Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач пояснила, що свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 636 від 04 листопада 1994 року підтверджена реєстрації шлюбу між сторонами. разом із тим спільне проживання між сторонами припинено з 01 липня 2016 року, намагань до примирення сторони не роблять, у зв?язку із чим просить шлюб розірвати. Окрім вказаного пояснила, що за період з 2002 року по 2013 рік вони робили ремонт у квартирі [ADDRESS], куди були вкладені гроші за результатами зміни права власності та продажу належного їм майна, у зв?язку із чим квартира суттєво змінила у вартості, що вважає за підставу про визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаної квартири. Разом із тим пояснила, що у квартирі знаходилось рухоме майно, яке просить розділити за варіантом, за яким виділити їй: Телевізор «філіпс»; Супутникова антена+тюнер; Комп'ютер і монітор; Стара пральна машина «Зануссі»; Шафа - купе (біла); Комод (білий); Письмовий стіл; Диван (з кімнати доньки); Палас синій (з кімнати доньки); Вишиті картини; Розкладне крісло; Квіти; Мікрохвильова піч; а позивачеві, [PERSON]: Телевізори «Сони» та «Самсунг»; Відеомагнітофон «Сони»; Колонки домашнього кінотеатру; Посилювач звуку «Санье»; Диван; Мебля «Горка»; Комод для білизни (коричнево-білий); Кондиціонер «LG»; Кухонні меблі; Холодильник «BF,KO»; Кухонний диван; Кухонний стіл; Табуретки; Тумба під телевізор; DVD програвачі (2шт.). Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, разом із тим пояснив, що з урахуванням свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 жовтня 2003 року він є власником квартири [ADDRESS], між тим відсутні докази, які встановлюють можливість визнати вказану квартиру спільною власністю подружжя. В частині розподілу рухомого майна заперечує проти розукомплектування телевізора, супутникових антен та долученої до них у спеціальній тумбі апаратури. Окрім того пояснив що палас, який знаходиться в кімнаті, якою користувалась їхня донька, приклеєний до підлоги, що у свою чергу унеможливлює його вилучення, а пральна машина є старою та не може бути визначена окремою вартістю. З урахуванням вказаного надав варіант, за яким вважає доцільним виділення йому телевізору «Філіпс», колонок домашнього кінотеатру, посилювачу звуку «санье». дивану, комоду для білизни (коричнево- білий). кондиціонеру, кухонних меблів, холодильнику «Веко», кухонного дивану, кухонного столу, табуреток, тумби під телевізор, супутникової антени та тюнеру, паласу синього (з кімнати доньки). Натомість позивачці по справі необхідно виділити комп'ютер та монітор, шафу-купе (біла), комод, письмовий стіл, диван (з кімнати доньки), вишиті картини, розкладне крісло, квіти, мікрохвильову піч, телевізори «Соні» та «Самсунг», відеомагнітофон «Соні», меблі «Горка», DVD програвачі «2 шт.». Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Свідоцтвом серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за № 636 від 04 листопада 1994 року підтверджена реєстрації шлюбу між сторонами. Разом із тим спільне проживання між сторонами припинено з 01 липня 2016 року, намагань до примирення сторони не роблять, у зв?язку із чим відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, через встановлення того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом із тим, відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] підтверджене технічною документацією та заповітом від 14 жовтня 2003 року. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є відповідно братом позивача та донькою сторін пояснили, що у квартирі був зроблений ремонт, під час якого відбулось перепланування та зміна елементів та конструкцій. Між тим докази, які підтверджують вартість квартири на час ремонту та розмір коштів, який був внесений позивачем для істотного збільшення вартості квартири до матеріалів справи не долучені. Роз?ясненнями п. 22 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Сторони між собою не погодили порядок розподілу майна, до матеріалів справи не долучені докази дійсної вартості рухомого майна на час розгляду справи, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у вказаній частині. У забезпечення позову ухвалою від 09 листопада 2017 року був накладений арешт на двокімнатну квартиру [ADDRESS]. У зв?язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у вказаній частині суд у відповідності до вимог ст. 158 ч.9 ЦПК України скасовує вказаний захід забезпечення позову. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: partial