Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували у шлюбі, який 19 листопада 2009 року між ними було розірвано; -від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на її утриманні; -ухвалою Хустського районного суду між нею та відповідачем було укладено мирову угоду, згідно якої [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 400грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; -однак вона вважає, що на даний ця час сума коштів не є такою, яка може забезпечити належне утримання дитини, оскільки їх донька часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування; -місце роботи відповідача їй невідоме, однак вона вважає, що він має можливість утримувати дитину, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття у розмірі 2500грн. щомісячно, але не менше 50 процентів прожиткового мінімуму громадян. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.72/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] 28 січня 2019 року надала до суду заяву /а.с.73/, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача, позовні вимоги визнала частково та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500грн. щомісячно, до повноліття дитини. Відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву /а.с.25-27/, згідно якого він позов визнав частково та пояснив, що: -він згідний сплачувати аліменти у розмірі по 1200грн. щомісячно, до повноліття дитини; -з 2016 року він перебуває за кордоном на підробітках; -додому він приїхати не мав можливості, оскільки він подав документи на легальне перебування у Португалії; -він, як батько, не припиняв утримувати та матеріально забезпечувати доньку, до виїзду за кордон приймав участь в її вихованні та надавав повноцінне батьківське піклування та турботу; -призначені аліменти у розмірі 400грн. щомісячно він систематично сплачував та приймав учать у додаткових витратах; -з січня 2012 року він самостійно у добровільному порядку почав збільшувати розмір аліментів на дитину, у 2018 році він самостійно вже сплачував аліменти у розмірі: за січень-березень - 1200грн., за квітень - 1500грн., за травень-червень - 1000грн., за липень - 1200грн.; -також ним сплачено рентгенографію легень та МРТ головного мозку, висновки яких позивачем надано до матеріалів справи та перерахував кошти на оздоровлення дитини у лікувально-оздоровчому комплексі у розмірі 5580грн.; -на даний час він перебуває в Україні та є безробітним, заробляє на життя тимчасовими підробітками за кордоном, офіційного постійного місця роботи не має; -він перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, представника позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, якій було розірвано 19 листопада 2009 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується ухвалою Хустського районного суду від 19 листопада 2009 року /а.с.6/ та свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/, не спростовується і сторонами. Ухвалою Хустського районного суду від 19 листопада 2009 року між сторонами було визнано мирову угоду, згідно якої відповідача зобов`язано сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 400грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття /а.с.6/. Неповнолітня дитина - [PERSON] хворіє, потребує профілактичних лікувань, серед яких є потреба в проведенні комп`ютерної томографії /а.с.9-11,61-62,64/. Крім того, неповнолітня дитина - [PERSON] відвідує клуб спортивного танцю, вартість занять в якому щомісячно становить 460грн. /а.с.66/. У позивача [PERSON] діагностовано ракове захворювання та їй призначено курс хіміотерапії /а.с.63,65/. Відповідач [PERSON] 21 січня 2011 року зареєстрував шлюб з [PERSON] /а.с.32/. Від другого шлюбу має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.30-31/. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням: -віку неповнолітньої дитини; -суттєвого збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в період часу з 19 листопада 2009 року /день постановлення Хустським районним судом ухвали про визнання мирової угоди та про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - по 400грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття/ до 12 березня 2018 року /день звернення позивача до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів/; -зміни матеріального стану у зв`язку з погіршення здоров`я одержувача аліментів [PERSON] ; -інтересів неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача? але позивач [PERSON] у зв`язку зі своїм станом здоров`я в даний час не має можливості належним чином зі своєї сторони матеріально забезпечувати неповнолітню дитину; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; -мінімальний розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 січня 2019 року - не може бути меншим, ніж 1013грн.50коп., з 1 липня 2019 року - не може бути меншим, ніж 1059грн.; з 1 грудня 2019 року - не може бути меншим, ніж 1109грн.; -неповнолітня дитина - [PERSON] хворіє, потребує профілактичних лікувань; -відповідач утримує своїх двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -відповідач не надав суду жодних доказів недостатності його заробітку /доходу/; -відповідач є здоровим та працездатним, а тому ніщо не позбавляє його можливості працювати та належним чином утримувати свою неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO], суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно збільшити аліменти, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений ухвалою Хустського районного суду від 19 листопада 2009 року, та стягувати в подальшому з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі - у розмірі 1800грн. щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст.141 ЦПК України: суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору, від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: partial