Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], померлого [INFO]., мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем першої черги, яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, але у нотаріуса не змогла оформити свої спадкові права, оскільки при житті чоловік не зареєстрував своє право власності на частку у приватизованій квартирі. Відповідач в судове засідання не явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти позову не подав, просив винести законне рішення. Треті особи [PERSON] і [PERSON] (сини позивачки і померлого [PERSON]) з позовом погодились, своїх вимог не заявили. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: З свідоцтва про право власності на житло від 29.12.1997р., виданого відділом по приватизації Луганської міськради, вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках. На свідоцтві відсутні дані про реєстрацію в МКП БТІ. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 1/4 частина квартири зареєстрована за позивачкою на підставі даного свідоцтва, 1/4 частина квартири зареєстрована за [PERSON] на підставі даного свідоцтва і 1/4 частина квартири зареєстрована за [PERSON] Віталієвичем на підставі даного свідоцтва . З рішення про відмову у реєстрації прав власності на нерухоме майно від 17.02.2014р. видно, що в реєстрації права власності за [PERSON] позивачці відмовлено , оскільки на момент звернення [PERSON] є померлим. З свідоцтв про смерть видно, що [PERSON] помер [INFO]. в м. Луганську, Артемівський район. З довідки МКП «Центрожилком» вбачається, що [PERSON] прожива і був зареєстрований за адресою [ADDRESS], разом з ним проживали [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] теща. З свідоцтва про шлюб вбачається, що позивачка і [PERSON] зареєстрували шлюб 15.08.1970р. З даних паспорту позивачки видно, що вона зареєстрована за адресою вказаної квартири з 1981р. У паспорті є відмітка про реєстрацію шлюбу з [PERSON], відомостей про розірвання шлюбу у паспорті нема. З паспорту [PERSON] видно, що він також зареєстрований за вказаною адресою з 1997р. З паспорту [PERSON] видно, що він зареєстрований за іншою адресою [ADDRESS] з 1998р. З витягу зі спадкового реєстру вбачається, що заведена спадкова справа після смерті [PERSON] з довідки нотаріуса видно, що у даній спадковій справі [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини- 14.0.2013р. 4.03.2014р. подала заяву про прийняття спадщини [PERSON] З постанови державного нотаріуса Саприкіної Г.І. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.03.2014 р. вбачається , що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка, у зв'язку з тим , що спадкодавець не зареєстрував при житті своє право власності, яке виникло у нього на підставі свідоцтва про право власності на житло. Відповідно до ст. 182 ч.1 право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Разом з тим, станом на час приватизації квартири- за чинним на той час законодавством (ЦК УРСР, що діяв до 1.04.2004р.) - набуття права власності на нерухоме майно не пов,язувалось з моментом реєстрації, а виникало з моменту укладення договору, тощо, в даному випадку з моменту видання свідоцтва про право власності. Таким чином, [PERSON] набув право власності на 1/4 частку у даній квартирі з законних підстав- в порядку приватизації, в 1997 році. , отримавши свідоцтво про право власності. Права власності на день смерті він не втратив, в тому числі не здійснив відчуження своїх часток . Тому станом на день його смерті у серпні 2013р. належна йому 1/4 частка квартири увійшла у спадкову масу, на яку відкрилась спадщина. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 328 ЦКУ право власності набувається, зокрема, на підставі правочинів, а також в порядку спадкування. Позивачка як дружина є спадкоємицею першої черги. Позивачка постійно проживала разом з чоловіком до дня його смерті тривалий час, була зареєстрована за вказаною адресою, перебувала у шлюбі, від спадщини не відмовилась у встановленому законом порядку, відповідної заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори не подавала. Спадщину позивачка прийняла у відповідності до закону, згідно ст. 1268, 1270 ЦКУ. У померлого були ще два спадкоємці першої черги- син [PERSON] і син [PERSON]. [PERSON] від прийняття спадщини відмовився, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] проживав окремо від спадкодавця, був зареєстрований за іншою адресою, не подав у визначений законом строк 6 місяців нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тобто спадщину не прийняв. У суді [PERSON] і [PERSON] погодились з позовом їх матері, не претендували на спадщину після їх батька, не заявили самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, єдиним спадкоємцем, хто прийняв спадщину, є дружина померлого [PERSON]- позивачка у даній справі. Таким чином, позивачка прийняла спадщину після чоловіка у вигляді належної йому 1/4 частки в даній квартирі і набула право власності на дану частку у нерухомому майні з законних підстав - в порядку спадкування. Тому є підстави для задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved