Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання у вигляді опалення та гарячого водопостачання, посилаючись на те, що відповідач проживає в [INFO], користується послугами по теплопостачанню у вигляді опалення, але не розраховується за них, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за період з 01.10.2014 р. по 01.08.2016 р. у сумі 2898,57 грн., на яку нараховано індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 910,31 грн. та 3% річних у сумі 119,28 грн., а всього 3928,16 грн. Від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої станом на 01.11.2016 р., з урахуванням оплати від 21.10.2016 р. в сумі 2768,57грн. заборгованість за послуги теплопостачання відсутня, а тому просив стягнути з відповідача на їх користь індекс інфляції за період з 01.12.2014 р. по 01.08.2016 р. в сумі 910,31 грн., 3% річних за період з 01.12.2014 р. по 01.08.2016 р. в сумі 119,28 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в їх задоволенні посилаючись на те, що представник позивача не надав до суду доказів того, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» понесло певні збитки, а також оскільки позивач фактично зменшив позовні вимоги то і судовий збір стягненню не підлягає, зазначив, що представник позивача неналежним чином користується своїми процесуальними правами здійснюючи тим самим процесуальну диверсію. Також вважає, що оригінал договору, який було досліджено в судовому засіданні викликає сумнів, містить ознаки фальшивості, оскільки позивачем не надано висновку судово-почеркознавчої експертизи про те, що підпис відповідача в договорі належить саме [PERSON], а отже ця «пісулька» не може бути доказом по справі. Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~статті 11 Цивільного процесуального кодексу України,\~ суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України\~ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає в [INFO], користується послугами по теплопостачанню у вигляді опалення, але не розраховується за них, у зв`язку з чим у відповідача утворилася заборгованість за період з 01.10.2014 р. по 01.08.2016 р. у сумі 2898,57 грн., на яку нараховано індекс інфляції за весь час прострочення у сумі 910,31 грн. та 3% річних у сумі 119,28 грн., а всього 3928,16грн. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Разом із тим, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Ураховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по сплаті за наданні послуги за період з 01.12.2014 р. по 01.08.2016 р. позивачем нараховано індекс інфляції в сумі 910,31 грн. та 3% річних за період з 01.12.2014 р. по 01.08.2016 р. в сумі 119,28 грн., які підлягають до стягнення з відповідача. Щодо тверджень представника відповідача про відмову в позові позивачу за наведених ним вище обставин, суд виходить з того, що вони є безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 58 ЦПК України \~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Представником відповідача було поставлено під сумнів підпис [PERSON] в оригіналі договору про надання послуг теплопостачання від 21.12.2012 року укладеного між сторонами по справі та який було надано для огляду в судовому засіданні. Проте, представник відповідача не побажав скористатися правом передбаченим положеннями ст. 143 ЦПК України, а посилався лише на візуальне неспівпадіння, на його думку, підписів з доручення, яке було видано на нього та оригіналом договору, який наданий суду представником позивача для огляду в судовому засіданні. Згідно ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Особи, які беруть участь у справі, мають право подати суду питання, на які потрібна відповідь експерта. Особи, які беруть участь у справі, мають право просити суд провести експертизу у відповідній судово-експертній установі, доручити її конкретному експерту, заявляти відвід експерту, давати пояснення експерту, знайомитися з висновком експерта, просити суд призначити повторну, додаткову, комісійну або комплексну експертизу. Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності угоди). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визначений судом недійсним (оспорюваний правочин). Позов про визнання недійсним договору про надання послуг теплопостачання від 21.12.2012 року Відповідачем та його представником не заявлявся, а тому договір являється дійсним. Також суд критично ставиться до заперечень представника відповідача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції за період з 01.12.2014 р. по 01.08.2016 р. в сумі 910,31 грн. та 3% річних за період з 01.12.2014 р. по 01.08.2016 р. в сумі 119,28грн., а також суми судового збору, оскільки відповідач провів оплату 21.10.2016 р. в сумі 2768,57грн. заборгованості за послуги теплопостачання. Позивачем було подано позов 22.09.2016 року на суму 3928,16 грн. та сплачено судовий збір 1378 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. При поданні позовної заяви позивачем сплачено 1378грн. судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією, яка є в матеріалах справи. Оскільки позов задоволено, то з відповідача потрібно стягнути 1378 грн. судового збору.

Outcome: approved