Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач, Приватне комерційне технічно-транспортне підприємство «Магістраль», звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання незаконним заволодіння земельною ділянкою відповідачем та скасування наказу Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014року, виданого [PERSON] про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,75 га, що знаходиться у с. Підгірці Обухівського району Київської області; виключення з державного реєстру речових прав на нерухоме майно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014року, виданого [PERSON] про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,75 га, що знаходиться у с. Підгірці Обухівського району Київської області. Позовні вимоги мотивувано тим, що рішенням 14 сесії 21 скликання Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 05 жовтня 1993 року позивачу було передано в постійне користування земельну ділянку площею 1,0 га, для сільськогосподарського використання, яка розташована в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради, про що видано Державний акт на право постійного користування землею серії КВ від 19.01.1994 року, а відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.09.2004 року Серії [NUMBER] Приватне комерційне технічно-транспортне підприємство «Магістраль» набуло право власності на нерухоме майно, що знаходиться на вищезазначеній земельній ділянці. Позивач на виконання вимог чинного законодавства позивач уклав договір із землевпорядником ФОП «[PERSON]» на розробку технічної документаціїх із землеустрою та звернувся до нього з клопотанням про виготовлення технічної документації від 25.02.2013 року, а в подальшому із заявою до Державного кадастрового Управління Держземагенства в Обухівському районі від 24.09.2013 року про присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру. Позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки земельна ділянка Приватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль» відповідно до викопіювання з публічної кадастрової карти накладається на земельну ділянку суміжного землекористувача [PERSON] і накладення відбуласть після 23.02.2013 року. Відповідачка [PERSON] набула право власності на свою земельну ділянку, що накладається на земельну ділянку позивача, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014 року відповідно до Наказу Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. Позивач вважає, що його протиправно позбавлено законного права щодо можливості користування вищезазначеною земельною ділянкою, оскільки при виготовленні технічної документації з землеустрою [PERSON], погодження її з позивачем як з сусіднім землекористувачем не здійснювалось і такий акт встановлення та погодження меж земельної ділянки ним не підписувався. Позивач вважає, що оскільки Наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області видано з порушенням процедури виготовлення технічної документації та погодження меж земельної ділянки в натурі на місцевості, то він є таким що суперечить закону то він підлягає скасуванню , а тому і видане на підстві незаконного наказу Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014 року також підлягає скасуваню. В подальшому судом за клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено у якості співвідповідача Головне управління Держземагенства у Київській області. Також позивачем було уточнено позовні вимоги та остаточно він просив скасувати право власності відповідача [PERSON] на належну їй вищезазначену земельну ділянку, скасувати наказ Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014року, видане [PERSON] про право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,75 га, що знаходиться у с. Підгірці Обухівського району Київської області. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до Приватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль», в якому просила зобов'язати останнє звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що їй належить на праві приватної власності з кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться у с. Підгірці Обухівського району Київської області та не чинити перешкод їй у користувані, володінні та розпорядженні вищезазначеною земельною ділянкою, посилаючись на законність набуття нею права власності на вказану земельну ділянку та незаконне зайняття її земельної ділянки відповідачем за зустрічним позовом. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні повністю підтримав уточнені позовні вимоги первісного позову, а у задоволенні зустрічного позову просив відмовити за його безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні первісний позов не визнав, посилаючись на законність набуття відповідачем права власності на земельну ділянку та безпідставність вимог первісного позову і відсутність правових підстав для його задоволення; повністю підтримав позовні вимоги зустрічного позову, з підстав зазначених в ньому та вважає, що зустрічний позов має бути задоволений у повному обсязі. Відповідач, Голове управління Держземагенства в Київській області, в судове засідання не з'явився, його представником направлено до суду письмові запереченя проти позову Приватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль», в яких він просить у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваного позивачем Наказу Головного управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки [PERSON] та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області управління діяло в межах наданих повноважень та відповідно до вимог чиннного законодавства, а позовні вимоги позивача не доведені, а отже задоволенню не підлягають. Суд, вислухавши представників сторін, що з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, на підставі наявних у справі доказів вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконання вимог закону та згідно рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району Київської області № 3 від 24.03.1992 року « Про виділення земельної ділянки» ПК ТТП «Магістраль» було замовлено розроблення проекту відведення земельної ділянки Київському відділенні Інституту землеустрою Української Академії аграрних наук. Рішенням 14 сесії ХХІ скликання Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області від 05 жовтня 1993 року Приватному комерційному технічно-транспортному підприємству «Магістраль» було передано в постійне користування земельну ділянку площею 1,0 га, для сільськогосподарського використання, яка розташована в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради та доручено Київському відділенню інституту землеустрою Української Академії аграрних наук винести проект відведення вищезазначеної земельної ділянки в натуру та оформити Державний акт на право постійного користування. Відповідно ст. 19 ЗК України (в редакції від 13.03.92 р.) і ст. 123 ЗК України (в редакції від 25.10.2001 р.) надання земельних ділянок юридичним особам у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. На підставі вищезазначеного рішення від 05 жовтня 1993 року Приватному комерційному технічно-транспортному підприємство «Магістраль» видано Державний акт на право постійного користування землею серії КВ від 19.01.1994 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 5. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача в судовому засіданні, позивачем було укладено договір із землевпорядником фізичною особою-підприємцем «[PERSON]» на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості та звернувся з відповідним клопотанням від 25.02.2013 року про виготовлення тезнічної документації. 27.02.2013 року відповідно до Акту прийомки-передачі межових знаків на було визначено та погоджено межі земельної ділянки площею 0,9913 га, що перебуває у користуванні Приватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль». 24.09.2013 року позивач звернувся з заявою до Державного кадастрового управління Держземагенства в Обухівському районі про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,9913 га, що розташована за адресою: Київська область. Обухівський район, але державним кадастровим реєстратором Селезень Т.О. йому було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру , оскільки земельна ділянка накладається на на земельні ділянки суміжних землекористувачів. Наказом Головного Управління Держземагенства у Київській області від 26.12.2013 року № КИ/3223186800:06:003/00011563 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» було надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність розташованої на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, орієнтовним розміром 0,7500 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Наказом Головного Управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» було затверджено «Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області та надано у власність [PERSON] земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області. На підставі Наказу Головного Управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» [PERSON] було отримано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014 року . Відповідно до листа Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області № 38/01-14 від 16.04.2015 року земельна ділянка, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014 року згідно публічної кадастрової карти знаходиться в межах Підгірцівської сільської ради. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51народного депутата України щодо відповідностіКонституції України (конституційності) положень ст. 92 пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України(справа про постійне користування земельними ділянками) визнано такими, що не відповідають Конституції України положення пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення; пункту 6 постанови Верховної Ради України «Про земельну реформу» від 18 грудня 1990 року № 563-ХІІ(563-12) з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою. Право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку (ст. 92 ЗК України). Відповідно до ст. 346 ЦК України, ст. 140 ЗК України передбачені підстави припинення права власності на земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч. 5 ст. 116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. З наданих суду сторонами доказів вбачається, що право постійного користуванняПриватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль» на земельну ділянкуплощею 1,0 га, для сільськогосподарського використання, яка розташована в адміністративних межах Підгірцівської сільської ради згідно Державного акту на право постійного користування землею серії КВ від 19.01.1994 року припиненим у відповідності до вимог Земельного кодексу не було. Як вбачається з плану території земельних ділянок, земельна ділянка [PERSON] з кадастровим номером [NUMBER] накладається на земельну ділянку, що належить на праві користування Приватному комерційному технічно-транспортному підприємству «Магістраль». Окрім того, судом встановлено, що технічна документація [PERSON] Наказом Головного Управління Держземагенства у Київській області № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» була затверджена без наданого Акту прийомки-передачі межових знаків, тобто нею не було погоджено межі земельної ділянки з суміжними землевласниками, зокрема з позивачем. Зокрема, ст.50 Закону України «Про землеустрій» вимагає включення до проекту землеустрою письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, а також кадастровий план земельної ділянки, виготовлення якого потребує геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами та інше, що передбаченест.198 ЗК України. В той же час, дії Головного управління Держземагенства у Київській області від 17.01.2014 року при винесенні оспорюваного наказу, фактично обмежили правосуб'єктність позивача Приватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль» щодо володіння та користування майном, а також порушено право позивача на здійснення підприємницької діяльності. Посилання представника управління в запереченнях на ті обставини, що приймаючи оскаржуваний у суді наказ, управління не виявило будь-яких перешкод для передачі земельної ділянки [PERSON], в тому числі, у зв'язку із тим, що будь-яких перешкод щодо погодження не містив і проект відведення земельної ділянки останньої, судом до уваги не береться. Так як очевидним є порушення прав позивача саме у зв'язку із погодженням проекту землеустрою шляхом видачі наказу управління, який і потребує захисту з боку держави. Тому, наказ Головного управління Держземагенства у Київській області від № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року « Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» підлягає скасуванню судом. З урахуванням того, що в подальшому саме на його підставі було проведено державну реєстрацію права на нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області за громадянинкою [PERSON], з урахуванням позиції суду щодо наявності підстав для скасування названого наказу управління від 17.01.2014 року, такою, що підлягає задоволенню є і позовна вимога про скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014 року, виданого [PERSON]. Одночасно, суд не може погодитись із проханням позивача про скасування права власності земельну ділянку, загальною площею 0, 7500 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, так як скасування наказу Головного управління Держземагенства у Київській області від № КИ/3223186800:06:003/00012406 від 17.01.2014 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний № 17033034 серія [NUMBER] від 30.01.2014 року, виданого [PERSON], є достатнім способом реагування суду з метою захисту порушеного права Приватного комерційного технічно-транспортного підприємства «Магістраль» і є підставою для припинення права власності відповідача [PERSON] на належну їй земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Тому, у задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити. Вирішуючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд бере до уваги, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Позивач за зустрічним позовом не надала суду доказів порушення відповідачем її права власності на земельну ділянку. Доказів того, щоПриватне комерційне технічно-транспортне підприємство «Магістраль» користується земельною ділянкою [PERSON] без відповідної правової підстави та самовільно зайняв належну їй земельну ділянку та чинить перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні нею, на що посилається позивач за зустрічним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги, - суду не надано. При зазначених обставинах суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] за зустрічним позовом. З врахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не доведений, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства і не підлягає задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги первісного позову підлягають частковому задоволеню, то у відповідності до ст. 88 ЦПК Україниз з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в рівних частинах, виходячи зі ставки судового збору щодо позову немайнового характеру.

Outcome: partial