Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» звернувся до відповідачки [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.2017 року о 10 год. 35 хв. по вул. Милославська, 41/15 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Nissan Pathfinder д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Chevrolet Aveo д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Автомобіль Chevrolet Aveo д/н [NUMBER] був застрахований [PERSON] у позивача за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № АМ 103385 від 23.03.2016 року. У результаті ДТП автомобіль Chevrolet Aveo отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля [PERSON] була завдана матеріальна шкода. Позивачем власнику автомобіля Hyundai Elantra було виплачено страхове відшкодування на загальну суму 6021,00 грн. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року. На момент страхової події цивільно-правова відповідальність [PERSON] була забезпечена в ПрАТ «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7059304. ПрАТ «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 4027,70 грн. Оскільки відповідач добровільно не бажає відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 1993, 30 грн. та судові витрати по справі. Відповідно до вимог ст. 19, 274 ЦПК України справа за позовом ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON], третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» про відшкодування завданої майнової шкоди розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Страхової компанії підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 23.02.2017 року о 10 год. 35 хв. по вул. Милославська, 41/15 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями Nissan Pathfinder д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та Chevrolet Aveo д\\н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобіль Chevrolet Aveo д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження, а власнику автомобіля завдано - матеріальну шкоду в розмірі 6021,00 грн. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124 КУпАП, визнано [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, невідповідність дій [PERSON] вимогам п. п. 10.9, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та вбачається вина останньої. Як вбачається з письмових матеріалів справи, автомобіль Chevrolet Aveo д/н [NUMBER] був застрахований [PERSON] у позивача за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № АМ 103385 від 23.03.2016 року та відповідно до розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA2017022300035/L01/01 від 15.03.2017 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля на загальну суму 6021,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2337 від 15.03.2017 року. Цивільно-правова відповідальність відповідачки на момент настання страхової події була забезпечена в ПрАТ «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7059304, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб в 100 000 грн. ПрАТ «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ» в порядку досудового врегулювання сплатило на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 4027,70 грн. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст.1188 ЦК України). Згідно зі ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Також згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тобто з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. При цьому страховик, який виплатив страхове відшкодування потерпілому, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року. Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що різниця між фактичним розміром шкоди (6021, 00 грн.) і страховою виплатою (4027, 70 грн.), яку здійснило ПрАТ «Страхова компанія «БРІТІШ АВТО КЛАБ», становить 1993, 30 грн., то зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved