Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 27.12.2013 року [PERSON]отримала кредит у розмірі 8863,29 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця, шляхом надання відповідачем грошових коштів банку. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та Банком Кредитний договір, який підтверджується підписом у заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості. Відповідачка [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Таким чином відповідачка не виконала зобовязання за Договором, порушивши умови кредитного договору, що й призвело до утворення заборгованості. У звязку з цим, відповідачка станом на 19.07.2017р. має заборгованість на суму 13366,33 грн. яка складається з наступного: -4363,42 грн. заборгованість за кредитом; -1,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -5759,49 грн. заборгованість за пенею та комісією; -3241,90 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди; У судове засідання позивач не зявився, від представника, який діє на підставі довіреності (а.с.31), до суду надійшло письмове клопотання, в якому предстаник просить суд розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.39). У судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не зявилася, про причину неявки суд не повідомила, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надала. Згідно з повідомленням Сектору реєстрації Енергодарської міської ради в Запорізькій області № 2467 від 30.08.2017 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.51). Відповідачці надсилалися судові виклики саме за адресою її реєстрації, проте на адресу суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти про невручення (а.с.52,55). Відповідно до ч.1 ст.77\~ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України\~- відповідач повідомлений\~ про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача в порядку заочного провадження, на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Крім того, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку,\~що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими наступними матеріалами: розрахунком заборгованості за договором укладеного між ПриватБанком та відповідачкою (а.с.3), Анкетою-заявою відповідачки (а.с.4), Генеральною угодою, відповідно до якої Банк надав [PERSON] строковий кредит в обмін на зобовязання з поверення кредиту; при цьому відповідачка підтвердила своїм підписом, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами (а.с.5), витягом з Умов та правил надання банківських послуг\~(а.с.6-29),\~ та підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і вимогам цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязань. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати.

Outcome: approved