Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому після уточнення позовних вимог, просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 276 грн. 59 коп. та судові витрати в розмірі 622 грн. 76 коп., посилаючись на те, що 23.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPVCRX02130048, згідно з умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 5 344 грн. 89 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 22.06.2008 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з умовами. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2013 року має заборгованість - 62 276 грн. 59 коп., яка складається з наступного: 5 292 грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом, 21 425 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 116 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 29 999 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи, відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 941 грн.74 коп. - штраф (процентна складова), тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач та її представник уточнену позовну заяву не визнали в повному обсязі. [PERSON] надала суду письмові заперечення, у яких зазначила, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується спеціальна позовна давність тривалістю в один рік. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відповідно до інформаційного листа від 16.01.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про окремі питання застосування строків позовної давності», пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Окрім того, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором, тягне за собою визнання недійсними умов договору. Посилаючись на зазначене, [PERSON] просить суд визнати умови договору № ZРVСRХ02130048 від 23.12.2006 року, який був укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем недійсними та відмовити в позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, надані сторонами по справі. приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 23.12.2006 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZРVСRХ02130048, згідно з умовами якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 5 344 грн. 89 коп. на строк 18 місяців, з кінцевим терміном повернення - 22.06.2008 року, на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12.00% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Вказаний договір складається із заяви позичальника (а.с. 4) та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (а.с. 5-6). Згідно з платіжним дорученням № 61225В09N0 від 25.12.2006 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав умови договору щодо надання відповідачу кредиту шляхом оплати рахунку № 1278 від 23.12.2006 року. Відповідно до п. 4.1 кредитного договору за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту. Позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені банком не нараховуються. Відповідно до п. 5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно з умовами договору, який складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 23 по 28 число кожного місяця. Позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 443 грн. 95 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інші витрати згідно з Умовами. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № ZРVСRХ02130048 від 23.12.2006 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 05.06.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 62 276 грн. 59 коп., яка складається з наступного: 5 292 грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом, 21 425 грн. 78 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 116 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 29 999 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи, відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2 941 грн.74 коп. - штраф (процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідач, підписуючи Заяву позичальника, приєднався до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 УК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 47 та 49 Закону «Про банки та банківську діяльність визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1 ст. 1048 УК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № ZРVСRХ02130048 від 23.12.2006 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії, штрафів, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 258 ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з наданим розрахунком заборгованості вбачається, що сума нарахованої пені за період з 01.05.2013 року по 01.05.2014 року, складає - 1 998 грн. 24 грн., і суд вважає що саме ця сума підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється в повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial