Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З травня 2017 року шлюбні стосунки фактично припинені, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її і їх дитини інтересам. Після розірвання шлюбу просила залишити її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Крім того, зазначила, що після припинення шлюбних стосунків дитина знаходиться на її повному утриманні, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини, хоча має можливість забезпечувати дитину. З урахуванням зменшених позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка повторно не явилася в судове засідання; була повідомлена належним чином, шляхом направлення їй рекомендованих листів за адресою її місця проживання. Від відповідачки не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, і вона не повідомила про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.224 та ч.4 ст.169 ЦПК України. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстровали шлюб 20.11.2015 р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1197. Дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON]. З свідоцтва про народження, довідки про склад сім'ї і акту обстеження умов проживання позивачки встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], дитина проживає з позивачкою. Позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з нею, з даного приводу сторонами спір не заявлений. З довідки ТОВ «Суматра ЛТД» від 12.12.2018 р. встановлено, що [PERSON] працює на посаді комплектувальника - пакувальника, з 10.06.2016 р. по 20.04.2019 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. З травня 2017 року сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов'язані спільним побутом, мешкають окремо. Спору про майно сторони на даний час не заявили. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що недоцільним є надання подружжю строку для примирення, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх і їх дитині інтересам. Згідно ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до положень статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим залишити позивачці після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище «[PERSON]», що не порушує прав сторін. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.184 - суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, власних доходів не має, відповідач є працездатним, інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб не має, таким чином, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини, принаймні іншого відповідач не довів. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено. При визначенні розміру аліментів суд виходить із визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з доказів представлених позивачем на обґрунтування своїх вимог, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1000 грн., як того просила позивачка, що буде відповідати інтересам дитини, та не порушуватиме права кожного з сторін. Згідно ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 11.05.2018 р. і до досягнення дітьми повноліття. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Судові витрати - судовий збір сплачений позивачем за позовними вимогами про розірвання шлюбу у розмірі 704,80 грн. - відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позов задовольняється.

Outcome: approved