Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із даним позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути із відповідача 42054,30гривень заборгованості за кредитним договором. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що в лютому 2007 року між банком та відповідачем укладено договір, відповідно до якого він отримав кредит у розмірі 2654, 40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.02.2008 року. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує прийняті на себе зобов'язання , своєчасно не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки за користування кредитом , то просить стягнути суму заборгованості 42054, 30 гривень та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги , просить стягнути 39900, 48 гривень заборгованості та судові витрати, відповідач [PERSON] проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні за пропуском строку позовної давності, та зменшити суму пені. Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги частково , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом 11 лютого 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір № К2XRRX04860279 на отримання кредиту в сумі 2654,40 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11 лютого 2008 року. Таким чином, підписавши заяву , [PERSON] підтвердив свою згоду про те, що заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт) складає між ним і банком договір, і тим самим взяв на себе зобов'язання перед позивачем про повернення отриманого кредиту зі сплатою 12% річних на суму залишку. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками , комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору . Однак, відповідач своєчасно не вносив передбачені договором кошти, внаслідок чого створилася заборгованість в сумі 7502, 92 гривні. 28 травня 2008 року позивач звернувся до Коростенського міськрайонного суду із заявою про видачу судового наказу. 29 травня 2008 року винесено судовий наказ про стягнення із відповідача вказаної суми боргу. Виконання судового наказу передано до Державної виконавчої служби. Проте , за заявою [PERSON] 25 червня 2008 року ухвалою судді зазначений судовий наказ було скасовано. Але, не дивлячись на скасування судового наказу, відповідачем [PERSON] було здійснено перерахунок коштів : 09 липня 2009 року - згідно платіжного доручення №1769 -266,70 гривень; 21 вересня 2009 року - згідно платіжного доручення №2198 - 450 гривень; 08 жовтня 2010 року згідно платіжного доручення №2031 - 614,11 гривень. Відповідно до п.5.3 Умов договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань , передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень +5% від суми заборгованості. Таким чином, суд приходить до висновку, що умови договору не виконувались і заборгованість становить 39900,48 гривень: із яких 1590,29 гривень - заборгованість за кредитом; 15975,86 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом ; 19958,12 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 1876,21 гривня - штраф (процентна складова). За вимогами ч.1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах , встановлених договором , а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти . Виходячи з вимог законодавства та Умов надання кредиту фізичним особам , суд приходить до висновку про повну доведеність позовних вимог і задовольняє їх. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про порушення позивачем строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1ст.267 ЦК України). Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено (а.с.10), що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Останній платіж [PERSON] було зроблено в 2010 році. Відповідно до вимог п.7ч.13ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах щодо споживчого кредитування забороняється вимагати повернення споживчого кредиту строк якого минув. Верховним Судом України викладено правову позицію з питань обчислення строків позовної давності та встановлення різних видів цивільно - правової відповідальності у справі №6-116цс13, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. При розгляді вказаної справи Верховний Суд зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Із зазначеного рішення вбачається, що кредитодавець може звертатися до суду після спливу строку позовної давності при наявності поважності причин його пропуску суд може поновити останній на підставі ст.267ч.5 ЦК України , що не виключає застосування судом строку позовної давності у справах по поверненню споживчого кредиту незалежно від наявності заяви сторони у спорі з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Разом з тим, суд вважає, що підлягає до задоволення заява відповідача про зменшення розміру пені. Відповідно до вимог ст.ст.549-551 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні;не лише майнові,але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При таких обставинах суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені і зменшує її до 2000 гривень із 19958,12 гривень. Тобто до задоволення підлягають вимоги про стягнення 1590,29 гривень - заборгованість за кредитом; 15975,86 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом ; 2000 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: 500 гривень - штраф (фіксована частина) та 1876,21 гривня - штраф (процентна складова). 1590,29+15975,86+2000+500+1876,21=21442,36 гривень Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: partial