Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 10974 гривень 92 копійки. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 13 січня 2006 року відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 4800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Оскільки відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то виникла заборгованість в сумі 10974 гривні 92 копійки, з яких: 811,42 гривень заборгованість за кредитом, 3896,43 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 5506,36 гривень заборгованість за пенею , 250 гривень штраф фіксована частина, 510,71 гривень штраф, процентна складова. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про слухання справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» . За таких обставин суд вважає за можливе розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксації технічними засобами. Судом встановлено , що 06 лютого 2009 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір , згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Оскільки відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, то станом на 16.03.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 10974,92 гривні, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 811,42 гривні; заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3896,43 гривні; заборгованості за пенею в сумі 5506,36 гривень та штрафів : 250 гривень фіксована частина та 510,71 гривень процентна складова . За змістом статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором [PERSON] або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу договору кредиту. Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з вимогами ст.ст.526,527,530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Як встановлено судом, банк свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі і надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором 4800 гривень. Проте, відповідач [PERSON] не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно умов договору , що підтверджується розрахунком заборгованості. Досліджуючи розрахунок заборгованості за кредитним договором суд приходить до наступного. Відповідно до вимог п.1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.16) передбачено можливість односторонньої зміни тарифів, відповідно до яких банк зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта про ці зміни. Статтею 628 ЦК України передбачено , що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені з ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом частини першої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Частиною третьою цієї статті визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобовязаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобовязаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобовязаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі підвищення банком процентної ставки зясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо), дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Таким чином, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Судом встановлено, що банком в односторонньому порядку, без будь-якого погодження із відповідачем, з 01.04.2015 року було збільшено до 43,20%. Оскільки позивачем не доведено суду збільшення процентної ставки у належний спосіб, то позовні вимоги у цій частині підлягають до часткового задоволення, виходячи із процентної ставки 36% річних, яка була узгоджена сторонами при укладанні кредитного договору. Вказаний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України , викладеною ним у постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17. Враховуючи період заборгованості по кредитному договору, розмір встановлених банком відсотків за використання кредитного ліміту та період користування згідно виписки по рахунку [PERSON] розмір процентів, які підлягають стягненню із відповідача становить 540,21 гривень (тіло кредиту 811,42 грн. помножить на відсоткову ставку 36%, отриману суму поділити на 365 днів, помножити на кількість днів прострочення сплати ( 677 днів) і результат поділити на 100%). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, пеня в розмірі 5506,36 гривень підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж саме порушення.Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.А тому суд відмовляє позивачу в стягненні штрафів (фіксованої частини та процентної складової). За таких обставин суд приходить до висновку, що до задоволення підлягає виплата 811,42 гривень + 540,21+5506,36 = 6857,99. Відповідно до вимог ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог в сумі 992 гривні 00 копійок ( 10974,92: 6857,99 = 0,62%; 1600 грн. х 0,62%= 992) . На підставі викладеного та

Outcome: partial