Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Київенерго» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиту не обліковану електроенергію в розмірі - 4 368,39 грн., а також понесені судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що за адресою: [ADDRESS], позивач ПАТ «Київенерго» здійснює постачання електроенергії до вказаного помешкання, де проживає споживач [PERSON] 26.02.2013 року в ході обстеження приладу обліку, представниками ПАТ «Київенерго» було виявлене порушення: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача без укладання відповідного договору, про що складено акт порушень за № 110431. У відповідності до зазначених вимог ПКЕЕН, 01.04.2013 відбулося засідання комісії з розгляду актів порушень правил користування електричною енергією для населення. Споживач на засідання комісії був присутній. Комісією було встановлено, що акт № 110431 від 26.02.2013 складено правомірно. За даними акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення відповідно п. 3.5 Методики за формолою (2.7) визначено обсяг та вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, а саме позивачем проведено розрахунок вартості спожитої електричної енергії, яка не обліковувалася у розмірі 4368,39 грн. Однак станом на 01.05.2016 року заборгованість за актом порушень споживачем не погашена, незважаючи на вимогу сплатити вказану заборгованість. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просив стягнути у примусовому порядку з [PERSON] 4368,39 грн. вартості не облікованої електричної енергії та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК Українисуд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Водночас, п. 3 Правил користування електричною енергією для населення затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357 споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергії між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Як зазначається у п. 7 Правил користування електричною енергією новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електроенергією. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS], позивач ПАТ «Київенерго» здійснює постачання електроенергії до вказаного помешкання, де проживає споживач [PERSON], але певного договору між ними укладено не було. Відтак, слід вважати існування фактичних договірних відносин між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Тобто вчинення споживачем дій у відповідь на дії енергопостачальника, а саме: постачання електричної енергії споживачеві, електроспоживання, оплата рахунків за спожиту електричну енергію підтверджують договірні правовідносини між споживачем і енергопостачальною організацією. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Пунктом 53 Правил передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті, акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Судом встановлено, що 26.02.2013 року при проведенні перевірки стану дотримання споживачами вимог нормативних документів з енергопостачання представниками ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» за адресою Відповідача було виявлено порушення ПКЕЕН: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача без укладання відповідного договору. На підставі виявленого порушення було складено акт про порушення №110431 від 26.02.2013 року, який був підписаний трьома представниками енергопостачальника в присутності Споживача [PERSON] (а.с. 10). Частиною 1 статті 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором і законом. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику». Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26.07.1999 (далі Правила КЕЕН), і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22.11.1999 № 1416. Згідно із п. 42 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний: невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; узгоджувати з енергопостачальником нові підключення та переобладнання внутрішньої електропроводки, здійснювані з метою збільшення споживання електричної потужності. Пунктом 53 Правил передбачено, що у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. На підставі акту енергопостачальник має право відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією (далі - Методика), затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562, визначити величину електричної енергій не облікованої внаслідок порушення споживачами ПКЕЕН. Відповідно до п. 15 ПКЕЕН пошкоджені прилади обліку, а також прилади обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту. 01.04.2013 року відбулося засідання комісії по розгляду актів про порушення споживачами ПКЕЕН у складі членів комісії, оформлене Протоколом №468. Комісією було прийнято рішення провести нарахування згідно з п. 3.5 за формулою №2.7. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією за період з 27.02.2012 до 26.02.2013 рр. нарахована сума становить 4 368,39 грн. (а.с. 20). Судом встановлено, що станом на 01.05.2016р. заборгованість за актом про порушення ПКЕЕН №30725 споживачем не сплачена та складає 4 368,39 грн. Факт втручання споживача в роботу засобу обліку електричної енергії № 9150615, яким здійснювався облік електричної енергії, внаслідок якого електролічильник споживача недораховував електричну енергію, підтверджено матеріалами справи. Слід зазначити, що недорахована електрична енергія - це обсяг електричної енергії, використаний споживачем але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно. Акт - це офіційний документ правової чинності, що констатує (підтверджує) певні факти, події, пов'язані з діяльністю підприємств, установ чи їх структурних підрозділів. П. 48 ПКЕЕН визначено, що споживач несе відповідальність згідно із законодавством за порушення правил користування електричною енергією. В силу ж вимог закону, відповідальність за самовільне втручання в роботу електролічильника, в результаті якого електролічильник споживача недораховував електричну енергію несе споживач електричної енергії. За таких підстав, коли встановлено, що відповідачем порушено правила користування електричною енергією, а саме самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, що не є власністю споживача без укладання відповідного договору, то суд приходить до висновку про необхідність відшкодування за рахунок відповідача збитків за недообліковану електроенергію за актом порушень в сумі 4 368,39 грн. Щодо розміру визначеної вартості не облікованої електроенергії слід зазначити наступне. Відповідно п. 3.5. Постанови НАЦІОНАЛЬНА КОМІСІЯ РЕГУЛЮВАННЯ ЕЛЕКТРОЕНЕРГЕТИКИ УКРАЇНИ «Про затвердження Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії,не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією» 04.05.2006 N 562, У разі виявлення у споживача порушень, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 3.1 цієї глави у разі виявлення випадків фіксації індикаторами впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, та порушень, зазначених у підпунктах 5, 6 пункту 3.1 Методики, добовий обсяг споживання електричної енергії W (кВт.год) через проводи, якими здійснене самовільне доб.с.п. підключення або підключення поза приладом обліку, визначається за формулою (2.7) Методики. Час використання самовільного підключення протягом доби приймається рівним 8 год. Згідно п. 3.3. розрахунок вартості не облікованої електричної енергії здійснюється: за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії; за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості не облікованої електричної енергії; за кількістю днів. Якщо споживач установив пристрій, що занижує покази приладу обліку, вчинив інші дії, що призвели до споживання не облікованої електричної енергії, виявити які представники постачальника електричної енергії під час проведення контрольного огляду приладу обліку не мали можливості, споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт (приміщення), але не більше аніж за три роки. Слід зазначити, що недорахована електрична енергія- це обсяг електричної енергії, використаний споживачем але не врахований розрахунковими засобами обліку або врахований неправильно. Пунктом 53 Правил визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Враховуючи наведене, беручи до уваги, що зобов'язання відповідачем не виконуються, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім цього, у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позову в сумі 1 378 ( одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved