Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач просить постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь кошти за порушення грошового зобовязання в сумі 30417,47 гривень, а саме: 26723,17 гривень - розмір інфляційних втрат на прострочену суму, 3694,30 - 3% річних від простроченої суми, мотивуючи свої вимоги порушенням строків виконання грошового зобовязання. У судове засідання представник Фермерського господарства «Апіс» не зявився, але надав заяву про слухання справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не працює, у нього не має коштів та майна для погашення заборгованості. Крім того, доповнив, що вимоги ст.625 ЦК України поширюються на договірні відносини у випадку, якщо в договорі не передбачений інший розмір відсотків. Оскільки сума заборгованості встановлена рішенням суду, то позовні вимоги не підлягають задоволенню. Зауважень щодо вірності проведених розрахунків від відповідача не надійшло. У судовому засіданні встановлено що 30 травня 2013 року рішенням Великописарівського районного суду Сумської області задоволено позовні вимоги Фермерського господарства «Апіс» та стягнуто з [PERSON] на користь ФГ «Апіс» кошти в сумі 37439,28 гривень та 430,80 гривень - три відсотки річних за порушення строків погашення заборгованості. У рішенні суду зазначено, що між сторонами 04 серпня 2011 року був укладений договір примирення, відповідно якого [PERSON] зобовязується повернути всі збитки, завдані [PERSON] фермерському господарству «Апіс» в сумі 47439,28 гривень до 10 жовтня 2011 року. Кошти в сумі 10000 гривень [PERSON] сплатив фермерському господарству «Апіс» 04 серпня 2011 року, що підтверджується квитанцією. 23 липня 2013 року ВДВС [PERSON] районного управління юстиції відкрито виконавче провадження за рішенням [PERSON] районного суду Сумської області від 30 травня 2013 року. У ході проведення виконавчих дій: надіслано запити про виявлення майна боржника та рахунків в банках, перевірено майновий стан боржника за місцем його проживання, проведено опис та арешт майна боржника, а саме: холодильник, телевізор, компютер, які в послідуючому передані стягувачеві на суму 2000,00 гривень. Постановою державного виконавця ВДВС [PERSON] районного управління юстиції від 27 червня 2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві, сума заборгованості за виконавчим документом складала 37870,08 гривень. Документ може бути предявлено до виконання до 27 червня 2015 року. З розрахунку, доданого до позовної заяви, слідує, що розмір інфляційних втрат з 31 липня 2013 року по 06 грудня 2016 року складає 26723,17 гривень, 3 відсотки річних на прострочену суму становить 3694, 30 гривень. З ст.11 ЦК України слідує, що зобовязання виникають на підставі договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона зобовязується вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Посилання відповідача, що сума заборгованості встановлена рішенням суду, не відповідає дійсності, оскільки рішенню суду передували договірні правовідносини, які належним чином не були виконані. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в сумі 1378, 00 гривень відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved