Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач, ПАТ «Райффайзен банк Аваль», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача достроково заборгованість за кредитним договором № 014/1932/82/89894 від 25.07.2007 р. у сумі 5256,47 дол. США (142338,76 грн.), в тому числі: заборгованість за кредитом 3145,82 дол. США (73945,75 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 320,19 дол. США (7526,40 грн.), пеня за невчасну сплату кредиту та відсотків 1790,46 дол. США (42086,61 грн.), штрафи - 18780 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати по оплаті судового збору. Позов обґрунтований тим, що між сторонами 25.07.2007 р. був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 10720 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % на рік та кінцевим терміном повернення 25.07.2017р. Позивач зазначає, що ним зобов'язання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 5256,47 доларів США та 18780 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі документів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України, однак всі конверти повернулись до суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, тому згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 25 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1932/82/89894 (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10720 доларів США на строк до 25.07.2017р., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 13,5 % річних. За змістом п.п. 1.3, 5.1 Договору погашення кредиту має відбуватись шляхом внесення позичальником щомісячних платежів до 15 числа кожного місяця. Позивач стверджує, що відповідачем зобов'язання за кредитним договором не виконуються, в зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5256,47 доларів США та 18780 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом - 3145,82 доларів США; - заборгованості про процентам за користування кредитом - 320,19 доларів США; - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 1790,46 доларів США; - штрафи - 18780 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме кредитним договором № 014/1932/82/89894 від 25.07.2007 р., випискою по рахунку відповідача, розрахунком заборгованості. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим, згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд вважає за необхідне в резолютивній частині зазначити про стягнення з відповідача заборгованості у іноземній валюті, не зазначаючи еквівалент у гривні, оскільки, у разі виконання судового рішення у національній валюті, то розмір стягнення визначатиметься за офіційним курсом НБУ на день виконання. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved