Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], позначений на плані літерою А-! з надвірними будівлями: погребом, вбиральнею, колонкою, огорожею, - в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], яка померла [INFO] р., мотивуючи тим, що матері при житті належав вказаний будинок, мати за життя залишила заповіт, яким заповідала їй все належне майно. Вона є єдиною спадкоємицею хто прийняв спадщину, у зв'язку з чим вона звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний жилий будинок з тих підстав, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно. Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі. Відповідач Княжицька сільська рада просила розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане спадкове майно не пред'являє, не оспорювала прав позивача і належності спадкодавцю вказаного нерухомого майна на праві власності. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] р. у с. Княжичі Броварського району Київської області. Згідно свідоцтва про народження і про укладення шлюбу- позивачка є дочкою померлій [PERSON] Згідно заповіту від 24.03.2004 р. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також право на земельну частку (пай) згідно сертифікату [NUMBER] заповіла позивачці - [PERSON] Заповітом на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований. Як видно зі спадкової справи, позивачка у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подала до [PERSON] районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Крім того, із спадкової справи встановлено, що [PERSON] за життя залишила ще один заповіт від 10.11.2006 р., яким заповідала належну їй земельну ділянку площею 1,3348 га, яка знаходиться на території Княжицької сільської ради [PERSON], [INFO] р. Заповітом на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований. [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався. Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою [ADDRESS], до дня смерті разом з нею проживали і були зареєстровані дочка [PERSON] і онук [PERSON] Інших спадкоємців не виявлено. Інших осіб, які б подали заяви про прийняття спадщини, або які б мали право на спадкування та які б постійно проживали з спадкодавцем, не встановлено. Свідоцтва про право на спадщину нікому не видавались. [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області від 16.10.2014р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок, оскільки не було надано правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок. Згідно довідки Виконкому Княжицької сільської ради № 2299 від 02.09.1988 р., згідно записів погосподарської книги за [PERSON] закріплена земельна ділянка площею 0,33 га у [ADDRESS]. Згідно витягу з рішення Виконкому Княжицької сільської ради № 43 від 24.08.1988 р. [PERSON] надано дозвіл на оформлення технічної документації на самовільно збудований будинок у [ADDRESS] у 1958 р. Згідно витягу з рішення Виконкому Княжицької сільської ради № 305 від 29.11.1988 р. [PERSON] надано дозвіл на добудову котельні, ванни загальним розміром 6,70 х 2,50 кв.м, коридору розміром 6,5 х 2,5 кв.м на земельній ділянці площею 0,33 га, в т.ч. під забудовою 0,12 га будинок (довідка Виконкому Княжицької сільської ради № 2299 від 02.09.1988 р., рішення Виконкому Княжицької сільської ради № 43 від 24.08.1988 р. ). Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради № 1283 від 01.08.2014 р. за даними перепису погосподарської книги Княжицької сільської ради житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON]. Згідно технічного паспорту, виготовленого 14.08.2014 р., на будинок № [ADDRESS], будинок побудований в 1958 році, житлова прибудова і ґанок збудовані у 1990р., ворота з хвірткою, колонка, огорожа збудовані у 2006 році, з вбиральня - у 2013 році. Згідно довідки Виконавчого комітету Княжицької сільської ради № 3261 від 17.11.2017 р., за даними погосподарської книги № 12 за 2010-2016 роки житловий будинок № [ADDRESS] рахується за особовим рахунком № 1216, рік забудови будинку - 1958 р., житлова площа - 51,5 кв.м, загальна площа будинку 92,5 кв.м. Згідно довідки КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» від 01.08.2014 р. встановлено, що згідно архівних даних інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок № [ADDRESS] за [PERSON] відсутня. Згідно довідки Княжицької сільської ради інформація про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок також відсутня. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, з наданих доказів встановлено, що спадкодавцю [PERSON] за життя належав на праві власності житловий [ADDRESS], який вона збудувала при житті. Дане нерухоме майно належало [PERSON] на праві власності незалежно від того, чи було воно зареєстроване. При цьому суд враховує дату забудови (створення) нерухомого майна - до 1992р., і існуючі на той час порядок обліку і прийняття в експлуатацію житлових будинків та оформлення на них прав власності, згідно якого ведення обліку житлових будинків, прав власності на них у сільській місцевості покладався на сільські ради шляхом ведення по господарських книг і внесення до них відповідних поточних записів. Оскільки спадкодавець набув право власності на законних підставах, то дане право власності зберігалось за ним протягом подальшого часу до самої смерті, незалежно від наявності чи відсутності державної реєстрації такого права, і незалежно від подальших змін у законодавстві з цього приводу. Право власності на даний будинок [PERSON]. при житті не втратила. Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина разом з її смертю. З наданих доказів встановлено, що спадкодавиця за життя залишила два заповіти, якими розпорядилася належним їй майном на випадок смерті на користь своєї дочки - позивачки [PERSON], якій заповідала усе належне майно, окрім земельної ділянки площею 1,3348 га на території Княжицької сільської ради, якою вона розпорядилася на користь [PERSON]. Позивачка є спадкоємцем першої черги за заповітом, у визначений законом строк звернулася за прийняттям спадщини, інший спадкоємець за заповітом [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звертався, не пред'являв своїх прав на інше спадкове майно спадкодавця, в тому числі на вказаний житловий будинок. Позивач довела свої спадкові права і є єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину після [PERSON] і набула право власності на все належне на день смерті спадкодавцю майно, окрім земельної ділянки, яка за заповідальним розпорядженням спадкодавця відійшла іншому спадкоємцю [PERSON]. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна через відсутність правовстановлюючих документів і відстуність реєстрації права власності на спадкове майно, то позивач може захистити і довести свої спадкові та майнові права у суді. Позов підлягає задоволенню. Разом з тим, суд не перебирає на себе повноважень технічного органу, і не визначає технічного складу об'єкту нерухомого майна, а у своєму рішенні, розглядаючи справу і вирішуючи спір, надає оцінку правовідносинам з правової точки зору: наявності права на об'єкт нерухомого майна в цілому (у тому складі, в якому цей об'єкт належав спадкоємцю станом на день його смерті і відкриття спадщини). Тому у рішенні суду суд не зазначає технічного змісту об'єкту нерухомого майна, а зазначає лише ті відомості про об'єкт , які підлягають внесенню до державного реєстру речових прав на нерухоме майно і ті відомості, які б були зазначені у свідоцтві про право на спадщину - у разі видання такого свідоцтва нотаріусом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved