Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитом. В позові вказував, що 29.10.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов»язків якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0006/85/43152, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит до 28.10.2027 року у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 250 000 грн. під 10,45 % річних. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов»язався повернути кредитні кошти частинами та сплатити нараховані відсотки шляхом здійснення щомісячних ануїтет них платежів на відповідні рахунки для повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків, а у разі прострочення свого грошового зобов»ячання сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, на вимогу кредитодавця достроково повернути кредитні кошти у випадку неналежного виконання ним кредитного договору. Посилався, що відповідач [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2015 року його заборгованість по кредитному договору становить 227 046, 95 грн., та складається з наступного: заборгованість за кредитом: 211 125,73 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 8 144, 82 грн.; заборгованість за відсотками - 15 921, 22 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 15 014, 45 грн. Сума пені позивачем не зазначається відповідно до протоколу ДПЗРК №114-0-0-00/9-2644 від 10.11.2015 року. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» достроково заборгованість за кредитним договором №014/0006/85/43152 від 29.10.2007 у сумі 227 046, 95 грн.; стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого судового збору - 3 405, 70 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, в адресованій суду заяві позов підтримав, просив справу розглянути за їх відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату слухання справи, що вбачається з поштового повідомлення про вручення судової повістки. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно договору кредиту №014/0006/85/43152 від 29 жовтня 2007 року [PERSON] отримав кредит до 28 жовтня 2027 року у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 250 000 грн., та зобов»язався повернути кредит, сплатити проценти за його користування у розмірі 10,45 % річних та виконати інші зобов»язання за кредитним договором. Згідно розрахунку позовних вимог ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором станом на 30.11.2015 року, прострочена заборгованість відповідача становить 227 046, 95 грн., та складається з наступного: заборгованість за кредитом: 211 125,73 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 8 144, 82 грн.; заборгованість за відсотками - 15 921, 22 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 15 014, 45 грн. Таким чином, відповідачем [PERSON] прострочено виплату щомісячного платежу. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Outcome: approved