Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеного між ними 25.07.2011 року, договір № б/н, за яким відповідачка отримала від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1400,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Підписання кредитного договору є прямою і безумовною згодою позичальника, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Однак відповідачка вказаних умов договору не виконала у звязку з чим станом на 28.02.2018 року заборгувала позивачу суму в розмірі 99032,76 гривень та до теперішнього часу борг не сплачує. Просить суд, стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 99032,76 гривень на користь позивача, та понесені судові витрати в розмірі 1762,00 гривень. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не зявився, але в позовній заяві просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання неодноразово не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, відзиву на позовну заяву суду не надала. Фіксування судового засідання не здійснювалося відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, а також враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.ст. 280-282 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2011 року за заявою [PERSON] між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладений кредитний договір № б/н від 25.07.2011 року, за яким відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 1400,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов наданого кредиту договір складається із заяви позичальника, умов надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити ( зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачка станом на 28.02.2018 року має перед банком борг на загальну суму 99032,76 гривень, який складається: з заборгованості за кредитом в розмірі 1923,80 гривень, заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 86656,92 гривень, заборгованість за пенею та комісією 5260,00 гривень, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 4692,04 гривень. При цьому, згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», нарахування комісії за вказаним видом кредитних карт не передбачено, отже заборгованість за пенею та комісією в сумі 5260,00 гривень є саме пенею, а не комісією. Суд вважає, що до правовідносин, що склались між сторонами необхідно застосувати\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року\~з змінами та доповненнями від 12 лютого 2015 року. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка зареєстрована в [INFO] (Володарського) району Донецької області, а тому на неї розповсюджуються норми\~Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка умови кредитного договору в повному обсязі не виконує, а тому з останньої підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості в розмірі 88580,72 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1923,80 гривні, заборгованості за процентами в сумі 86656,92 гривень. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 5260,00 гривень, штрафів в розмірі 500,00 гривень та 4692,04 гривні задоволенню не підлягають з огляду на положення ст. 2 вищевказаного закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із частковим задоволенням позову (89,45%) суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог\~в сумі 1576,11 гривень. На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 551, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial