Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивач ПАТ СК «Країна» 29.12.2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача суму завданої майнової шкоди в розмірі 12655 грн. 62 коп. та витрати на оплату судового збору. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ПАТ СК «Універсальна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач ПАТ СК «Країна» посилається на наступне. Так, між ПАТ СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 151138 від 11.04.2017 р., за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] . 08.02.2018 р. в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПАТ СК «Країна» автомобіль марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2018 р., особою, винною в настанні ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останню до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно рахунку № 13 від 14.02.2018 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого застрахованого автомобіля становить 42862 грн. 50 коп. ПАТ СК «Країна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 42862 грн. 50 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПАТ СК «Країна» на підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 03.03.2018 р., страхового акту № 99-75/48599/2.1.5.1 від 20.03.2018 р. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 2362 від 21.03.2018 р. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПАТ СК «Країна» виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди. При цьому, позивачу стало відомо, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в ПАТ СК «Універсальна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/6705215, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 00 грн. 00 коп. ПАТ СК «Універсальна» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь ПАТ СК «Країна» суму страхового відшкодування в розмірі 30206 грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 143903 від 20.04.2018 р. Таким чином, враховуючи, що різниця між фактичним розміром шкоди (42862 грн. 50 коп.) і страховою виплатою (30206 грн. 88 коп.), яку здійснило ПАТ СК «Універсальна», становить 12655 грн. 62 коп., то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПАТ СК «Країна», на підставі ч. 1 ст. 1194 ЦК України, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.12.2018 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 10.01.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» до [PERSON] , третя особа: Публічне акціонерне товариство Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ПАТ СК «Країна» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 01.08.2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник ПАТ СК «Країна» підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, а справу просить розглядати за відсутності представника ПАТ СК «Країна». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Представник третьої особи ПАТ СК «Універсальна» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що 11.04.2017 р. між ПАТ СК «Країна» (страховик) та гр. [PERSON] (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № УА 151138, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] . 08.02.2018 р. о 18 год. 15 хв., в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицькій, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Так, вбачається, що 08.02.2018 р. о 18 год. 15 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицькій, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала дорожньої обстановки, не дотрималась безпечної дистанції, чим порушила п.п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, в результаті чого скоїла зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2018 р., [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Внаслідок ДТП, що мала місце 08.02.2018 р. о 18 год. 15 хв., в м. Києві на вул. Набережно-Хрещатицькій, за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , застрахований ПАТ СК «Країна» автомобіль «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження. Вбачається, що 09.02.2018 р. власник пошкодженого автомобіля - «Hyundai Elantra», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] повідомив ПАТ СК «Країна» про настання страхового випадку, а 03.03.2018 р. з метою отримання відшкодування, звернувся до ПАТ СК «Країна» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Встановлено, що відповідно до рахунку на оплату №13 від 14.02.2018 р. та страхового акту № 99-75/48599/2.1.5.1 від 20.03.2018 р., ПАТ СК «Країна» сплатила на користь потерпілого суму страхового відшкодування 42862,50 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2362 від 21.03.2018 р. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПАТ СК «Універсальна», згідно полісу № АК/6705215, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в розмірі 100000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 00 грн. 00 коп. ПАТ СК «Універсальна» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь ПАТ СК «Країна» суму страхового відшкодування в розмірі 30206 грн. 88 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 143903 від 20.04.2018 р. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15- ц; провадження № 14-176цс18 викладеної у п.п. 49 - 51, 53, 55 -57 визначено, що згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на викладене вище суд вважає обґрунтованими доводи позивача в обґрунтування права вимоги до відповідача за вказаних вище обставин. Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ СК «Країна» направляло [PERSON] вимогу про відшкодування шкоди від 08.08.2018 р., яка залишалася поза увагою відповідача. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого (позивача) були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка в судове засідання не з`явилася, не скористалася процесуальним правом висловити свій відзив (заперечення) на позов та надати докази на спростування розміру завданої шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 12655 грн. 62 коп. (42862,50 грн. (загальний розмір заподіяної шкоди) - 30206,88 грн. (виплата ПАТ СК «Універсальна»). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved