Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.03.2013 року позичальник [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. [INFO] позичальник [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. А тому, відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], до складу якої входять, у тому числі і кредитні зобов'язання, як спадкоємці за законом першої черги - як син та дружина померлого відповідно, оскільки вони проживали разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та протягом 6 місяців після смерті спадкодавця не заявили про відмову від останньої. Станом на [INFO], тобто на день смерті позичальника, заборгованість останнього за кредитним договором становить 5 657,89 грн. 01.07.2014 року до спадкоємців позичальника - відповідачів по справі позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, однак дані вимоги були проігноровані відповідачами, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю Молодецький О.С. до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 06.03.2013 року позичальник [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим В ДРАЦС РС Вінницького МУЮ у Вінницькій області 05.11.2013 року. Згідно ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в тому числі і кредитні зобов'язання перед позивачем на підставі кредитного договору №б/н від 06.03.2013 року. Відповідно до ч.1 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Згідно ч.2 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Частиною 3 ст.1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав та не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, а саме претензії кредитора від 19.05.2014 року та листа Першої Вінницької державної нотаріальної контори від 18.06.2014 року позивач протягом строку, визначеного ч.3 ст.1281 ЦК України, пред'явив свої вимоги до спадкоємців. Частина 1, 2 ст.1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії паспортів позичальника, відповідачів, відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Вінницькій області від 02.12.2014 року, спадкодавець проживав за адресою: [ADDRESS] разом із відповідачами по справі: сином [PERSON] та дружиною [PERSON] Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на наведене, відповідачі являються спадкоємцями за законом на майно померлого [PERSON], оскільки проживали разом із спадкоємцем на момент відкриття спадщини, та протягом строку встановленого 1270 цього Кодексу не заявили відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Оскільки, відповідачі до Першої Вінницької державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право власності на спадщину за законом не звертались, однак є такими, що фактично спадщину прийняли, а відтак суд вважає, що їх частки у спадщині є рівними, а тому заборгованість станом на [INFO], тобто на день смерті позичальника, що складається з тіла кредиту у розмірі 5 657,89 грн., згідно довідки-розрахунку підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 10.11.2014 року, також підлягає стягненню з відповідачів, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved