Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивач, ПрАТ «Страхова компанія «Провідна», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14\~313 грн. 32 коп.; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 29 лютого 2016 року о 20.00 год. на 244 км+900 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, по вулиці Київській в селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля «ВМW», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; автомобіля «Volvo F12», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON]; автомобіля «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна» за полісом №АІ/7854767. Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потерпілого [PERSON] отримав механічні пошкодження; вартість відновлювального ремонту склала 14\~813 грн. 32 коп. Позивач вказує, що ПрАТ «СК «Провідна» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 14\~313 грн. 32 коп. Постановою Кременчуцького районного суду міста Кременчука Полтавської області [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124, частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Таким чином, як вказує позивач, особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки у даному випадку є відповідач, відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України. 26 серпня 2016 року відповідачу було направлено лист-претензію №1834 з вимогою сплатити суму страхового відшкодування, однак відповідач суму заборгованості не сплатив. Представник позивача, ПрАТ «СК «Провідна», в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак завчасно надав до суду клопотання, згідно якої просив суд розглянути справу без його участі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не надав до суду пояснень про причини неявки. 15 грудня 2017 набув чинності Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, яким Цивільно-процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Згідно із частиною 3 статті Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до пункту 9 частини 1 Перехідних положень Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив на позов. Вивчивши, ретельно дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 липня 2016 року №536/1152/16-п, яка набрала законної сили 02 серпня 2016 року, 29 лютого 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за таких обставин: [PERSON] 29 лютого 2016 року, близько 20.00 год., керуючи автомобілем ВМW 325, державний номерний знак [NUMBER], на 244 км + 900 м автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя, по вулиці Київській в селі Піщане Кременчуцького району Полтавської області, допустив виїзд на смугу зустрічного руху та не надав перевагу автомобілю «Volvo F12», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобілю «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Зазначеною постановою суду встановлено, що [PERSON] своїми протиправними діями порушив вимоги пункту 11.3 Правил дорожнього руху України та спричинив пошкодження транспортних засобів; відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Частиною 6 статті 82 Цивільно-процесуального кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року) передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає доведеним факт вини відповідача [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди. Як підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме: довідкою Стаціонарного посту №2 роти ДПС ДАІ Кобеляцького взводу з обслуговування Управління МВС України в Полтавській області за вих.. №30/29.02.2016 р.; актом огляду транспортного засобу [NUMBER]; ремонтною калькуляцією №2300109596; розрахунком суми матеріального збитку по справі №2300109596, автомобіль «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ІХБ №010811, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження, та, згідно страхового акту 1 №2300109596 від 20 липня 2016 року ПрАТ «СК «Провідна», загальна сума збитку по транспортному засобу «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER], кузов №Y6DT1311040201169, становить 14\~813 грн. 32 коп., франшиза безумовна 500 грн. 00 коп. Згідно матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно Полісу №АІ/7854767 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі заяви власника автомобіля «Daewoo Sens», державний номерний знак [NUMBER], [PERSON] від 20 травня 2016 року про виплату страхового відшкодування, останньому позивачем, ПрАТ «СК «Провідна», було виплачено кошти сторазового відшкодування в розмірі 14\~313 грн. 32 коп., що підтверджується відомістю №ВПТ-003502 від 24 липня 2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на адресу [PERSON] направлялася претензія про відшкодування шкоди на суму 14\~313 грн. 32 коп.,що була понесена на виплату [PERSON] відшкодування, однак зазначене повідомлення залишилось без реагування. Пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.1.1 (а) статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004 року встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналізуючи вказані вище положення чинного цивільного законодавства України та виходячи з дійсних обставин справи, оскільки в судовому засіданні доведено вину [PERSON] у вчиненні правопорушення, що призвело до виникнення дорожньо-транспортної пригоди, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ПрАТ «СК «Провідна» щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати по сплаті страхового відшкодування, які складають 14 313 грн. 32 коп. Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України ( в редакції від 15 грудня 2017 року) передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «СК «Провідна» судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved