Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач ПАТ «ПРОСТО -страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, та судових витрат. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 24 лютого 2019 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО - страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії PKS №1901177 майнових інтересів власника автомобіля «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] . 03 жовтня 2019 року в місті Києві на вулиці Заболотного відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; та страховий автомобіль «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2019 року дорожньо-трпнспортна пригода сталася в результаті порушень ПДР [PERSON] . У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Відповідно до Звіту №140335 від 02.05.2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 23111,77 грн., а відповідно рахунку № [NUMBER] від 04.10.2019 року та № 05433 від 28.10.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] становить 28975,16 грн.. Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 24.10.2019 року було складено страховий акт №140335, відповідно до якого страхове відшкодування становить 26302,16 грн.. Крім того 01.11.2019 року було складено страховий акт №140335 на доплату, відповідно до якого сума доплати страхового відшкодування становить 2673, 00 грн.. Відповідно до платіжних доручень №18741 від 24.10.2019 року та №19254 від 05 листопада 2019 року АТ «ПРОСТО- страхування», виплатило страхове відшкодування в розмірі 28975, 16 гривень. Таким чином фактичні витрати АТ «ПРОСТО- страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 28975,16 гривень. Відповідно до витягу з єдиної централізованої бази даних МТСБУ («Моторно транспортне страхове бюро України») створену відповідно до вимог ст. 55 ЗУ «Про обов`зкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» відповідно до Полісу №АО/1212010. У зв`язку з цим ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування. За результатами розгляду даної заяви ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийняла рішення про виплату відшкодування в розмірі 22111,77 грн., які 16.06.2020 року було перераховано на рахунок ПАТ «ПРОСТО-страхування». Таким чином відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати ПАТ «ПРОСТО-страхування» грошові кошти в сумі 6863,39 грн.. Виходячи з вищевикладеного ПАТ «ПРОСТО-стархування» просить стягнути на їх користь з [PERSON] : затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі - 6863,39 грн.; витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.; 5000,00грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує, щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відзив на позов суду не подав. Ухвалою від 29.10.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 03 жовтня 2019 року в місті Києві на вулиці Заболотного відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; та страховий автомобіль «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Голосїівського районного суду м. Києва від 15.11.2019 року, відповідно до якої визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави, стягнуто судові витрати по справі (а.с.15). Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що 24 лютого 2019 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО - страхування» та [PERSON] уклали договір страхування серії PKS №1901177 майнових інтересів власника автомобіля «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.6). Відповідно звіту №140335 від 02.05.2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 23111,77 грн., а відповідно рахунку № [NUMBER] від 04.10.2019 року та № 05433 від 28.10.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SUZUKI VITARA», реєстраційний номер [NUMBER] становить 28975,16 грн. (а.с.16-29). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс № АО /1212010 . На підставі страхового акту № 140335 від 24.10.2019 р. та страхового акту на доплату №140335 від 01.11.2019 позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] в сумі 26302,16 грн. та 2673,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №18741 від 24.10.2019р. та № 19254 від 05.11.2019р. (а.с.50-54). Відповідно до норм ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з другого боку, регулюють різні за змістом правовідносини (пункт 34). У випадках, коли деліктні правовідносини поєднуються з правовідносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість самого завдавача шкоди. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регресу) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (пункт 35). Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ» д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована за ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулася до них із заявою про страхове відшкодування №04-3181 від 10.12.2019р. За результатами розгляду даної заяви ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» прийняла рішення про виплату відшкодування в розмірі 22111,77 грн., які 16.06.2020 року було перераховано на рахунок ПАТ «ПРОСТО-страхування». Згідно зі статтею 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п.а) ст. 38.1.1.Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу,який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. З метою досудового відшкодування збитків ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до [PERSON] з претенезією № 04-2044 від 30.07.2020 року, однак останній проігнорував вищевказану претензію (а.с.57). За змістом статей 9,22-28,35 Закону № 1961-IVнастання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача в користь позивача 6863,39 грн. затрат по виплаті страхового відшкодування. Відповідно дост.141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію Договору про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі Синюка С.Л., реєстр справ від 01.10.2020 року, та від 30.10.2020 року, платіжне доручення №14603 від 01.10.2020 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 30.10.2020 року, ордер серії КС №791324 від 01.10.2020 року, посвідчення адвоката №6423/10 від 15.02.2018 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії КС№6423/10 від 15.02.2018 року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатське бюро «Синюк та партнери» (а.с.58-70). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням вищезазначеного, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатами по участі у судових засіданнях; значення справи для ПАТ «ПРОСТО-страхування», суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн., які були фактичними та обґрунтовано неминучими для позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved