Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у червні 2017 р. звернувся до суду з позовом про стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 01.02.2016 року в розмірі 25564,12 грн., яка складається з наступного: 13933,66 грн. - заборгованість за кредитом; 1664,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6088,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 3878,09 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1600,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.02.2016 р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 13933,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором, не виконував, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 05.04.2017 становить 25564,12 грн., яка складається з наступного: 13933,66 грн. - заборгованість за кредитом; 1664,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6088,08 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 3878,09 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав клопотання до суду, в якому просив позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував та просив розглядати справу за відсутності представника. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, погодився з розміром заборгованості в сумі 25564,12 грн. за кредитним договором від 01.02.2016 р. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 01.02.2016 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 13933,63 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи також встановлено, що Банк виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору №б/н від 01.02.2016 р., а саме надав відповідачу кредит, у розмірі, встановленому Договором та угодою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 01.02.2016 р. між сторонами був укладений кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідач порушив умови кредитного договору, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і має прострочену заборгованість. Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, станом на 05.04.2017 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по Кредитному договору №б/н від 01.02.2016 існує заборгованість в загальному розмірі 25564,12 грн., яка складається з наступного: 13933,66 грн. - заборгованість за кредитом; 1664,29 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6088,08 грн. - заборгованість та комісією, 3878,09 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами , в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який іншій заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, судом достовірно встановлено та підтверджується наданими позивачем доказами порушення відповідачем умов Кредитного договору № б/н від 01.02.2016 р., факт наявної заборгованості та право Банку вимагати погашення заборгованості та кредиту. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на відсутність спору між сторонами щодо стягнення заборгованості за кредитним договором від 01.02.2016 р. в розмірі 25564,12 грн., оскільки відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову та з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість по Кредитному договору №б/н від 01.02.2016 р. в розмірі 25564,12 грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved