Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся 14.02.2017 р. до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 29432 грн. 45 коп. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що 03.10.2007 р. за кредитним договором № CSXRRX08120357 надав відповідачу кредит у розмірі 1514 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодився з тим, що заява на видачу кредиту разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регулює правовідносини з укладення договору приєднання. Банк виконав свої зобов'язання за договором та угодою в повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.12.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № CSXRRX08120357 від 03.10.2007 р. у загальній сумі 3593 грн. 26 коп. Станом на 29.11.2016 має заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 29337 грн. 23 коп., у тому числі за: кредитом у сумі 1216 грн. 05 коп., процентами за користування кредитом - 14728 грн. 79 коп.; за комісією - 81 грн. 76 коп., за пенею - 13310 грн. 63 коп.. Просили за вирахуванням задоволеної до стягнення заборгованості за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.12.2013 стягнути різницю заборгованості в сумі 27554 грн. 71 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина - у сумі 500 грн., процентна складова у сумі 1377 грн. 74 коп. Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідача витрати від сплати судового збору. Представник позивача на підставі довіреності, [PERSON], подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явилась, судові документи і повістки - повідомлення, надіслані за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підтверджені та задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних трудових відносин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Положенням частини 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що сторони 03.10.2007 р. уклали кредитний договір №CSXRRX08120357, відповідно до умов якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 1514 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5). Відповідач, [PERSON], погодилась з тим, що заява на видачу кредиту разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, тобто, у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання , умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому . Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.12.2013 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором № CSXRRX08120357 від 03.10.2007 р. у загальній сумі 3593 грн. 26 коп., з яких: 1216,05 грн. - заборгованість за кредитом; 453,98 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 30,73 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1310,74 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 3). Позивач у наданому суду розрахунку зазначив, що станом на 29.11.2016 заборгованість відповідача за кредитним договором складає загальну суму 29337 грн. 23 коп., у тому числі за: кредитом у сумі 1216 грн. 05 коп., процентами за користування кредитом - 14728 грн. 79 коп.; за комісією - 81 грн. 76 коп., за пенею - 13310 грн. 63 коп., а тому необхідно стягнути з відповідача за вирахуванням задоволеної до стягнення заборгованості за рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 06.12.2013 різницю заборгованості в сумі 27554 грн. 71 коп. (29337 грн. 23 коп - 3593 грн. 26 коп. = 25743 грн. 97 коп.), а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина - у сумі 500 грн., процентна складова у сумі 1377 грн. 74 коп., а всього у сумі 29432 грн. 45 коп. В наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № CSXRRX08120357 від 03.10.2007 р. міститься загальний розрахунок заборгованості відповідача за період з 03.10.2007 р. по 29.11.2016 р., включаючи період з 16.06.2009 р. по 29.11.2016 р. (2723 дн. прострочення), тобто відсутній відповідний розрахунок за період, починаючи з 07.12.2013 р. після винесення рішення Шполянським районним судом Черкаської області від 06.12.2013 р.. Також, позивачем не обґрунтовано строк звернення до суду після закінчення строку дії вказаного кредитного договору, який згідно заяви позичальника укладений з 03.10.2007 р. по 03.10.2008 р. включно. Відповідно до вимог ст.ст. 57, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також на підставі письмових доказів, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Проте, статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України враховується судом. За наведених підстав у позивача відсутні належні письмові докази для підтвердження дійсного розміру заборгованості відповідача, починаючи з 07.12.2013 р., і враховуючи, що обов'язок доведення обставин, на які сторона посилається, як на підставу своїх вимог, покладено на позивача, зазначені вимоги не підтверджені, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 29.11.2016 р. у загальній сумі 29432 грн. 45 коп., з яких: за процентами за користування кредитом - 14274 грн. 81 коп.; за пенею - 13279 грн. 90 коп., штрафами: фіксована частина - у сумі 500 грн., процентна складова у сумі 1377 грн. 74 коп., письмовими доказами не підтверджені, та не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. 61 Конституції України, ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 527, 530, 599, 610, 615, 629, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: dismissed