Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12 жовтня 2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердила свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, та підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком Договір. При укладанні зазначеного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість по кредиту в розмірі 72731,75 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5993,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 62698,95 грн., заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 3439,61 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2007 року у розмірі 72731,75 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Відповідач 16 травня 2018 року надала суду письмову заяву, в якій просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач повторно не з'явилася у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12 жовтня 2007 року відповідач звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про надання банківських послуг в Приватбанку, та своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2007 року, [PERSON] станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість по кредиту у розмірі 72731,75 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5993,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 62698,95 грн., заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн., заборгованості по судовим штрафам - 3939,61 грн. Відповідно до Умов та правилах надання банківських послуг, заява клієнта, умови та правила надання банківських послуг, Тарифи складають кредитний договір. Відповідач [PERSON] ознайомилася з усіма істотними умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що підтверджується її підписом, користувалася зазначеним кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2007 року встановлено, що відповідач [PERSON] здійснювала неодноразово операції по погашенню заборгованості: 21 липня 2009 року на суму 200,00 грн., 29 листопада 2009 року на суму 146,00 грн., 30 листопада 2014 року на суму 300,00 грн., 13 жовтня 2010 року на суму 737,00 грн., 31 жовтня 2011 року на суму 860,53 грн., 19 вересня 2012 року на суму 450,00 грн., 17 лютого 2013 року на суму 495,13 грн., 22 липня 2013 року на суму 500,00 грн., 27 серпня 2013 року на суму 502,18 грн., 24 вересня 2013 року на суму 600,00 грн., 19 листопада 2013 року на суму 4000,00 грн., 25 грудня 2013 року на суму 400,00 грн., 29 січня 2014 року на суму 550,00 грн., 21 березня 2014 року на суму 2000,00 грн., 22 квітня 2014 року на суму 400,00 грн., 30 червня 2014 року на суму 200,00 грн., 01 липня 2014 року на суму 500,00 грн., 26 вересня 2014 року на суму 310,00 грн., 04 листопада 2014 року на суму 685,00 грн., 10 лютого 2015 року на суму 400,00 грн., 19 серпня 2015 року на суму 291,83 грн., а також відповідач постійно здійснювала погашення кредитної заборгованості в інші дні. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 12 жовтня 2007 року встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово здійснювала операції по зняттю коштів. Отже, відповідач [PERSON] постійно користувалася платіжною карткою, у тому числі і після 2009 року. Згідно п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг по закінченню строку дії картки вона продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшла письмова заява про закриття рахунку. Відповідно до п. 3.2 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 5.5 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів у році. Відповідно до п. 5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель картки сплачує відсотки по завищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір якої визначений тарифами. Згідно п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі незгоди із змінами Правил або Тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість перед банком. Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний, у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку повернути кредит (в тому числі прострочений кредит та овердрафт), сплатити винагороду банку. Згідно п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежу по любому із грошових зобов'язань, передбачених договором, більше чім на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Проте відповідач умови договору № б/н від 12 жовтня 2007 року своєчасно і в повному обсязі не виконувала, кредит не сплачувала. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед Банком, загальна сума якої станом на 28 лютого 2018 року складає 72731,75 грн. Натомість, при вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 5.5.1, 5.5.2 передбачено нарахування відсотків або додаткової комісії за невиконання як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. По закінченню строку дії картки вона продовжується банком на новий строк, якщо від держателя картки не надійшла письмова заява про закриття рахунку (п. 3.1.3 Умов). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, аналізуючи досліджене, суд приходить до висновку, що до позовних вимог слід застосовувати загальну і спеціальну, передбачену ст.257,258 ЦК України позовну давність. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2017 року № 6-1926цс15 та від 07 жовтня 2015 року №6-1295цс15. Таким чином, враховуючи, що відповідач постійно користувалася кредитною карткою (неодноразово знімала кошти), що вказує на те, що вона прийняла та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, в останнє відповідач [PERSON] поповнювала картковий рахунок 19 серпня 2015 року на суму 291,83 грн., також пововнювала картковий рахунок (21 липня 2009 року на суму 200,00 грн., 29 листопада 2009 року на суму 146,00 грн., 30 листопада 2014 року на суму 300,00 грн., 13 жовтня 2010 року на суму 737,00 грн., 31 жовтня 2011 року на суму 860,53 грн., 19 вересня 2012 року на суму 450,00 грн., 17 лютого 2013 року на суму 495,13 грн., 22 липня 2013 року на суму 500,00 грн., 27 серпня 2013 року на суму 502,18 грн., 24 вересня 2013 року на суму 600,00 грн., 19 листопада 2013 року на суму 4000,00 грн., 25 грудня 2013 року на суму 400,00 грн., 29 січня 2014 року на суму 550,00 грн., 21 березня 2014 року на суму 2000,00 грн., 22 квітня 2014 року на суму 400,00 грн., 30 червня 2014 року на суму 200,00 грн., 01 липня 2014 року на суму 500,00 грн., 26 вересня 2014 року на суму 310,00 грн., 04 листопада 2014 року на суму 685,00 грн., 10 лютого 2015 року на суму 400,00 грн., 19 серпня 2015 року на суму 291,83 грн., а також відповідач постійно здійснювала погашення кредитної заборгованості в інші дні), пеня та комісія нарахована банком 28 лютого 2018 року у сумі 100,00 грн., а з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся до суду через засоби поштового зв'язку 28 березня 2018 року, тобто до спливу як строку загальної позовної давності, яка встановлена ст. 257 ЦК України у три роки так і до спливу строку спеціальної позовної давності 258 ЦК України у один рік. Таким чином, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5993,19 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 62698,95 грн., пеня та комісія у розмірі 100,00 грн. не сплинув. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 жовтня 2007 року станом на 28 лютого 2018 року, у розмірі 68792,14 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5993,19 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 62698,95 грн., заборгованості за пенею та комісією - 100,00 грн. Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1666,56 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення штрафу відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - 3439,61 грн. - відмовити.

Outcome: partial