Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості у розмірі 44584,87 грн, судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності використання 2453 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних суму залишку заборгованості за кредитом. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24.01.2014 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, яка складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі - 2452 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі - 10965,27 грн., - заборгованості по комісії за користування кредитом, - пені за несвоєчасне виконання зобов'язань по Договору у розмірі - 31947,02 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу слухати за їх відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги позивача не визнає та просить відмовити у задоволенні вимог позовної заяви у зв'язку зі сплином строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом в судовому засіданні встановлено, що 04.10.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений Кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності використання 2453 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.2.2 Умов надання споживчого кредиту, Позичальник зобов'язаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви. Відповідно до п.3.2.3 Умов надання споживчого кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до Заяви та даних Умов та Тарифів. Повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту. Відповідно до п.3.2.4 Умов надання споживчого кредиту, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяви та даних Умов. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 24.01.2014 року виникла прострочена заборгованість на загальну суму у розмірі - 44584,87 грн. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 3.2.9 Розділу ІІІ Умов надання споживчого кредиту, що є невід'ємною частиною договору, позичальник зобов'язаний повністю повернути Кредит до дати, зазначеної в Заяві, а саме до 04.10.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, проаналізувавши вказані обставини, суд погоджується з правовою позицією відповідача щодо того, що перебіг строку позовної давності у даному випадку почався 04.10.2007 року, а закінчився 04.10.2010 року. Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у спорі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed