Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

позивач пред?явила до суду позов, в якому просить: припинити право власності [PERSON] на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на дану частку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 3 лютого 2000 року. Разом із відповідачем зареєстрована у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира ними приватизована. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2013 визначено частки у праві спільної сумісної власності на неї, а саме по 1/2 частці за нею та відповідачем. Дане рішення набрало законної сили. Вказує, що відповідач у спірній квартирі не проживає, участі в оплаті за комунальні послуги та інші витратах не бере, зокрема за власні кошти у 2016 році провела ремонт квартири. Неодноразово намагалася досягти згоди щодо порядку користування частками в квартирі, однак домовитися із відповідачем не є можливим. Спірна квартира має дві кімнати, загальна її площа 49,1 кв.м, житлова - 27,9 кв.м, кухня - 9,2 кв.м, наявні всі комунальні вигоди. Зазначає, що конструктивні елементи квартири збудовані таким чином, що кожній із сторін не може бути виділено відокремлену частину квартири з самостійним входом, оскільки технічна можливість переобладнання квартири в дві ізольовані кімнати з окремим входом відсутня. З огляду на викладене, просить позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 16.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне провадження у справі. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26.04.2018 закрито підготовче провадження по справі та таку призначено до розгляду по суті. 25.05.2018 від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Позивач та її представники у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просять позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні, призначеному на 01.08.2018 позову заперечив, однак в судовому засіданні, призначеному на 30.11.2018 позов визнав та просив такий задовольнити у повному обсязі. З'ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи як на підставу своїх вимог і заперечень, заслухавши показання позивача, допитаної за її згодою у якості свідка, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Галицького району м.Львова 03 лютого 2000 року, про що зроблено актовий запис №50, що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Згідно з свідоцтвом про право власності на квартиру [NUMBER] від 19.12.2007 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18771633 від 12.05.2008 квартира [ADDRESS], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.02.2013 визначено частки у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS], за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки даної квартири. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129463030 від 03.07.2018 [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. Частиною 4 даної статті передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.4, ч.5 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.321 ЦК України. Згідно з положеннями ч.2 ст.358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною 3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За положеннями ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою під час розгляду справи № 6-37цс13 від 15 травня 2013 року, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду іншої справи № 6-68цс14 Верховний Суд України сформулював правову позицію від 2 липня 2014 року про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Обов'язковою умовою ухвалення рішення про припинення права особи на частку у спільному майні є попереднє внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду. Як роз'яснено п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», оскільки згідно з чинним законодавством суд вирішує спори співвласників щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової або іншої матеріальної компенсації за частку у спільній власності за наявності умов, передбачених пунктами 1- 4 частини першої та частини другої статті 365 ЦК, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. З довідки про вартість майна, виданої суб?єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертний знавець» від 27.10.2017 вбачається, що ринкова вартість оцінюваного об'єкта (спірної квартири) становить 941 856 грн 00 коп. Враховуючи те, що спірна квартира належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі, відповідач визнав позов та позивач попередньо вніс кошти як компенсацію вартості частки на відповідний рахунок, суд дійшов до висновку, що в даному конкретному випадку припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника майна, не порушить його прав, як і не порушить прав інших осіб, а відтак його право власності на 1/2 квартири [ADDRESS] потрібно припинити та виплатити йому грошову компенсацію в розмірі 535 000 грн. 00 коп. з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації у Львівській області, яка була внесена [PERSON] 18.07.2018 згідно з квитанцією №4 від 18.07.2018 та 30.11.2018 згідно з квитанцією №69, та визнати за нею право власності на 1/2 частки спірної квартири, яка належить відповідачу [PERSON] Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 5349 грн 28 коп судового збору. На підставі ст.ст.15, 16, 321, 358, 365 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved