Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя, про зняття арешту з майна. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. 28.09.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» на теперішній час іменується ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладений кредитний договір № ZPGMAK16020439 на підставі якого [PERSON] наданий кредит в сумі 20601,91 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 09.07.2007 року, укладений договір застави рухомого майна № ZPGMAK16020439. Відповідно до п. 34.4 Договору застави [PERSON] надав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки МАZDА, модель: 3, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, номер кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого РЕВ МРВ ДАІ № 3 при УМВС України в Запорізькій області. 17.06.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя по справі № 2-247/2010 за позовною заявою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави прийнято рішення, яким позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено у повному обсязі, а саме: звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки МАZDА, модель: 3, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, номер кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу автомобілю ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з правом укладення від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Кошти від реалізації автомобіля направити для погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором № ZPGMAK16020439 від 28.09.2007 року в розмірі 101009, 83 грн. Крім того, розірвано кредитний договір № ZPGMAK16020439 від 28.09.2007 року, а також вирішено питання щодо судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 29.06.2010 року. Під час здійснення виконання зазначеного рішення суду, з метою задоволення вимог кредитора ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по погашенню зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором, з'ясовано, що заставний автомобіль перебуває під арештом, який накладено постановою від 25.04.2008 року у кримінальній справі, яка була порушена відносно [PERSON] за ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 4 ст. 321 КК України. Крім того, вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.16.2009 року по справі № 1-111/2009 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 311, ч. 4 ст. 321 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, в тому числі конфісковано автомобіль марки МАZDА, модель: 3, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, номер кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який є предметом застави за Договором застави та знаходиться на зберіганні у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», про що також зазначено і у наведеному вироку суду. Таким чином, на теперішній час склалася ситуація, коли, з однієї сторони, заставне майно ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» перебуває у розпорядженні кредитора/заставодержателя, рішенням суду на нього є звернення стягнення, а з іншої - майно конфісковано у дохід держави, однак виконання рішення суду щодо конфіскації майна з 2009 року по теперішній час не виконано та не збирається виконуватися. Зазначені обставини унеможливлюють виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет застави, що порушує право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як кредитора та заставодержателя задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації майна, що є предметом застави. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», підтримав викладене в позовній заяві, наполягав на позовних вимогах, просив суд задовольнити їх в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та представник ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, повторно у судове засідання не з'явились, причину неявки суду не повідомили. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Представник позивача згідно наданої заяви не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 28.09.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» на теперішній час іменується ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладений кредитний договір № ZPGMAK16020439 на підставі якого [PERSON] наданий кредит в сумі 20601,91 доларів США. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 09.07.2007 року, укладений договір застави рухомого майна № ZPGMAK16020439. Відповідно до п. 34.4 Договору застави [PERSON] надав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в заставу рухоме майно, а саме: автомобіль марки МАZDА, модель: 3, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, номер кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого РЕВ МРВ ДАІ № 3 при УМВС України в Запорізькій області. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2010 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - задоволено. Згідно відповіді Управління СБУ України в Запорізькій області № 59/О-104/13 від 15.04.2011 року встановлено, що в квітні 2008 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачена конфіскація майна. Легковий автомобіль МАZDА, модель: 3, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий сєдан, номер кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що перебував у його користуванні, на підставі ст.ст. 78, 79 КРК України, був визнаний знаряддям злочину та речовим доказом по справі. З метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації, було винесено постанову про заборону на відчуження вищезазначеного автомобіля. Відповідно до відповіді Прокуратури Жовтневого району м. Запоріжжя № 133-342-13 від 31.12.2013 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» запропоновано звернутися до суду із питанням щодо звільнення майна з-під арешту. Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення в рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом, а ст. 14 цього ж Закону визначає, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved