитно-заставний договір № PLOKAK36630128, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 27 123 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк з 30 січня 2008 року по 29 січня 2013 року . З 01 лютого 2009 року розмір відсоткової ставки за кредитом склав 27,12 % на рік. Позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу обумовлені кошти, що підтверджується меморіальним ордером від 30 січня 2008 року. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні відповідачем не визнані позовні вимоги посилаючись на збільшення позивачем відсоткової ставки по кредиту в односторонньому порядку та не повідомлення про такі дії відповідача. Суд не може погодитись з такими запереченнями виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 6.3.1 кредитно-заставного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів за користування кредитом у разі зміни кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара США до гривні, встановленим НБУ на момент укладення договору; зміни облікової ставки НБУ. Судом встановлено, що в банку виникло право збільшити в односторонньому порядку розмір процентів у зв'язку зі зміною облікової ставки НБУ та збільшенням курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара США, встановленим НБУ на момент укладення договору. Рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком 25 грудня 2008 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Датою зміни розміру процентів за кредитним договором банком визначено 01 лютого 2009 року. Про таку зміну банк повідомив відповідача листом від 25 грудня 2008 року, тобто до дати зміни розміру процентів. Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості по кредиту ( а.с. 4-6) відповідачем після 01 лютого 2009 року вносились платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості з урахуванням збільшеного розміру відсоткової ставки, що суд розцінює як обізнаність про зміну розміру відсотків річних. Відповідно до Правової позиції Верховного Суду України від 19 грудня 2012 року якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов з додержанням встановленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним, за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності Закону України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», тобто до 9 січня 2009 року. Таким чином, при розгляді справи встановлено, що банк прийняв рішення про збільшення розміру процентів за кредитним договором відповідно до умов договору й до набрання чинності Законом, яким установлено заборону збільшення банком розміру процентів в односторонньому порядку, і про це повідомив відповідача в передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» строк. Також є неприйнятним заперечення відповідача щодо направлення листа за невірною адресою , а саме [ADDRESS], а не [ADDRESS] , оскільки в [ADDRESS], а тому суд враховує дані обставини як описку. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що кошти від реалізації заставленого майна скеровані позивачем на погашення заборгованості по кредитному договору відповідача та відповідно до розділ 7 кредитно-заставного договору на покриття інших витрат пов'язаних з реалізацію транспортного засобу. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору щодо повернення кредитних коштів, станом на 23 грудня 2014 року утворилась заборгованість у сумі 50 606 грн. 18 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 13 221 грн. 08 коп., заборгованості за відсотками у розмірі 5 437 грн. 77 коп., заборгованість по комісії у розмірі 442 грн. 13 коп. Відповідно до п.14.2, п.14.3 Кредитно-заставного договору № PLOKAK36630128 нарахована пеня за порушення позивачем зобов'язань у сумі 28 857 грн. 29 коп. Відповідно до п.14.9 Кредитно-заставного договору № PLOKAK36630128 нарахований штраф у розмірі 250 грн. (фіксована частина) та 2397 грн. 91 коп. процентна частина із розрахунку 5% від суми заборгованості 47 958 грн. 27 коп. Крім, заборгованості по кредитному договору, нарахованої пені, штрафів, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 506 грн. 06 коп.

Outcome: approved