Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач ПАТ «КиївЗНДІЕП» звернулося до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про виселення останнього із займаного помешкання в гуртожитку по [ADDRESS] , без надання іншого помешкання, мотивуючи тим, що відповідач проживав із матір`ю [PERSON] , яка в період роботи була поселена до гуртожитку ПАТ «КиївЗНДІЕП» без законних підстав, була звільнена з роботи за власним бажанням, а в судовому порядку її було виселено із зазначеного житлового приміщення, однак, відповідач без законних на це підстав продовжує в ньому проживати. Ухвалою судді від 03 січня 2017 року відкрито провадження у вказаній справі. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, відповідно до якого ЦПК України викладено у новій редакції. На підставі норми п. 9 ч. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18 березня 2004 року № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу від 15 грудня 2017 року, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі, а тому вбачається, що подальший розгляд вказаної справи має проводитися за правилами, що передбачені ЦПК України, в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, в частині у якій вони не встановлюють нових обов`язків, скасовують чи звужують прав, що належні учасникам судового процесу, чи обмежують їх використання. 29 травня 2018 року відповідно до розпорядження № 361 у зв`язку з закінченням повноважень судді Москаленко К.О. в межах п`ятирічного строку, вказану справу було передано на повторний автоматичний розподіл та визначено суддю Писанця В.А. Ухвалою судді від 31 січня 2019 року розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, їм роз`яснено підстави, час та черговість подання заяв по суті справи. Уточнивши свої вимоги позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з оплати проживання та комунальних послуг, зокрема боргу у розмірі 171 031,46 грн. та відсотків за користування грошовими коштами в сумі 9 841,40 грн. Відзиву, заяв або клопотань від відповідача не надходило. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що наказом «КиївЗНДІЕП» № 126-к від 28 липня 1994 року [PERSON] була прийнята на роботу на посаду інженера 2 категорії. Наказом ВАТ «КиївЗНДІЕП» № 55-к від 12 травня 20003 року [PERSON] звільнено 14 травня 2003 року за її заявою за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України. Відповідно до виписки з наказу № 64-к від 27 травня 2003 року, вказаним наказом було відмінено пункт наказу № 55-к від 12 травня 2003 року, що стосується звільнення [PERSON] Згідно виписки з наказу № 64-к від 27 травня 2003 року даним наказом також вирішено звільнити [PERSON] 27 травня 2003 року за згодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини встановлені рішенням апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2013 року у справі № 22-ц/796/11072/2013, яким скасовано рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 червня 2013 року та ухвалено нове, яким задоволено позов публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» та без надання іншого житлового приміщення виселено [PERSON] з гуртожитку по [ADDRESS] . Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року залишено без змін рішення апеляційного суду міста Києва від 02 жовтня 2013 року. На виконання зазначеного рішення суду [PERSON] добровільно виселилась із займаного помешкання, проте в зазначеному приміщенні лишився її син [PERSON] , який є відповідачем у справі та на той час проживав з нею, як член сім`ї. Гуртожиток по [ADDRESS] призначений для проживання аспірантів, які проходять підвищення своєї кваліфікації в аспірантурі ПАТ «КиївЗНДІЕП», яке є правонаступником ВАТ «КиївЗНДІЕП». Відповідно до розпорядження № 13 від 01 червня 2010 року стороннім особам оренда приміщення складає 35 грн. за 1 кв.м., а з 30 грудня 2015 року відповідно до розпорядження № 05 складає 70 грн. за 1 кв.м. Із службової записки коменданта гуртожитку ПАТ «КиївЗНДІЕП» від 28 квітня 2014 року вбачається, що остання повідомила директора Гордієнка Є.І. про те, що [PERSON] виселено з гуртожитку, проте в блоці № 36 залишився проживати її син [PERSON] , який не має трудових відносин з ПАТ «КиївЗНДІЕП». Вбачається, що 05 січня 2015 року публічним акціонерним товариством «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» запропоновано [PERSON] укласти Договір найму (оренди) житла № Гурт - 36 / 2015 та угоду про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, однак, відповідно до акту від 06 січня 2015 року останній ознайомившись відмовився від підпису зазначених договорів. Відповідно до розрахунку позивача [PERSON] за період з 31 квітня 2015 року по 28 лютого 2019 року, відповідач заборгував позивачу 227 100,55 грн. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, що передбачено ч. 1ст. 11 ЦК України. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що передбачає ч. 1 ст. 509 ЦК України. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуг, що передбачено ст. 68 ЖК України. Враховуючи те, що відповідач не здійснює виплату позивачу заборгованості у розмірі 227 100,55 грн. за надані ним послуги відповідно до цивільно-правового договору, то суд приходить про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1 378,00 грн. судового збору. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved