Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувшись до суду з даним позовом до [PERSON], просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 78742,74 доларів США та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривні В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №К3V0АN04180063, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит в сумі 31690,72 доларів США строком до 14 листопада 2014 року. Відповідно до умов укладеного договору банк зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплачувати проценти в розмірі 10,08% за користування ним. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а саме, в порядку передбаченому Договором, видав відповідачу грошові кошти. В порушення умов Кредитного договору відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував та станом на 14 липня 2014 року має заборгованість по договору на загальну суму в розмірі 78742,74 доларів США, яка складається із наступних сум: - заборгованість за кредитом в розмірі 23298,10 доларів США; - заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 7726,42 доларів США; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 47718,22 доларів США. Посилаючись на положення ст.ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України позивач просить задовольнити позов. Представник позивача Сапян Р.О. подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, а саме заперечував проти вимог позивача в частині стягнення з нього 3170,79 доларів США заборгованості по тілу кредиту, яка збільшилась за рахунок списання страхових платежів, що не обґрунтовано на умовах договору, а також на підтвердження сплати позивачем страхових сум не додано копій договорів страхування. Крім того він просить зменшити заборгованість по тілу кредиту на 7740 доларів США, тобто на вартість заставленого автомобіля, який був переданий у заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» у березні 2012 року, та не враховувати при цьому вартість автомобіля на час його реалізації за ціною 3127,74 доларів США. Посилаючись на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2012 року, яким з [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк», як поручителя згідно договору поруки №167 від 20.10.2010 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитом стягнуто солідарно 10 000 гривень, що станом квітень 2012 року складало 1252,24 доларів США ( по курсу 7,9857), відповідач просить зменшити заборгованість по тілу кредиту на вказану суму. Зважаючи на вказані заперечення, відповідач визнає заборгованість по тілу кредиту на суму 11135,07 доларів США. Також відповідач зазначив, що позивачем не було доведено обгрунтованість збільшення в односторонньому порядку з 01.11.2008 року відсоткової ставки за користування кредитом з 10,08% до 12,12% і він не отримував письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки, як це передбачено п. 2.3.1 Кредитного договору. Дана обставина позивачем не спростована. За його розрахунками заборгованість про процентам за користування кредитом виходячи із відсоткової ставки 10,08% становить 5076,33 доларів США. Крім того відповідач подав до суду письмову заяву, в якій наполягає на застосуванні строку позовної давності до нарахованої суми пені, а також просив застосувати положення ст. 551 ч. 3 ЦК України та зменшити розмір нарахованої пені, яку визначити в розмірі 1000 доларів США. Суд, заслухавши пояснення відповідача і його представника та дослідивши наявні письмові докази, в тому числі письмові пояснення представника позивача, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 16 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № №К3V0АN04180063, відповідно до умов якого відповідач отримав у банку кредит в сумі 31690,72 доларів США строком до 14 листопада 2014 року. Відповідно до п.п. 1.1, 7.1 укладеного договору банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти на строк з 16.11.2007 року по 14.11.2014 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 31690,73 доларів США на купівлю автомобіля, сплату страхових платежів та інших платежів зазначених в п. 7.1 договору. Позичальник [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 10,08% (0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом). Згідно п. 7.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. Банк свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а саме, в порядку передбаченому Договором, видав відповідачу грошові кошти, що не оспорюється відповідачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В порушення умов Кредитного договору відповідач належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував, внаслідок чого станом на 14.07.2014 року його заборгованість за кредитним договором згідно з наданим позивачем розрахунком становила: - заборгованість за кредитом в розмірі 23298,10 доларів США; - заборгованість по процентам за користуванням кредитом в розмірі 7726,42 доларів США; - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 47718,22 доларів США. Стороною відповідача наданий позивачем розрахунок заперечується в частині неправильного визначення заборгованості по тілу кредиту та процентам за користування кредитом. Суд частково приймає до уваги заперечення відповідача, а саме в частині зменшення на 3170,79 доларів США заборгованості по тілу кредиту, яку позивач збільшив за рахунок сплати банком страхових платежів, оскільки позивач не надав суду доказів щодо дотримання порядку сплати Банком страхових платежів за рахунок кредиту відповідно до п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору. Зокрема п. 2.1.3 кредитного договору передбачено, що позичальник звертається до Банку із проханням про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 цього договору і доручає Банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно з договорами страхування. Але як убачається із матеріалів справи позивач не обґрунтував та не довів допустимими доказами встановлений кредитним договором порядок сплати страхових платежів, а саме відсутні докази щодо звернення позичальника [PERSON] до позивача з проханням надати йому кредит на оплату чергових страхових платежів та доручення позичальника щодо перерахування сум коштів згідно договорів страхування. Щодо заперечень відповідача про зменшення тіла кредиту на 7740 доларів США, тобто на вартість заставленого автомобіля, який було передано в заклад ПАТ «КБ «ПриватБанк» у березні 2012 року, суд такі заперечення не приймає до уваги, оскільки автомобіль був реалізований у вересні 2013 року за ринковою вартістю 25000 гривень, яка була визначена звітом про оцінку транспортного засобу складеним 20.06.2013 року експертом Товстопят І.В. Також суд приходить до переконання, що банк неправильно розподілив кошти від реалізації заставленого автомобіля (3127,74 долари США) на погашення заборгованості по кредиту, погашення пені та на відшкодування понесених витрат, оскільки витрати позивача на представництво інтересів банку в суді в розмірі 342,30 доларів США, витрати пов'язані з доставкою предмета застави, зберігання предмета застави, його реалізацією, на сплату штрафів в розмірі 799,36 доларів США не обґрунтовані первинними доказами про понесення таких витрат. Тому суд вважає, що витрати в розмірі 1190,76 доларів США (3127,74 долари США - (1164,19 доларів США + 772,79 долари США) = 1190,76 доларів США) повинні бути віднесені на погашення заборгованості по кредитному договору. Судом не приймаються до уваги заперечення відповідача про зменшення тіла кредиту на 1252,24 доларів США відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.04.2012 року, яким з [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк», як поручителя згідно договору поруки №167 від 20.10.2010 року, в рахунок погашення заборгованості за кредитом стягнуто солідарно 10 000 гривень, оскільки відповідач в судовому засіданні не довів, що він на виконання цього рішення суду сплатив банку відповідну суму коштів на погашення заборгованості по кредиту з приводу якого виник спір. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 18936,55 доларів США (23298,10 доларів США - 3 170,79 доларів США - 1190,76 доларів США) заборгованості по тілу кредиту. Щодо заперечень відповідача про необгрунтованість збільшення позивачем в односторонньому порядку з 01.11.2008 року відсоткової ставки за користування кредитом з 10,08% до 12,12% суд приймає до уваги такі заперечення, виходячи з наступного. Відповідно до п.2.3.1 Кредитного договору банку було надано право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом у разі зміни кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання цього договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки за кредитами банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому банк повинен надіслати позичальникові письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом 7 календарних днів з дати, коли змінена відсоткова ставка набирає чинності. Збільшення відсоткової ставки банком у вищевказаному порядку можливе в межах кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка за кредитами або пропорційно збільшенню курсу долара США. Натомість, позивач не надав суду доказів про те, що відповідач отримував письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки, як це передбачено п.2.3.1 Кредитного договору, а також не надав суду належне обґрунтування необхідності збільшення відсоткової ставки за користування кредитом. За обгрунтованими розрахунками відповідача заборгованість по процентам за користування кредитом виходячи із відсоткової ставки 10,08% становить 5076,33 доларів США, що суд приймає до уваги. Крім того, заперечення відповідача полягають у пропуску позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені. Вирішуючи даний спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З урахуванням вищенаведеного обґрунтування, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по тілу кредиту та процентам за користування кредитом в розмірі 24012,88 доларів США (18936,55 доларів США + 5076,33 доларів США). Вирішуючи питання про можливість задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача [PERSON] пені, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п. 7.4 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні. У відповідності до ст. 258 Цивільного кодексу України встановлюється спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, враховуючи наявну заяву відповідача про застосування до вимог позивача наслідків пропуску позовної давності, пеня, яка може бути стягнута з [PERSON] за період протягом одного року до дня звернення до суду, тобто з 10.09.2013 року по 10.09.2014 року (межі строку позовної давності), становить 14447,13 долари США. Суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 551 ч. 3 ЦК України щодо зменшення розміру пені, оскільки дана норма може бути застосована, коли розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Натомість суд вважає, що є підстави для застосування положень ст. 616 ч. 2 ЦК України, якою передбачено, що суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Як убачається із розрахунку наданого позивачем, з липня 2008 року відповідач припинив погашати кредит та проценти за користування кредитом. Позивач почав вчиняти дії на дострокове погашення кредиту лише в лютому 2012 року, коли звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2012 року було звернуто стягнення на предмет застави на автомобіль відповідача, який лише в вересні 2013 року було реалізовано, внаслідок чого зменшилась ринкова вартість автомобіля з часу його вилучення до часу реалізації. Таким чином, оскільки позивач не вживав своєчасних заходів щодо зменшення розміру збитків та неустойки, завданих порушенням зобов'язання, суд вважає за можливе зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача до 7000 доларів США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати сторін, які підлягають стягненню, визначаються з урахуванням часткового задоволення позовних вимог. Позивач має право на відшкодування 1439,31 гривень понесених на оплату судового збору, оскільки позов задоволено на 39,39% (3654 грн. х 39,39% : 100 =1439,31 грн). З урахуванням викладеного та

Outcome: partial