Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач - представник ПАТ КБ «Приват Банк» Попович В.В. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на будинок за адресою: [ADDRESS]. Позов мотивує тим, що 24 червня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №МКZ7GF02880067, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 39 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 23 червня 2025 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором 24 червня 2005 року укладено договір іпотеки №МКZ7GF02880067, згідно якого відповідачі [PERSON] та [PERSON] по справі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 226,80 квадратних метрів, житловою площею 128,60 квадратних метрів, який розташований за адресою : [ADDRESS], який належить на праві власності відповідачам на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 200 631,81 грн.. Так, відповідач [PERSON] у порушення вимог кредитного договору свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 27 березня 2014 року у нього виникла заборгованість у розмірі 182 598,08 доларів США, яка складається з наступного: 40 873,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 40 513,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6 478,15 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 94 733,33 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, які позивач просить стягнути шляхом звернення стягнення на будинок який розташований за адресою : [ADDRESS], а також стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Позивач - представник ПАТ КБ «Приват Банк» Попович В.В. у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Відповідачі - [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку ст. 74 ЦПК України, причину неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до кредитного договору №МКZ7GF02880067 від 24 червня 2005 року укладеного між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 39 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 23 червня 2025 року (а.с.26-29). -2- Згідно до розрахунку заборгованості за кредитними договором №МКZ7GF02880067 від 24 червня 2005 року станом на 27 березня 2014 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 182 598,08 доларів США, яка складається з наступного: 40 873,54 доларів США - заборгованість за кредитом; 40 513,05 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6 478,15 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 94 733,33 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Розмір заборгованості стверджується копією розгорнутого розрахунку заборгованості станом на 27.03.2014 року (а.с.11-16). 24 червня 2005 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк») та [PERSON], [PERSON], укладено договір іпотеки, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - житловий будинок загальною площею 226,80 квадратних метрів, житловою площею 128,60 квадратних метрів, який розташований за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачу на праві приватної власності (а.с.30-34). У зв'язку з порушенням умов кредитного договору позивач листом № 30.1.0.0/2-874 від 12 лютого 2014 року повідомив [PERSON] та [PERSON] про необхідність повернення ПАТ КБ «Приват Банк» суми заборгованості за кредитним договором, яка на той момент складала 147 065,63 доларів США. У разі непогашення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, змушений буде звернутися до суду з позовною заявою про звернення стягнення на заставне майно (а.с.18-19). Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 3гідно з ч. 1 ст. 33 3акону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. На підставі ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (застереженням в іпотечному договорі). Таким чином, цивільним законодавством України та умовами договору обумовлено, що вибір у даному випадку одного із кількох можливих способів захисту цивільного права залежить від волевиявлення Іпотекодержателя. Згідно з ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті Іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги Іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації; одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою Іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобов'язання перед відповідачем, а останній належним чином не виконав умови кредитного договору №МКZ7GF02880067 від 24 червня 2005 року, а тому позовні вимоги позивача про звернення стягнення на будинок який розташований за адресою: [ADDRESS],є підставними і підлягають до задоволення. Розглядаючи позовну вимогу про виселення відповідачів, суд приходить до наступного висновку. -3- Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. На підставі ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Тому у задоволенні позовної вимоги позивача про виселення відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] - слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» слід задоволити частково. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3 654 грн. судового збору.

Outcome: dismissed