Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач просить суд розділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за відповідачем [PERSON] право власності на автомобіль «Mitsubishi Lancer 1,6 Comfort», 2009 р. випуску, державний номер [NUMBER] та присудити позивачу грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля в сумі 40000 грн. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та надала пояснення відповідно до обставин, викладених в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв'язку з чим, суд за згодою позивача розглянув справу у відсутності відповідача із заочним рішенням по справі відповідно до положень ст.. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідив докази, встановив наступне. В період шлюбу сторони придбали у спільну сумісну власність автомобіль «Mitsubishi Lancer 1,6 Comfort», 2009 р. випуску, державний номер [NUMBER], який зареєстрований в ВРЕР № 1 ГУ МВСУ м.Харкова за [PERSON]. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2012 р. Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Таким чином, за відсутності домовленості між сторонами та шлюбного контракту, який би визначав інший розмір часток дружини та чоловіка, суд приходить до висновку, що як позивачу, так і відповідачу належить ? частка майна, набутого за час шлюбу. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві власності на майно, можливе лише за його згодою. Позивач просить присудити їй грошову компенсацію за належну їй ? частину автомобіля в сумі 40000 грн., та зазначає, що відповідач вже визначив вартість автомобіля у сумі 80000 грн., коли подавав позов про розділ майна, і вона не заперечує проти даної оцінки, та просить прийняти її як вартість спірного майна, визначеної за домовленістю сторін. На підтвердження своїх вимог позивач надала копію рішення Київського районного суду м.Харкова від 21.11.2012 р. про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, яким шлюб розірвано, а також копію позовної заяви [PERSON] до Київського районного суду м.Харкова про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя від 31.08. 2012 р., в якій позивач просить розділити між подружжям автомобіль «Mitsubishi Lancer 1,6 Comfort», 2009 р. випуску, державний номер [NUMBER], вартість якого визначив у сумі 80000 грн. Від позовних вимог щодо розділу майна [PERSON] в судовому засіданні відмовився, в наслідок чого суд постановив тільки рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved