Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Сбербанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»заборгованість в сумі 240 144,69 (двісті сорок тисяч сто сорок чотири гривні 69 коп.) грн. та стягнути судові витрати по справі в сумі 3602,17 (три тисячі шістсот дві гривні 17 коп.) грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що між Публічним акціонерним товариством «Сбербанк»та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 182#00017095696 від 01.11.2013 р., відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти на поточні потреби у загальній сумі 53000,00 під 33 % річних. Згідно з п. 1.1 кредитного договору, відповідач зобов'язується використати кредит на цілі, визначені кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі сплачувати проценти за користування кредитом, інші платежі, виконати інші свої зобов'язання за кредитним договором, та повернути Позивачу кредит на умовах та в строки (терміни), визначені кредитним договором. Відповідно до п. 8.1 кредитного договору позичальник зобов'язується щомісячно 01 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 1828,54 гривень, з кінцевим терміном повернення кредиту 31 жовтня 2018 року. Банк виконав свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. В той же час, в порушення взятих на себе зобов'язань, відповідач кредитні кошти не повертає та не сплачує проценти нараховані за користування кредитом. Згідно п. 8.3 кредитного договору передбачено, що банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, а також інші права передбачені законодавством України або цим договором. Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов'язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника. 07.08.2014 року така вимога була направлена позичальнику та повернулася відправнику в зв'язку з закінченням терміну зберігання. Оскільки позичальник не виконав умови договору щодо страхування, процентна ставка за користування кредитом встановлена на рівні 35% з 01.12.2014 року. Відповідно до п.10.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний сплачувати банку пеню у розмірі 0.2% від простроченої суми за кожен день прострочення. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 182#00017095696 від 01.11.2013 р,. станом на 01.03.2017 р. сума простроченої заборгованості становить 240 144,69 грн., яка складається з: -заборгованості за кредитом - 50 668,66 грн.; -процентів за користування кредитом - 50 387,65 грн.; -пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 89051,42 грн.; -пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 50036,96 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав на електронну адресу суду заяву, у якій зазначає, що справу просить розглянути без його участі,позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено що між Публічним акціонерним товариством «Сбербанк»та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 182#00017095696 від 01.11.2013 р., відповідно до якого банк надав, а відповідач отримав кредитні кошти на поточні потреби у загальній сумі 53000,00 під 33 % річних (а.с.7-9). На сьогоднішній день відповідачем умови кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 182#00017095696 від 01.11.2013 р,. станом на 01.03.2017 р. сума простроченої заборгованості становить 240 144,69 грн. (а.с.5-6) Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач власні зобов'язання по кредитному договору щодо надання кредиту виконав, на підтвердження чого надається довідка по рахунку відповідача. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Штрафом є неустойка,що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних правовідносин та обов'язків, зокрема,є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається,якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Розрахунок загальної суми заборгованості по договору наданий суду і відповідає вимогам закону. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved