Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач ПАТ СК «ПЗУ Україна» в особі представника: ТзОВ «Бізнес АССІСТ» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: ТзОВ СК «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті ДТП. Позов мотивований тим, що 25 травня 2017 року о 19 гол 50 хв. [PERSON] в м. Києві на вул. Білицька, 18, керуючи транспортним засобом Mercedes державний номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, державний номер [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Автомобіль Volkswagen Polo, державний номер [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано ТОВ «Рабен Україна» (власник) в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Позивачем було сплачено власнику автомобіля страхове відшкодування власнику автомобіля ТОВ «Рабен Україна» у розмірі 9671,45 грн.. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування, яке було виплачено власнику автомобіля (потерпілому), в розмірі 9671,45 грн гривень та судові витрати. Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 01.04.2020 року справу прийнято до розгляду та розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення поштового відправлення (відмова) та розміщенням оголошення на веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи ТзОВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2017 року о 19 гол 50 хв. [PERSON] в м. Києві на вул. Білицька, 18, керуючи транспортним засобом Mercedes державний номер [NUMBER] , не дотримався безпечної дистанції та інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Volkswagen Polo, державний номер [NUMBER] , водієм якого був [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди були спричинені механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода транспортним засобам. Зазначені обставини та факт вини [PERSON] підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва, справа №758/7456/17 від 23.06.2017., якою визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Автомобіль Volkswagen Polo, державний номер [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано ТОВ «Рабен Україна» (власник) в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відповідно до договору страхування (AM. 117513). На підставі рахунку №123031354 від 26 травня 2017 року та згідно зі Страховими актами №№ UA2017052500036/L01/03 від 22.08.2017 та UA2017052500036/L01/04 від 23.08.2017 ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» нарахувала страхове відшкодування у розмірі 9671,45 гривень (платіжні доручення №№25302 від 23 серпня 2017 року та 25351 від 25 серпня 2017 року). Тобто сума регресної вимоги до відповідача становить 9671,45 грн. Право вимоги до особи, винної у завданні шкоди, виникає у постраждалої особи на підставі ст. 1166 ЦК України, якою встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Це право вимоги перейшло до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» через дію ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування»: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до відомостей із ЦБД МТСБУ, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як володільця транспортного засобу, на момент ДТП була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів в ТДВ СК «Альфа-Гарант» (поліс № [NUMBER] ). Позивач намагався у досудовому порядку отримати відшкодування від страховика - ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується копіює регресної вимоги вих. № 1767-12/18 від 10.12.2018. Також ТОВ «Бізнес Ассіст» було відправлено регресну вимогу вих. №1850-03/19 від 26.03.2019 р. на ім`я [PERSON] на суму 9671,45 грн.. Проте ТДВ СК «Альфа-Гарант» має привід для відмови у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, через те, що особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування. Відповідно до правових висновків, сформульованих в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17 (провадження №12-104гс18), від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) та постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, дане відшкодування має бути стягнуто безпосередньо з Відповідача. У постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15 сформовано такий висновок: «Статтею 15 ЦП К України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України. Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченою страховиком відшкодування.» Згідно висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №910/7449/17 (провадження №12-104гс18): «6.13. У постанові від 15 квітня 2015 року № 3-49гс15, переглядаючи судові рішення в аналогічному спорі, Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначають можливість відмови страховика у виплаті страхованого відшкодування страхувальнику в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків, однак не містять підстав для відмови в задоволенні вимоги страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, до особи, відповідальної за завдані збитки, про відшкодування виплачених ним фактичних сум у межах, визначених договором ОСЦПВВНТЗ.» У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176 цс 18) наведено наступний висновок: «70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.» Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до рахунку №123031354 від 26 травня 2017 року ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» сплатила страхове відшкодування власнику автомобіля ТОВ «Рабен Україна» у розмірі 9671,45 гривень, які мають бути відшкодовані відповідачем, як відповідальним за завдані збитки, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2102,00 гривень.

Outcome: approved