Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернувся до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього в порядку регресу страхове відшкодування за завданні збитки в розмірі 22500 грн. 00 коп. 09.12.2011 року, між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія», та [PERSON] було укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0800951. У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля [NUMBER] сплатній страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Шкода була завдана дорожньо-транспортною пригодою , яка мала місце 21.11.2012 року о 21 год. 50 хв. в м. Здолбунів на перехресті вул. Коперника та вул. Шкільна. Страховий випадок стався за участю транспортних засобів, автомобілів [NUMBER], водій якого [PERSON], не врахував дорожньої обстановки, не переконався у безпечності здійснення маневру (повороту ліворуч), внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Рено» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Потерпіла юридична від дорожньо-транспортної пригоди особа - СП «Рівненське заготівельно-виробниче підприємство», звернувся до ПАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АВ/0800951. Відповідно до Звіту №323 від 05.12.2012 року, розмір завданих матеріальних збитків власнику автомобіля: «Рено» державний реєстраційний номер [NUMBER] склав 76784,77 грн. Виконуючи взяті на себе зобов'язання за Полісом страхування, Позивач виплатив потерпілим особам страхове відшкодування у розмірі 45000,00 грн., що підтверджують: страховий АКТ № 8 та платіжне доручення №388 від 07.02.2013 р. Розмір фактично понесених витрат Позивача складає 45000 (сорок п'ять тисяч) гри. 00 коп. Позивач вказує , що відповідно до підпункту 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в разі , якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду , заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу у сфері, що передбачає більше значення коригую чого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених п. 13.2 ст.13 цього Закону, особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобовязана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Також позивач посилається на ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», згідно яких до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З метою врегулювання цього питання в досудовому порядку 20.04.2015 року, Позивач звернувся до Відповідача з Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу сума якої становила 22500,00 грн. Ніяких дій зі сторони Відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак, Позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.,\~\~які були сплачені при подачі позову. У поданій заяві представник позивача просить справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав, просить справу розглянути у його відсутність. До заяви надав письмові заперечення на позов та в якості доказів оригінал страхового поліса АВ/0800951 та претензію позивача з додатками, в тому числі копією поліса АВ/0800951. В письмових запереченнях Відповідач вказує , що посилання позивача на ст. 1191 ЦК України є невірними, оскільки\~\~правовідносини, що існують , регулюються спеціальним законом, а саме Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в тому числі\~ п.38.1.1 ст. 38-1 на який посилається позивач і яким передбачено компенсування 50% виплаченого страхового відшкодування у разі настання шкоди, заподіяної від час використання забезпеченого транспортного засобу. Серед вичерпного переліку випадків регресу (ст. 38 Закону № 1961-IV) відсутні підстави на які посилається у позові позивач. Щодо застосування ст.38-1 Закону № 1961-IV, то такі вимоги не є регресними вимогами, і не можуть додатково обґрунтовуватись статтями Цивільного кодексу України. Оцінивши викладені в позові\~\~обставини, заперечення відповідача, письмові докази у справі, суд приходить до наступного . Судом встановлено, що 08.12.2011 року, між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0800951. Строк дії поліса з 09.12.2011 р. по 08.12.2012 р. Забезпеченим транспортним засобом згідно страхового полісу є автомобіль [NUMBER]. 21.11.2012 року о 21 год. 50 хв. в м. Здолбунів на перехресті вул. Коперника та вул. Шкільна стався страховий випадок ДТП за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля «Рено» державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить СП «Рівненське заготівельно-виробниче підприємство». Позивач виплатив потерпілим особам страхове відшкодування у розмірі 45000,00 грн. Наданий відповідачем оригінал Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0800951 (на самокопіюючому бланку виготовленому типографським способом) в розділі 9 містить графу базовий платіж та коефіцієнти. Вказані графи розділу 9 страхового полісу є незаповненими. Надана відповідачем копія Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0800951 (додаток до претензії позивача №371 від 10.06.2013 р.) в розділі 9 містить графу базовий платіж та коефіцієнти. Вказані графи розділу 9 копії страхового полісу також є незаповненими. Надана позивачем копія Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0800951 в розділі 9 містить графу базовий платіж та коефіцієнти. Вказані графи розділу 9 копії страхового полісу є частково заповненими. Графи розділу 9: розмір базового платежу «БП» , «К6», «К7», «Зменшення за кількість %», «Зменшення пільговику %» - не заповнені. Графа «К1 (тип)» = 1,18, графа «К2 (місце)» = 1, графа «К3 (сфера)» = 1, графа «К4 (стаж)» = 1,35, графа «К5 (період)» = 1, графа «К (бонус-малус)»= 7. Отже, позивач вніс виправлення в укладений поліс після його підписання без згоди та відома страхувальника, про що свідчить відсутність записів графи 9 оригіналу страхового полісу АВ/0800951. Згідно інформації копії страхового полісу, наданої позивачем, в п. 9 зазначеного полісу\~для розрахунку розміру страхового платежу застосовувався коефіцієнт «К4 (стаж)» - 1.35, який\~\~згідно таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розмірі» (затверджена Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 09.07.2010 року № 566 в редакції від 28.11.2011 року № 708, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 15.12.2011 року за № 1443/20181), незалежно від водійського стажу для страхувальників - фізичних осіб, у тому числі якщо водійський стаж страхувальника - фізичної особи менше 3 років, розмір коригую чого коефіцієнта становить 1.27-1.76. Тобто\~\~коефіцієнт водійського стажу 1,35, який вказано в п. 9 копії полісу обовязкового страхування АВ/0800951, наданого позивачем, знаходиться в межах допустимих значень розмірів коригуючи коефіцієнтів п.1 та п. 2 розділу 1V вказаної Таблиці. Після виплати страхового відшкодування страхова компанія звернулася до відповідача [PERSON] з листом про добровільне відшкодування завданих збитків на користь страхової компанії в розмірі 22500 грн.00 коп. відповідно до п.38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки водійський стаж відповідача є меншим ніж визначено умовами договору страхування. Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, яка діяла на момент укладання договору страхування та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. 05.07.2012 року був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» згідно якого були внесені зміни до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема до п. 38-1.1 ст. 38-1, відповідно до якого з тексту статті виключена умова щодо водійського стажу. Пункт 21 даного Закону набрав чинності 04.02.2013 року. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, позивач здійснив страхову виплату потерпілій особі 07.02.2013 року (платіжне доручення № 388), а отже право вимоги до відповідача у страхової компанії могло б виникнути за певних умов тільки після 07.02.2013 року. На момент здійснення виплати страхового відшкодування діяв Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012 року, а отже, згідно діючої редакції даного Закону, відповідальність водія у вигляді компенсації страховику 50 % від виплаченого страхового відшкодування в разі, якщо водійський стаж є меншим, ніж визначено договором страхування, не передбачена. Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Враховуючи, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» скасована умова щодо водійського стажу, застосування до даних правовідносин підлягає діюча редакція п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже у позивача відсутні правові підстави щодо регресної вимоги до відповідача у вигляді 50 % від суми виплаченого страхового відшкодування.

Outcome: dismissed