Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з нього на свою користь завдану шкоду в порядку регресу в сумі 9730,56 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків. В обґрунтування позову зазначив. що 20 серпня 2017 року між сторонами укладено договір обов`язково страхування цим вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ № 1456015, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER] . 28 жовтня 2017 року у м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під управлінням відповідача та автомобіля Mercedes-Benz державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановами суду від 08.11.2017 р. [PERSON] визнано винним у настанні ДТП та визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП. Відповідно до звіту від 15.02.2018 р., вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz становить 22873,34 грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 9730,56 грн., що підтверджується платіжним дорученням. Тому в зв`язку з керуванням відповідачем транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (абз. «а» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та неповідомленням відповідачем страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди (страхової події) протягом трьох робочих днів, позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 р. позовну заяву передано за підсудністю до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. В матеріалах справи наявні заяви представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає з підстав, викладених в тексті позову. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти заявлених вимог заперечує в повному обсязі, просить відмовити в задоовленні позову. Відзиву на позов не надав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 5 - копія полісу). 28 жовтня 2017 року о 16-25 години в м. Кривому Розі по об`їзній дорозі Р-24 у напрямку мікрорайону Індустріальний, водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103» державний номер [NUMBER] не був уважним, відповідним чином не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не врахував стан дорожнього полотна,не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mercedes-Benz» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] ,в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП. Постанова суду не оскаржена, набрала законної сили (а.с. 10-12 - копія постанови). Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996р. № 85/96-ВР (далі - Закон № № 85/96-ВР) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 28 жовтня 2017 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся потерпілий [PERSON] , як власник пошкодженого автомобіля Mercedes-Benz державний номер [NUMBER] , з заявою про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 28 жовтня 2017 року (а.с. 13-16 - копія заяви). На підставі страхового акту № UA2018012300044/L01/01 від 15 березня 2018 р., вказана подія була визнана страховим випадком та прийнято рішення про виплату потерпілій стороні [PERSON] страхового відшкодування в сумі 9730,56 грн. (а.с. 45-46 - копії страхового акту, розрахунку). Згідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 3 статті 20 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. На підставі зазначеного [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 9730,56 грн., що підтверджується наданою копією платіжного доручення № 13415 від 16 березня 2018 р. (а.с. 47). Згідно підпункту «а» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2017 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 130 КУпАП - вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів. Тому зазначене не може бути підставою для подання позивачем регресного позову до відповідача. Однак згідно підпункту «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди (підпункт 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону). Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Даних, що відповідач, як водій забезпеченого транспортного засобу, з поважних причин не мав змоги виконати обов`язок з письмового повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, матеріали справи не містять, відповідачем таких доказів не надано. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідно до статті 1191 ЦК України та підпункту «ґ» підпункту 38.1.1. пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право зворотної вимоги до відповідача, має місце заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 9730,56 грн., про що було повідомлено [PERSON] (а.с. 48-51). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог та задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1,2), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved