Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором б/н від 12.08.2013 року, вказуючи, що 30.07.2013 року, як спадкоємців після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 30.07.2013 року [PERSON] надав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк», яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1800 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач в свою чергу не надав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, станом на 28.08.2017 року сума заборгованості за кредитом складає 52058 грн. 92 коп. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Згідно ст.ст. 1281, 1282 банк звернувся з вимогою до спадкоємців померлого [PERSON] та просив стягнути з останніх [PERSON], [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 52058 грн. 92 коп. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Зазначила, що в порядку ст.ст. 1281, 1282 ЦК України позивач має право звернутися з вимогою про стягнення заборгованості зі спадкоємців позичальника та ця вимога є обґрунтованою та законною. Відповідачі в призначений час в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, позивач не заперечував проти винесення заочного рішення, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.08.2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідач в свою чергу не надав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. За захистом своїх порушених прав позивач 13.02.2017 року звернувся до суду. Разом з тим, встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 березня 2018 року, виданого Білозерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, позичальник [PERSON] помер [INFO]. З наданого позивачем розрахунку слідує, що на час смерті позичальника [PERSON], заборгованість за наданим йому кредитом складала 52058 грн. 92 коп. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як встановлено ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до положень статей 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змістом наведених норм цивільного законодавства, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, і, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням. Відповідно до вимог статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Як встановлено ч.1 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Частиною другою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги, що передбачено ч.3 ст.1281 ЦК України. Частиною четвертою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючі власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Судом встановлено, що 22 березня 2017 року на підставі відповідного запиту та ухвали суду позивачу стало відомо про смерть відповідача по справі [PERSON]. У відповідності до ст.ст. 201, 203 ЦПК України (в редакції діючій на момент здійснення процесуальної дії) провадження у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 23 березня 2017 року зупинено до залучення до участі у справі правонаступників після померлого відповідача. Судом встановлено, про відкриття спадщини після смерті [PERSON] позивач дізнався 23 березня 2017 року, отримавши відповідну ухвалу про зупинення провадження по справі, а тому, враховуючи вимоги частини другої статті 1281 ЦК України, строк протягом якого позивачу було надано право пред'явити свої вимоги до спадкоємців [PERSON], закінчувався 23 вересня 2017 року. Натомість, позивач лише 02 травня 2018 року звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просив стягнути з правонаступників померлого відповідача, а саме з [PERSON] та [PERSON] суму боргу в розмірі 52058 грн. 92 коп. за кредитним договором від 12.08.2013 року. Додатково ні з претензією до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, ні з листом - претензією до правонаступників позивач протягом строків, встановлених ст.1281 ЦК України не звертався. Оскільки жодна із вказаних дій позивача не була вчинена у строки, встановлені ч.2 ст.1281 ЦК України, позивач, як кредитор спадкодавця [PERSON], враховуючи вимоги ч.4 ст.1281 ЦК України, позбавився права вимоги до правонаступників померлого відповідача. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено отримання правонаступниками претензій як спадкоємцями, що прийняли спадщину в строки, встановлені ст.1281 ЦК України, не надано доказів наявності та розміру спадкового майна, за рахунок якого спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора, що в сукупності позбавляє позивача права вимоги до [PERSON] та [PERSON], оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. Дослідивши наявні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що факти, наведені, позивачем в обґрунтування позовних вимог, не знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, у зв'язку з чим суд вважає позов таким, що задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed