Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач просить суд позбавити відповідача права користування квартирою [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстрації та стягнути з нього судові витрати мотивуючи тим, що спірна квартира є його власністю, де зареєстровані донька з онуком і відповідач. 16.01.2015 року шлюб між донькою і відповідачем було розірвано. В березні 2015 року відповідач добровільно залишив квартиру [ADDRESS], забрав всі особисті речі і переїхав жити до іншої адреси за місцем мешкання іншої жінки, де мешкає і зараз. Виїхав відповідач зі спірного житла за власним бажанням, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, виїжджаючи забрав всі особисті речі, з часу вибуття ніякого спільного господарства не веде, з оплати за комунальні послуги користувались 50% пільгою відповідача до липня 2015 року і в літку 2015 року змінили замок на вхідних дверях квартири, оскільки старий зламався, нового ключа від житла відповідачу не дали. Вважає, що відповідач втратив зацікавленість у спірному житлі, просить позов задовольнити. Відповідач позов не визнав, його представник в судовому засіданні вказав, що дійсно після розірвання шлюбу, в березні 2015 року відповідач залишив спірне житло, переїхав жити до іншої адреси, де мешкає і зараз. Але зацікавленості до квартири [ADDRESS] не втратив зважаючи на те, що його пільгами по оплаті комунальних послуг мешканці житла користувались до липня 2015 року, змінили замок на вхідних дверях квартири, чим перешкоджали користуватись нею, крім того не сплив час встановлений законом за минуттям якого особа вважається втратившою права користування житлом. Просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS], є приватною власністю позивача (а.с.4-7,9-10,13), де зареєстровані донька і онук позивача разом з відповідачем (а.с.8). Шлюб між донькою позивача та відповідачем розірвано 16.01.2015 року (а.с.11,42). Особовий рахунок з оплати комунальних послуг спірної квартири оформлено на відповідача з врахуванням пільг відповідача на їх оплату до 01.07.2015 року (а.с.36-37). Відмовляючи в задоволенні позову суд виходить з того, що мешканці квартири [ADDRESS] користувались пільгами наданими відповідачу за сплату комунальних послуг до 01.07.2015 року, це свідчить, що відповідач до вказаного часу вів з мешканцями спірного житла спільне господарство. Крім того, змінивши влітку 2015 року замок на вхідних дверях спірної квартири і не надавши відповідачу ключі від нього, мешканці житла стали чинити відповідачеві перешкоди в користування житлом. І оскільки не сплив строк встановлений ст. 405 ч.2 ЦК України після минуття якого особа вважається втратившою право користування житлом, не можна вважати, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS], тому в задоволені позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed