Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем проживали у цивільному шлюбі; -мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; -за рішенням Хустського районного суду від 24 лютого 2017 року з відповідача було вирішено стягувати аліменти на її користь на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1000грн. щомісячно, починаючи з 13 грудня 2016 року; -у вихованні дитини відповідач участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, аліменти, присуджені рішенням суду, сплачує невчасно та не в повному обсязі; -вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, ніде не працює, дитина росте та потребує більших витрат; -збільшився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, ціни на продукти харчування та товари першої необхідності значно зросли; -відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, постійно виїжджає на заробітки за кордон і має можливість сплачувати більший розмір аліментів на утримання дитини, звернулася до суду з позовом та просить: збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Хустського районного суду від 24 лютого 2017 року на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі - у розмірі 3000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.17/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви /а.с.40-41/, згідно яких позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову та просили розглянути справу у їх відсутність. Крім того, відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву /а.с.20-21/, згідно якого він пояснив, що: -у позовній заяві позивач неправдиво виклала обставини щодо несплати ним аліментів на утримання сина - [PERSON] , тобто, що він невчасно та не в повному обсязі їх сплачує; -аліменти він сплачує через свою матір [PERSON] , перераховуючи їх на рахунок позивача щомісячно в повному розмірі; -позивач не надала доказів щодо його заборгованості по сплаті аліментів; -крім того, від першого шлюбу він має сина - [PERSON] , [INFO] , який разом з матір`ю - [PERSON] проживає в м.Києві, на утримання якого він також сплачує аліменти своїй першій дружині також через свою матір - [PERSON] ; -постійного місця роботи він не має, виїжджає за межі області на заробітки, які не завжди вдалі; -виходячи з його нерегулярних заробітків та тих обставин, що він змушений сплачувати аліменти на утримання двох синів, на даний час він має можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання сина не більше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, щомісячно; -нерухомого та рухомого майна у нього немає, проживає він в будинку своїх батьків, його батько - інвалід другої групи, мати - пенсіонерка, у зв`язку з чим він змушений допомагати ще й своїм батькам; -він визнає свій обов`язок утримувати сина - [PERSON] , але в межах суми аліментів у розмірі 1000грн.. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах, мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про народження дитини /а.с.6/ та довідкою №2797 від 30 вересня 2019 року, виданою виконкомом Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області /а.с.10/. Рішенням Хустського районного суду від 24 лютого 2017 року з [PERSON] було вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1000грн. щомісячно, починаючи з 13 грудня 2016 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку /а.с.7-9/. Крім того, судом встановлено, що відповідач від першого шлюбу має неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь матері дитини - [PERSON] : [INFO] - 5014грн.80коп., 27 вересня 2019 року - 1002грпн.96коп., 22 листопада 2019 року - 2500грн., що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.24/, та копіями банківських чеків про перерахунок коштів /а.с.25-26/. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши рішення Хустського районного суду від 24 лютого 2017 року, суд констатує, що на теперішній час існують ті ж самі обставини, які мали місце при ухваленні Хустським районним судом рішення від 24 лютого 2017 року, що ні позивач, ні відповідач не надали суду ніяких доказів про обставини, які враховуються при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. З наданих відповідачем частини копій квитанцій та банківських чеків /а.с.27-33/ про поповнення [PERSON] невстановленого рахунку одержувача суд не має можливості встановити кому перераховуються ці кошти, а тому, виходячи зі змісту ст.77 ЦПК України, подані відповідачем до суду ці копій квитанцій та банківських чеків /а.с.27-33/ не можна визнати належними доказами у справі. Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Неповнолітньому сину сторін [INFO] виповнилося 3 роки, а тому він має потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивача на утримання сина є значно вищими ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, обування, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, як того вимагає відповідач, оскільки вони є природними потребами. Крім того, суттєво збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років в період часу з 24 лютого 2017 року /день ухвалення Хустським районним судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - по 1000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття/, коли прожитковий мінімум на дитину сторін був встановлений 1355грн., до теперішнього часу, коли прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років встановлено у розмірі 1779грн.. Ця обставина є також загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку, що в судовому засіданні встановлено факт погіршення матеріального стану позивача. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2020 року - 1779грн., з 1 липня 2020 року - 1859грн., з 1 грудня 2020 року - 1921грн.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 1779грн./, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно їх збільшити, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 24 лютого 2017 року, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1400грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial