Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на такі докази: Відповідачеві [PERSON] згідно ордеру від 1990 року було надане житло за адресою: м. Первомайський Харківської області, ? м-н., б. 58, кімната 332. У вказаній кімнаті з 28.09.1990 року зареєстрована вона та з 11.11.1990 року її вже повнолітня дочка-відповідач [PERSON] Щонайменше з липня 2015 року відповідачі у вказаній кімнаті не проживають. Останні забрали свої речі і покинули житло, але по теперішній час зареєстровані у ньому. Вони тривалий час, а саме: більш як шість місяців не мешкають за зазначеною адресою. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням. Представник позивача до судового засідання не прибув, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягає, у разі неявки відповідачів не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі до судового засідання не прибули, хоча судом повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду справи без їхньої участі не надавали, як і не надали судові заперечень проти позову. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України, отримавши згоду сторони позивача, суд ухвалив розглянути справу заочно з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Представник третьої особи також до суду не прибув, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату розгляду, проте його неявка не перешкоджає розглядові справи. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив такі факти і відповідні до них правовідносини: позивачці [PERSON] згідно ордеру від 1990 року (а.с.4) було надане житло за адресою: м. Первомайський Харківської області, ? м-н., б. 58, кімната 332. У вказаній кімнаті 28.09.1990 року вона зареєструвала себе та 11.11.1990 року свою дочку відповідача у справі [PERSON] Також встановлено, що до 03.08.2015 року відповідачі забрали свої речі і покинули жиле приміщення, що вбачається з актів про не проживання (а.с.7), але по теперішній час залишаються зареєстрованими в зазначеній кімнаті (а.с.19-20), комунальні послуги тривалий час не оплачують, що підтверджується довідкою (а.с.10). Балансоутримувачем житлового фонду та обєктів благоустрою м. Первомайського Харківської області, в тому числі і вказаного у позовній заяві житлового приміщення, є Комунальне підприємство «Жилсервіс», що вбачається із рішення сесії Первомайської міськради (а.с.14) та акту прийому-передачі (а.с.15). Таким чином, на житлові правовідносини розповсюджується дія норм глави 2 ЖК України, в тому числі ст.ст. 71, 72, зокрема, щодо збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами та про визнання громадян такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до приписів вказаних норм за тимчасово відсутніми громадянами без поважних причин право на житло зберігається протягом 6-ти місяців, у іншому випадку, у разі відсутності поважних причин, за рішенням суду вказані особи можуть бути визнані такими, що втратили право користування житлом. Відповідачі вже більш як шість місяців не мешкають за зазначеною адресою, що підтверджується актами про не проживання, складеними комендантом гуртожитку та сусідами. Таким чином, суд приходить до висновку про не проживання відповідачів більш як шість місяців без поважних причин, що свідчить про втрату відповідачами інтересу до спірного жилого приміщення. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна та зобовязана довести судові ті обставини, на які вона посилається, як на підтвердження своїх вимог або підтвердження своїх заперечень. На думку суду, відповідачі, не надавши заперечень на позовні вимоги та жодного доказу поважності причин відсутності на спірній житловій площі понад 6 місяців, не довели своєї правоти. Натомість, позивач повністю підтвердив обґрунтованість своєї позиції. Тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особа знімається з реєстрації місця проживання внаслідок набрання чинності рішенням про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В порядку ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі зазначеного та

Outcome: approved