Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики, укладеним 01.03.2018р., в сумі 8000,0 доларів США, а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що з позичальником укладено договір позики на суму 7000,0 доларів США, та відповідач зобов`язався повернути позивачу суму боргу в розмірі 8000,0 доларів США, і повернути в обумовлені сторонами строки; позичальник гроші отримав, але не виконав грошові зобов`язання зі сплати грошових коштів за договором в сумі 8000,0 доларів США, які зобов`язався повернути йому в строк до 01.03.2019р. Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання. Відповідач не повідомив про причини неявки, відзив на позов не подав. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК. З наданих доказів судом встановлено: З наданого договору позики, написаного власноруч, укладеного 01.03.2018р. між [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] , 1990 року народження, що мешкає в с.Варівськ Іванківського району Київської області (паспорт [NUMBER] виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області 11.03.2009р., ідентифікаційний код [NUMBER] ), дав розписку громадянину України [PERSON] , 1996 року народження, який мешкає в с.Іванків Борщівського району Тернопільської області, в тому, що [PERSON] отримав від [PERSON] у борг гроші в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США. Зобов`язався повернути позику в розмірі 8000 (вісім тисяч) доларів США в строк до 01.03.2019 року. Написано власноруч. Передача коштів від позикодавця до позичальника відбулась у відповідності до умов договору. Позивач зазначає в позовні заяві, що в зазначений у розписці строк відповідач грошові кошти на виконання укладеного договору позики від 01.03.2018р. не повернув. На неодноразові звернення з вимогою повернення боргу, відповідачем були проігноровані та і подальшому відповідач змінив свій контактний номер телефону. Таким чином, встановлено, що відповідач не виконав і прострочив грошове зобов`язання, що виникло у нього за договором позики перед позивачем. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст. 626 ЦКУ - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1046 ЦКУ - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Договір позики є реальним договором і є укладеним з моменту передання грошей. Тобто у даному випадку договір є укладеним і підлягає виконанню позичальником. Згідно ст.1049 ЦКУ - позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦКУ - договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Щодо питання про стягнення заборгованості у іноземній валюті Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16.01.2019р. у справі за № 464/3790/19-ц у справі №373/2054/16-ц зробила висновок, що у разу зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачем має бути перерахована вказана в резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. З цих підстав, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.01.2019р. у справі №373/2054/16-ц визнала за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2014р. в справі № 6-79цс14, постанові від 25.07.2018р. №308/3824/16-ц, вказавши, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми в гривня стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018р. у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язує з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Суд не праві змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземною валюти, що підлягає стягненню. Відповідач не надав ніяких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, не надав доказів на підтвердження виконання ним грошових зобов`язань щодо сплати боргу - повністю або частково. Тому, є підстави для стягнення з відповідача вказаної суми 8000,0 доларів США, які він повинен був повернути позивачу в строк до 01.03.2019р. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку за договором в даному випадку не встановлено. Також, оскільки позов задовольняється, то стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України підлягають понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову - 2240,83грн.

Outcome: approved