Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач просить суд прийняти рішення про зміну розміру аліментів, визначених відповідно до рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 09.09.2008 р., у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], 2005 р.н., збільшити мінімальний розмір аліментів до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON], 2005 р.н., в сумі 84540,82 грн.; стягнути заборгованість по сплаті аліментів на утримання [PERSON], 2011 р.н., в сумі 2609,50 грн.; стягнути пеню у розмірі 1% зі всієї суми заборгованості за весь період. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що при наявності судових рішень, відповідач не сплачує аліменти на утримання дітей, в зв'язку із чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також пеню на суму боргу за весь період її виникнення. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, зазначає, що після розлучення в 2008 р., вони знову зійшлися та проживали разом до липня 2017 р., він працював, утримував сім'ю та надавав утримання дітям. Відповідачу було відомо про наявність судового рішення про стягнення аліментів за 2008 р., проте йому також відомо, що позивач виконавчий лист забрала, претензій до нього не мала. У вступному слові позивач відмовився надавати відповіді щодо причин невжиття заходів по стягненню аліментів з 2008 р. та проживання спільно з відповідачем однією сім'єю. Відповідач у вступному слові пояснив, що після розлучення вони продовжували мешкати разом, він утримував дружину та дитину. Придбавали спільно майно, будинок, машину. Згодом у них народилася друга дитина. 18.08.2017 р. було відкрите провадження у справі; 23.08.2017 р. судове засідання було відкладене в зв'язку із відсутністю відомостей про повідомлення сторін; 21.09.2017 р., за клопотанням представника відповідача розгляд справи було відкладено; 06.11.2017 р. у розгляді справи була оголошена перерва в зв'язку із надходженням заяви про уточнення позовних вимог; 06.11.2017 р. у розгляді справи була оголошена перерва в зв'язку із надходженням заяви про уточнення позовних вимог; 23.11.2017 р. у розгляді справи було продовжено перерву в зв'язку із надходженням заяви про уточнення позовних вимог; 12.12.2017 р. у розгляді справи було продовжено перерву в зв'язку із надходженням заяви про уточнення позовних вимог; 16.01.2018 р. судом було вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, за участю сторін та у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення розгляду справи було відмовлено. В судовому засіданні було визначено надати сторонами час для підготовки відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив; 05.02.2018 р. було задоволено клопотання представника відповідача про виклик та допит свідків. 20.02.2018 р. продовжена перерва з метою виклику свідків, що не з'явилися. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами по справі 15.01.2003 р. був укладений шлюб, який за рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р., був розірваний. За вказаним судовим рішенням також з відповідача на користь позивача, на утримання [PERSON] 2005 р., були стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.09.2008 р., на підставі виданого виконавчого листа, було відкрите виконавче провадження про стягнення аліментів, а 22.12.2008 р. виконавче провадження було закінчене. У сторін по справі [INFO] р. народилася друга дитина, [PERSON], факт народження був зареєстрований Власівською селищною радою, за місцем реєстрації та проживання відповідача. Згідно судового наказу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.09.2017 р., у справі № 401/1886/17, з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання [PERSON], 2011 р., у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 13.09.2017 р. позивачу був виданий дублікат виконавчого листа за рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р. та за постановою державного виконавця від 13.10.2017 р. було відкрите виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання [PERSON], 2005 р.н. 17.10.2017 р. державним виконавцем були винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника за вказаними виконавчими документами. Судом було встановлено, що після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати, вести спільне господарство, надавати утримання дітям. В грудні 2008 р. виконавче провадження було закінчене. За час спільного проживання в с. Власівка у сторін по справі народилася друга дитина. Сторони за час спільного фактичного проживання придбали житловий будинок та автомобіль. Так як сторони по справі проживали спільно, вели спільне господарство, суд робить висновок про надання відповідачем утримання їх спільним дітям за весь час їх спільного проживання після розірвання шлюбу. За місцем роботи відповідача виконавчий лист не надходив, боржника у розшук не оголошували. Період спільного проживання відповідач працював офіційно, що не позбавляло державного виконавця встановити доходи боржника та його місце роботи. Після припинення в липні 2017 р. фактичних шлюбних відносин, відповідач добровільно здійснював сплату коштів на утримання дітей, без наявності відкритих щодо нього виконавчих проваджень. Так позивачем були отримані грошові кошти 06.06.2017 р., в сумі 7437,19 грн. та 12.07.2017 р., в сумі 1507,54 грн. Позивачем протягом 9 років не вживалися заходи щодо відновлення виконавчого провадження, отримання дублікату виконавчого листа та пред'явлення його до виконання повторно, що також свідчить про відсутність у позивача до відповідача вимог матеріального характеру щодо утримання дитини, на утримання якої були стягнути аліменти. Дублікат виконавчого листа позивачем був отриманий вже після припинення фактичних шлюбних відносин, 13.09.2017 р. Судом встановлено, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті аліментів, так як сторони продовжували мешкати разом та відповідач надавав утримання дитині. В жовтня 2017 р. були відкриті два виконавчих провадження, що надійшли за місцем роботи відповідача в листопаді 2017 р., та за цими виконавчими документами на даний час здійснюється стягнення аліментів на утримання дітей. Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, показами свідків: Свідок [PERSON] пояснила, що сторони до останнього часу проживали разом, разом приїздили в село на всі свята. З ними також були їх діти. За час проживання купили хату та машину. Сам свідок приїжджав до них неодноразово на Власівку. Мати позивача годувала їм птицю, яку купував та привозив відповідач. Про те, що сторони були розлучені свідку не відомо; Свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий зі сторонами по справі з 2014 р. Коли розпочинався сезон полювання свідок бував у них вдома по три рази на тиждень. Проживали вони разом, і діти були при них. Свідок неодноразово забирав разом із відповідачем дітей із садка. Дружина свідка є вихователем в групі, яку відвідує молодший син сторін по справі; Свідок [PERSON] пояснив, що він працював разом із відповідачем з 2008 р. - 2012 р., на різних підприємствах. У них була велика заробітна плата. Робота могла тривати і 8 годин, могла тривати і 12 годин. В залежності від навантаження. Коли доводилося і ночувати на роботі. Відповідач жив разом із позивачем та він утримував родину. Свідку відомо, що сторони спочатку знімали житло, а потім відповідач, отримав за місцем роботи позичку, купив будинок. Свідок бував у них вдома на Власівці. Свідок обслуговував згодом «Маркетопт», який розташований на Власівці, де працює позивач. Бачив там неодноразово відповідача та дітей. Передавав відповідачу через позивача вітання. Коли вони робили Хіжняку фонтан на Власівці, то затрималися, а позивачка разом із сином приїхала за відповідачем на їх машині. Свідку відомо, що сторони були розлучені, але жили вони разом; Свідок [PERSON] пояснив, що перебуває із сторонами у дружніх стосунках, допомагав їм переїжджати та перевозити речі, був у них в гостях в с. Власівка, де вони живуть у будинку разом, забирав їх сім'ю від матері позивачки, в селі де вона мешкає. Свідок [PERSON] пояснив, що його родина та сторони по справі товаришують з 2006 р. Він працював разом із відповідачем, у них були великі заробітки, до 10000,0 грн., при курсі долара США 1 дол. США за 5 грн. Жінки їх працювали разом в інтернаті для осіб похилого віку, де отримували мінімальну заробітну плату. Сторони купили будинок на Власівці, до цього вони мешкали у житлі, що їм надав свідок протягом 3-4 років. Спілкувалися на вихідних до останнього часу, як у минулому році сторони припинили подружні стосунки. У сторін були дуже добрі сімейні стосунки, мешкали сторони разом. Встановлені судом фактичні обставини підтверджується письмовими доказами, копіями документів, наданих сторонами: свідоцтва про одруження сторін по справі; рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р.; свідоцтва про народження [PERSON], 2005 р.н.; свідоцтва про народження [PERSON], 2011 р.н.; довідки Козельщинського ДВС від 19.07.2017 р. про відсутність на виконанні виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання [PERSON], 2005 р.н.; довідки від 18.07.2017 р. виданої про склад сім'ї позивача; довідки про доходи відповідача з березня по серпень в 2017 р.; довідки з місця роботи відповідача, ТОВ «СПІПТ», про працевлаштування з 10.08.2017 р.; довідки про роботу відповідача в грудні 2016 р. в ТОВ «АРГО-УТН»; довідки про роботу відповідача з 2013 - 2016 р. в ТОВ «ЕКВІТА»; довідки про роботу відповідача в ТОВ «ЕКВІТА» 10.12.2016 р. по 09.08.2017 р.; копії трудової книжки відповідача; дублікату виконавчого листа за рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р., повторно виданого судом 13.09.2017 р.; постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.09.2008 р.; витягів з реєстру виконавчих проваджень щодо відкриття та закінчення у 2008 р. виконавчого провадження по виконанню рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р.; листа Козельщинського ДВС від 07.09.2017 р. щодо закінчення виконавчого провадження, так як виконавцем було встановлено місце роботи боржника та виконавчий лист був спрямований за належністю, заборгованість станом на 01.12.2008 р. склала 1122,75 грн.; розрахунку суми боргу станом на 01.10.2017 р.; розрахунку суми боргу станом на 01.11.2017 р.; розрахунку суми боргу станом на 01.12.2017 р.; лист органу ДВС від 11.12.2017 р. про надходження дублікату виконавчого листа, виданого на підставі рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р., з інформацією про не перебування до 13.10.2017 р. на виконанні органу ДВС вказаного виконавчого листа; довідка з місця роботи про початок утримання з відповідача аліментів, виконавчі листи на підприємство надійшли 30.11.2017 р.; квитанції про перерахування на користь позивача відповідачем 12.07.2017 р. 1507,54 грн.; письмової угоди між відповідачем та гр. [PERSON], від 05.06.2017 р., відповідно до умов якої останній перераховує позивачу, в рахунок виконаних відповідачем робіт 7437,19 грн.; дублікату квитанції від 06.06.2017 р. про перерахування [PERSON] на користь [PERSON] 7437,19 грн.; розрахункових документів щодо ремонту належного сторонам транспортного засобу; договору позики від 08.07.2012 р. відповідно до якого відповідач отримав за місцем роботи 35000,0 грн.; постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.10.2017 р. по виконанню рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р.; повідомлення державного виконавця сторонам виконавчого провадження від 13.10.2017 р. про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р.; листів від 17.10.2017 р. про направлення виконавчих документів для виконання за місцем роботи боржника; судового наказу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.09.2017 р. про стягнення аліментів; листа від 21.09.2017р. державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 18.02.2009 р. та направлення виконавчого листа до Козельщинського ВДВС; листа Козельщинського ВДВС щодо ненадходження виконавчого листа; заяви стягувача від 13.10.2017 р. про виконання дублікату виконавчого листа; постанови державного виконавця від 13.10.2017 р. про відкриття виконавчого провадження за наказом Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.09.2017 р. про стягнення аліментів; постанови державного виконавця від 17.10.2017 р. про звернення стягнення на заробітну плату. Судове рішення про стягнення аліментів виконується у визначеному законодавством порядку, а тому, при виникненні заборгованості по стягненню аліментів, які вже є стягнутими за судовим рішенням, повторно звертатися до суду за стягненням боргу з платника аліментів не виникає необхідності, так як аліменти не можуть бути двічі з платника стягнуті. Відповідно до ч. 2, ст. 194 СК України якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час, проте судом таких обставин під час розгляду справи встановлено не було. Судом встановлено, що до відкриття виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа та за судовим наказом, відповідачем на користь позивача були сплачені грошові кошти 06.06.2017 р., в сумі 7437,19 грн. та 12.07.2017 р., в сумі 1507,54 грн., на утримання дітей. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судом не було встановлено наявності заборгованості по сплаті аліментів з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, так як відповідач надавав утримання [PERSON], 2005 р.н., в зв'язку із тим, що сторони по справі та діти проживали разом, вели спільне господарство. Окрім цього, виконавче провадження, що було відкрите на підставі рішення Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р., було закінчене в грудні 2008 р. та повторно було відкрите на підставі дублікату виконавчого листа лише в жовтні 2017 р. З урахуванням викладеного у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені повинно бути відмовлено. Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р. було стягнуто з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 1, ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2, ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, як було передбачено ст. 184 СК України в редакції до 08.07.2017 р., не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 08.07.2017 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» - 50%. Таким чином, зміни до законодавства в частині збільшення мінімального розміру аліментів на дитину надає підстави для здійснення збільшення їх мінімального розміру, згідно ч. 1, ст. 192 СК України, що були стягнуті раніше за рішенням суду. З урахуванням вказаних змін до законодавства, що регулює сплату аліментів на утримання дітей, позовні вимоги в частині збільшення мінімального розміру аліментів, який був визначений рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області, по справі № 2-236/2008 від 09.09.2008 р., у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають задоволенню та з відповідача повинні стягуватися аліменти на утримання дитини із розрахунку не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати в частині позовних вимог, що залишені без задоволення, повинні бути віднесені за рахунок відповідного бюджету. Судові витрати з задоволених позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь відповідного бюджету.

Outcome: partial