Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кв. [ADDRESS] , оскільки відповідач з квітня 2019 року у вказаному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в зазначеному приміщенні немає. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. На підставі договору дарування, посвідченого 04.09.2007 року і зареєстрованого у реєстрі №1708 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рябоконь К.Л. та зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 10.09.2007 року за №18213 в книзі 106 на праві приватної власності на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно відмітки про місце реєстрації в паспорті відповідача [PERSON] , зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 16.05.1991 року. Довідкою про склад сім`ї, виданою Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством «Зоря» від 26.12.2019 року №1052, підтверджено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] (мати власниці та позивачки),1937 року народження; [PERSON] (брат позивачки, відповідач), 1964 року народження. Згідно відомостей, наданих на запит суду Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відповідач\~\~ [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Актом про непроживання, засвідченим сусідами: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджується, що відповідач, хоч і зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проте з квітня 2019 року не проживає. Згідно частини першої\~статті 29 Цивільного кодексу України\~місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Конституцією України\~та статтею\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~статтею 383 ЦК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб. Згідно\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~статті 150 Житлового кодексу УРСР\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи, що відповідач понад один рік без поважної причини не проживає у кв. [ADDRESS] , що підтверджується наданими матеріалами по справі, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved