Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що відповідач [PERSON] проживає в [ADDRESS] та споживає комунальні послуги, які надає позивач з централізованого опалення. Однак, відповідач не в повному обсязі оплачує позивачеві вартість спожитих послуг із централізованого опалення, у зв'язку з чим в період з 01 січня 2002 року по 01 січня 2012 року за відповідачем перед позивачем наявна заборгованість в сумі 7426,7 грн. Тому позивач змушений пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 7426,7 грн. та судові витрати понесені ним в сумі 243,6 грн. Протягом розгляду справи представник за довіреністю позивача МКП «Херсонтеплоенерго» - Мінкін О.В. заявив клопотання про збільшення розміру позовних вимог так як після пред'явлення позивачем позову відповідач продовжує не оплачувати спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 січня 2002 року по 01 грудня 2014 року в сумі 10034,43 грн. та судові витрати понесені позивачем в сумі 243,6 грн. В судовому засіданні представник за довіреністю позивача МКП «Херсонтеплоенерго» - Мінкін О.В. підтримав позовні вимоги позивача та посилаючись на обставини викладені в позовній заяві просив суд задовольнити позов стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 10034,43 грн. та судові витрати в сумі 243,6 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.ч.4-5 ст. 74 та ч.3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить підпис відповідача на відповідній розписці від 15 січня 2015 року. При цьому, будучи присутньою в судовому засіданні, яке відбулося раніше, заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача посилаючись на ту обставину, що не одержувала послуг позивача з централізованого опалення квартири [ADDRESS] у зв'язку з чим вважає позовні вимоги необґрунтованими. Крім цього, відповідач відзначала, що позовні вимоги заявлені позивачем перевищують загальний строк позовної давності у зв'язку з чим просила суд застосувати позовну давність до позовних вимог позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідач [PERSON] проживає і з 04 лютого 2000 року має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання в [ADDRESS] та споживає комунальні послуги, які надає позивач з централізованого опалення. Однак, відповідач не в повному обсязі оплачує позивачеві вартість спожитих послуг із централізованого опалення, у зв'язку з чим в період з 01 січня 2002 року по 01 грудня 2014 року за відповідачем перед позивачем наявна заборгованість в сумі 10034,43 грн., про що в свою чергу свідчать відповідні роздруківки особового рахунку № 0451024 зроблені позивачем 29 вересня 2014 року та 01 грудня 2014 року, з наявними в них відомостями про нарахування плати за надані відповідачеві послуги з централізованого опалення та про проведені відповідачем оплати за спожиття вище вказаних послуг позивача. В свою чергу згідно змісту ч.3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте відповідач [PERSON] не надала належних доказів на підтвердження тієї обставини, що вона не одержувала послуг позивача з централізованого опалення квартири [ADDRESS]. При цьому, заяву про видачу судового наказу з вимогою до боржника [PERSON] на стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2002 року в сумі 9223,27 грн. заявник МКП «Херсонтеплоенерго» подало до суду лише 24 січня 2012 року. У зв'язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 січня 2002 року до 01 січня 2009 року заявлені позивачем з пропуском строку загальної позовної давності, а сам відповідач заявила про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. При цьому, згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Крім цього, пунктом 18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. В свою чергу відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючі вище викладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, у зв'язку з чим підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості за період з 01 січня 2009 року по 01 грудня 2014 року в сумі 7088,53 грн., в той час як інша частина вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 01 січня 2002 року до 01 січня 2009 року в сумі 2945,9 грн. заявлена останнім з пропуском строку загальної позовної давності. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.При цьому, ст. 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ч.ч.3-4 ст. 267 ЦК України,позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому суд вважає, що в задоволенні заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за період з 01 січня 2002 року до 01 січня 2009 року в сумі 2945,9 грн. необхідно відмовити у зв'язку з спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судові витрати в розмірі 172,07 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: partial