Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON],( вказуючи в тексті позовної заяви, що вона проживає в [INFO] і за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № 1220-0 ), 9666 грн. 14 коп. заборгованості за використану теплову енергії за період з 01.01.2012 року по 01.08.2015 року, посилаючись на те, що вона не проводить оплату за її використання. В судове засідання представник позивача не прибув, є заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибула двічі, повернулось повідомлення, що за місцем реєстрації та проживання вона відсутня. За телефонним повідомленням родичів, остання переїхала проживати в [INFO], але точної адреси вони не вказали, тому почтове повідомлення було повернуто суду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована. Так позивачем не надано судові докази того, що квартира [ADDRESS] ( як вказано в тексті позовної заяви ) і на яку відкрито особовий рахунок № 1220 0 , належить на праві власності відповідачу [PERSON], не надано договору про постачання теплової енергії. Із доданого переліку сум за період по особовому рахунку № 1220-0 вказано, що цей рахунок відкрито на адресу [ADDRESS]. Відсутні підтвердження того, що за період з 01.01.2012 року по 01.08.2015 року саме відповідач отримувала послуги з постачання теплової енергії, що повинно бути підтверджено актами про використання теплової енергії з вказівкою про вартість тарифів за використання даної енергії. Відсутні також докази того, що позивач в установленому порядку направляв відповідну письмову вимогу про сплату боргу відповідачеві. До позовної заяви надано лише копію статуту КП «Васильківтепломережа» ( а.с. 5-6) та перелік сум за період по особовому рахунку № 1220-0 за адресою [ADDRESS] ( а.с. 8-9 ). Аналізуючи таким чином зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так при вирішенні даного спору між сторонами необхідно керуватися нормами ЦК України, ЖК України та Закону України «Про теплопостачання». У відповідності до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія споживачами використовується на підставі укладеного договору. Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінетом Міністрів України №1198 від 03.10.2007, передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ч.ч. 4 та 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З аналізу вказаних правових норм вбачається, що споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Ст. 68 ЖК України зазначає, що відповідач повинен належним чином виконувати зобовязання, які виходять із договору та своєчасно сплачувати кошти за надання йому комунальних послуг. Постільки позивачем не надано доказів якої квартири і за якою адресою відповідач являється власником, ( в тексті позовної заяви вказано дві адреси квартир [ADDRESS], та [ADDRESS] і один особовий рахунок № 1220 - 0 ), не зазначено, чи укладався з відповідачем договір про постачання теплової енергії, не наведено доказів надання такої послуги і за якою адресою вона надавалась, то в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed