Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника за довіреністю, звернувся до суду із вищезгаданим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №KRR0GK00151007 від 12 листопада 2007 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 14420,00 доларів США, терміном повернення, до 12 листопада 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язання за договором №KRR0GK00151007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та нижче вказаними фізичними особами було укладено: договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON] 12 листопада 2007 року; договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON] 18 липня 2012 року; договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON] 18 липня 2012 року. Представник позивача вказував на те, що зобов'язання за договором №KRR0GK00151007 від 12 листопада 2007 року, належним чином не виконано, у зв'язку із чим станом на 23 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 22685,84 доларів США, яка складається з наступного: 12325,48 доларів США, - заборгованість за кредитом; 1003,18 доларів США, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 96,06 доларів США, - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9261,12 доларів США, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Зазначав, що чинним законодавством України не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 13424,72 доларів США, що за курсом НБУ на час її утворення, а саме 23 серпня 2016 року, складає 339511,17 гривень, котра складається з наступного: 12325,48 доларів США, - заборгованість за кредитом; 1003,18 доларів США, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 96,06 доларів США, - заборгованість по комісії за користування кредитом, яку позивач і просить стягнути разом з судовим збором з відповідачів солідарно. Представник позивача до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі до зали суду також не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи до суду також не надходило. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши надані письмові докази в їх сукупності, доводи позовної заяви, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №KRR0GK00151007 від 12 листопада 2007 року, відповідач [PERSON] (а.с.22) отримала кредит у розмірі 14420,00 доларів США, терміном повернення, до 12 листопада 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі встановленому кредитним договором (а.с.14-18). Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. При цьому, договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст.629 ЦК України). В забезпечення виконання зобов'язання за договором №KRR0GK00151007 між ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.24-27) та нижче вказаними фізичними особами було укладено: договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON] (а.с.23) 12 листопада 2007 року (а.с.19); договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON] 18 липня 2012 року (а.с.20); договір поруки, укладений з відповідачем [PERSON] 18 липня 2012 року (а.с.21). Зобов'язання за договором №KRR0GK00151007 від 12 листопада 2007 року, належним чином не виконано, у зв'язку із чим станом на 23 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 22685,84 доларів США, яка складається з наступного: 12325,48 доларів США, - заборгованість за кредитом; 1003,18 доларів США, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 96,06 доларів США, - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9261,12 доларів США, - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Судом встановлено, що чинним законодавством України не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення згідно матеріалів справи становить 13424,72 доларів США, що за курсом НБУ на час її утворення, а саме 23 серпня 2016 року, складає 339511,17 гривень, котра складається з наступного: 12325,48 доларів США, - заборгованість за кредитом; 1003,18 доларів США, - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 96,06 доларів США, - заборгованість по комісії за користування кредитом (а.с.5-10). Згідно зі ст.ст.526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним. Зі змісту ст.ст.626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. При цьому, відповідно до ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст.628 ЦК України. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконують. В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором позивач направив відповідачам повідомлення від 02 вересня 2016 року (а.с.11), що підтверджується реєстром відправки поштової кореспонденції (а.с.12), однак відповідачами заборгованість за кредитним договором станом на день розгляду справи не погашена. Відповідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачами не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Крім того тривалий термін прострочення платежів, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов'язання з боку відповідачів, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання ними своїх зобов'язань. З огляду на зазначене, враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість має місце, суд вважає за необхідне стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість в сумі 13424,72 доларів США, що в еквіваленті становить 339511,17 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати сплачені за подання позову по 1273,17 гривні з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved