Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

позивач ПрАТ «СК «АРКС» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача на свою користь завдану шкоду в порядку суброгації в сумі 25 777,20 грн., посилаючись на вину відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої страховику було завдано збитків. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страухвання», правонаступником якої є позивач, та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 361249а8ко від 10.12.2018, предметом якого є майнові інтереси страхувальника. Пов`язані з володінням, розпорядженням та користуванням наземним транспортним засобом «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] . 19.04.2019 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «ВАЗ 21043» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого зареєстрована в ПРаТ «УПСК» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8814132. В результаті пригоди було пошкоджено автомобіль «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Постановою суду від 26.06.2019 винним в дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача [PERSON] . Загальна вартість запчастин та ремонтних робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, відповідно до рахунку від 24.04.2019 склала 61 744,44 грн., позивачем 26.09.2019 компенсовано суму в розмірі 35 967,24 грн. Тому виходячи з розрахунку 61 744,44 грн. - 35 967,24 грн. = 25 777,20 грн., позивач просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року за клопотанням представника відповідача витребувано у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» належним чином завірені копії: генеральної довіреності № 307-17 Д/РС від 27.12.2017, виданої акціонерним товариством «Страхова компанія АХА Страхування» Тимошенку Ігорю Олеговичу; положення про Оболонське відділення м. Київ Київської регіональної дирекції акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування»; протоколу загальних зборів акціонерів № 23 від 21-24.07.2019 акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування». В судове засідання сторони не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача Волинського В.М. про розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов до суду не подав. Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Як встановлено судом, 19 квітня 2019 року об 11-00 годині в м. Кривому Розі по вул.. Обїзна дорога водій [PERSON] керуючи автомобілем ВАЗ 21043 н.з. [NUMBER] виїхавши на регульоване перехрестя Об`їзної дороги - бул. Вечірній, виконуючи маневр повороту ліворуч, не надав дороги та скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz, який рухався в зустрічному напрямку прямо та по інерції контактував з автомобілем «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який стояв перед перехрестям на заборонений сигнал світлофора. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальні збитки. Вказані обставини встановлені постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 червня 2019 року, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Постанова суду не оскаржена, набрала законної сили (а.с. 28 - копія постанови). Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. За змістом ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. 24 квітня 2019 року із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) до страхової компанії звернулися водій та власник транспортного засобу«Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] (а.с 22-24 - копії, заяв, свідоцтва). Відповідно до рахунку № [NUMBER] від 24 квітня 2019 року, вартість ремонту автомобіля «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] з врахуванням вартості матеріалів, складає 63 079,31 грн (а.с. 33), за актом АМ24995 наданих послуг від 27.05.2019 сума ремонту 61 744.44 грн. (а.с. 34-39). Згідно п. 10.2 договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 361249а8ко від 10.12.2018 (КАСКО), укладеного між АТ «СК «АХА страхування», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] (а.с. 13-21), предметом якого є страхування автомобіля «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] , встановлена франшиза за ризиком «збитки внаслідок ДТП»: 1,00% від страхової суми, встановленої на відповідний період дії договору страхування. Вигодонабувача змінено на [PERSON] , відповідно до додаткової угоди від 01.04.2019. Згідно п. 11 договору, страхова сума становить 296 000,00 грн., а отже сума франшизи складає 2 960,00 грн. На підставі страхового акту № АХА2465189 та платіжного доручення № 559370 від 10.05.2019, страхове відшкодування сплачено на ТОВ Фірма «Алмаз Мотор ЛТД» в розмірі 55 424,44 грн. та власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] в сумі 2 960,00 грн. (а.с. 44,46 - копії платіжних доручень). Крім того, сума страхового відшкодування в розмірі 3 360,00 грн. була зарахована та утримана в рахунок несплачених платежів. Відтак сума страхового відшкодування склала 55 424,44 грн. + 2 960,00 грн. + 3 360,00 грн. = 61 744,44 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «УПСК», яке задовольнило вимогу АТ «СК «АРКС» та сплатило суму страхового відшкодування з вирахуванням вартості відновлювального ремонут, коефіцієнту фізичного зносу та франшизи в розмірі 35 967,24 грн. Тобто страхове відшкодування було сплачено не в повному обсязі. Тому оскільки ПрАТ «УПСК» мала право на вирахування коефіцієнта фізичного зносу, виходячи з розрахунку 61 744,44 грн. (сума страхового відшкодування) - 35 967,24 грн. (сума сплачена ПрАТ «УПСК» = 25 777,20 грн., вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідач у добровільному порядку сплатити різницю в розмірі майнової шкоди відмовився, що підтверджується претензією та повідомленням (а.с. 47-51). Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином обов`язком страховика є відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, тому за обставин цієї справи у нього не виникло обов`язку повного відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18)вказано, що «відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати)». Установивши, що розмір шкоди, завданої власнику автомобіля «Toyota Corolla» державний номер [NUMBER] його пошкодженням внаслідок ДТП, яка сталася з вини [PERSON] перевищує виплачений позивачем розмір страхового відшкодування, суд приходить до висновку про те, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням (постанова Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 554/8473/19 (провадження № 61-14373св20). Крім того, страхова компанія звернулась до суду з позовом до особи про відшкодування майнової шкоди в порядку суброгації, однак суд вважає, що позивачем неправильно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття «регрес» та «суброгація». Так, відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України (ЦК) та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. А регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц. В даному випадку має місце регресна вимога. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог та наявність підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2102,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с. 1), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням вищезазначеного вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved