Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-06 00:00:00

Позивач ПАТ Комерційний банк «Правекс-Банк» в липні 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Позивач ПАТ Комерційний банк «Правекс-Банк» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 606-008\\03Р від 08 серпня 2003 року в розмірі 31665 доларів США 64 цента та у відшкодування витрат по сплаті судового збору 3654 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що 08.08.2003 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТКБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 606-008\\03Р у відповідності до якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті на загальну суму 29000 доларів США. Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику у строк з 08.08.2003 року до 08.08.2013 року зі сплатою 14 % річних. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору у кожному випадку невиконання(неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань розмір процентної ставки збільшується на 3 відсотка річних. Згідно п. 6.1.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам і пені в валюті кредиту. Станом на 18.06.2015 року за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту в розмірі 15586 доларів США. Відповідно до п.4.2 Кредитного договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного в п.1.2 Договору. Позичальник допустив порушення своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому за ним обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 7093 долари США 01 цент. У зв'язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів позичальнику нарахована пеня розмір якої становить 4681 долари США 60 центів. У зв'язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальнику нарахована пеня в розмірі 4305 доларів США 03 цента. Усі розрахунки заборгованості позивачем зроблені станом на 18.06.2015 року, що передувало зверненню до суду. Позивач вказує, що у зв'язку з тим, що позивач вичерпав можливість врегулювання питання погашення відповідачем існуючої заборгованості в добровільному порядку, а також враховуючи значний розмір кредитної заборгованості ним було прийнято рішення звернутись до суду щодо захисту своїх прав та стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача вказує, що ні позовна заява, ні наданий позивачем як додаток до позову Розрахунок, а потім і детальний Розрахунок не містять чіткого механізму нарахування суми позову, та Розрахунок містить недоліки, що унеможливлюють будь-яку перевірку щодо правомірності та обгрунтованості заявлених позивачем сум до стягнення з відповідача.. Зокрема представник відповідача вказує що Розрахунок заборгованості не містить необхідної інформації про залишок основної суми кредиту на кінець кожного залікового періоду та застосовувану позивачем процентну ставку. Представник відповідача зазначає що в позові позивач посилається на норми п. 1.3. Кредитного договору, яким, як вказує позивач, передбачається збільшення процентної ставки на 3(три) проценти річних, починаючи з розміру, встановленого в п. 1.2. договору, за кожне порушення. Однак, відповідно до копії Кредитного договору, доданої до позову, п. 1.3. Кредитного договору передбачено збільшення процентної ставки лише на 1 (один) процент річних. Представник відповідача зазначає, що позовна заява суперечить викладеним в позові обставинам та тексту доданих позивачем доказів, оскільки позивач заявляє, що строк виконання Кредитного договору встановлено до 08.08.2013, а Розрахунок нарахування основного боргу та відсотків за користування здійснювалося до дати - 18 червня 2015 року. Нарахування заборгованості та штрафних санкцій здійснено позивачем без урахування встановлених законодавством строків позовної давності. Представник відповідача посилається на те що позовній заяві позивач вказує, що строк виконання основного зобов'язання - до 08.08.2013 р. Одночасно, згідно із п. 4.4. Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості по кредиту і по сплаті процентів понад 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, визначений в п. 1.2. цього договору, припиняється достроково на 11-й день прострочення. Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, за виключенням випадку прострочення більше як на 10 днів, що має наслідком припинення строку користування кредитом та виникнення у позивача права вимоги до відповідача. Як вбачається із Розрахунку заборгованості, позивачем здійснюється нарахування пені починаючи з 13.04.2004 року щодо процентів, та з 11.08.2011 року щодо основної суми кредиту, і перша подія прострочення більше як на 10 днів відбулася в серпні 2011 року. Тобто, за обставин, викладених позивачем у позовній заяві, відповідно до п. 4.4. Кредитного договору, днем початку відліку строку позовної давності за основним боргом, а отже право вимоги Позивача виникло 22 серпня 2011 року. Представник відповідача заявляє про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся з вимогами до відповідача з пропуском встановленого законодавством строку позовної давності за основним зобов'язанням, який сплив на думку представника відповідача 23.08.2014 р. Вислухавши представника позивача, представника відповідача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору, який є обов'язковим для виконання сторонами. За приписом ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності до умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2003 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТКБ «Правекс-Банк» було укладено кредитний договір № 606-008\\03Р у відповідності до якого відповідач отримав кредит в іноземній валюті на загальну суму 29000 доларів США. Цей договір був забезпечений також заставою (а.с.57-59) з додатковою угодою до договору застави(а.с.60-69). Відповідно до п.1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику у строк з 08.08.2003 року до 08.08.2013 року зі сплатою 14 % річних.(а.с.12-20). Відповідно до п.1.3 Кредитного договору у кожному випадку невиконання(неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань розмір процентної ставки збільшується на 1 % річних. Згідно п. 6.1.2 Кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсоткам і пені в валюті кредиту. До цього договору за погодженням сторін вносились зміни. Так 01.09.2004 року сторони погодили додаткову угоду до кредитного договору (а.с.46-52), а 27.11.2011 року (а.с.43) сторонами було погоджено зміни до цього договору. Відповідно до п.1.1. Договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 27.01.2011 року (а.с.43) сторони погодили графік погашення кредиту для позичальника у додатку 1 до даного договору, який є невід'ємною частиною до даного договору. Цей графік погашення заборгованості за кредитом (а.с.44-45) підписаний відповідачем [PERSON], в ньому визначена загальна сума кредиту до повернення банку 15586 доларів США, та останній день її сплати до 10 листопада 2014 року. Таким чином суд вважає що загальний строк позовної давності по заборгованості за кредитом треба відраховувати не 22 серпня 2011 рок, а з 10 листопада 2014 року. Таким чином суд вважає правомірною вимогу позивача щодо повернення простроченої суми кредиту в розмірі 15586 доларів США та відсотків за користування кредитом в розмірі 7093,01 доларів США, що загалом складає 22679 доларів США 01 цент. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовні вимоги за позовом складаються з чотирьох вимог: стягнення простроченого кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за несвоєчасне погашення кредиту, пені за несвоєчасне погашення відсотків. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Суд вважає що позовну давність треба обчислювати окремо по кожному простроченому платежу; несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік згідно із ст. 258 ЦК України, який обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається за правилами ст. 253 ЦК України з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок та нараховується за кожен день у межах позовної давності за основною вимогою. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України) - тобто з моменту, коли у зацікавленої особи виникло право на позов. Згідно із п. 4.4. Кредитного договору сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості по кредиту і по сплаті процентів понад 10 календарних днів, строк користування грошовими коштами, визначений в п. 1.2. цього договору, припиняється достроково на 11-й день прострочення. Оскільки умовами Кредитного договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, за виключенням випадку прострочення більше як на 10 днів, що має наслідком припинення строку користування кредитом та виникнення у позивача права вимоги до відповідача. Відповідно до Розрахунку заборгованості, позивачем здійснюється нарахування пені починаючи з 13.04.2004 року, тоді як перша подія прострочення більше як на 10 днів відбулася в серпні 2011 року. Таким чином, з урахуванням того, що позовну заяву датовано 23 липня 2015 року, цим правомірною є заява Відповідача про застосування строків позовної давності у частині стягнення пені, оскільки позивач звернувся з вимогами до відповідача з пропуском встановленого законодавством строку спеціального строку позовної давності у один рік. Умовами додаткових угод до кредитного договору та графіком до нього поновлення стоку спеціальної позовної давності не визначалось. Сплив спеціального строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). У відповідності до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В судовому засіданні представником позивача не наведені докази на спростування позиції відповідача по спливу строку позовної давності у частині стягнення пені. На підставі викладеного,

Outcome: partial