Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач просить суд прийняти рішення про поділ майна подружжя. Визнати право власності на 1/2 частину гаражу № 98, по вул. Обсерваторній, що в м. Світловодську Кіровоградської області; стягнути з відповідача на користь позивача 1/2 частину вартості автомобіля «АЗЛК 2141201», 1992 р.в., д.н. [NUMBER], передавши автомобіль у власність відповідача; судові витрати просить покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірне майно було набуте за час шлюбу, а тому підлягає поділу. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, вважає, що транспортний засіб не підлягає поділу у визначеному порядку, так як позивачкою не була внесена на депозит суду грошова компенсація вартості частки майна. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на частину гаражу у відзиві заперечень наведено не було. Також представником відповідача не було заперечене, що спірне майно, яке підлягає поділу, не є спільною сумісною власністю сторін по справі, яке ними було набуте під час шлюбу. 23.11.2016 р. було відкрите провадження у справі; 03.01.2017 р. винесена ухвала про прийняття зустрічного позову; 26.10.2017 р. за ухвалою суду призначені експертизи, провадження у справі зупинено; 18.01.2018 р. провадження у справі поновлено та визначено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, сторони було зобовязано надати висновки експертиз та сторонам розяснені положення п. 9, ч. 1, ст. 257 ЦПК України; 15.02.2018 р. позовні вимоги за первісним позовом залишені без розгляду. Справа розглядається за формою спрощеного провадження, без виклику сторін, на підставі наявних доказів. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 08.10.1988 р. між сторонами по справі був укладений шлюб, який був розірваний 19.12.2015 р. За час шлюбу сторонами було придбане спірне майно: гараж № 98, по вул. Обсерваторній, що в м. Світловодську Кіровоградської області та автомобіль «АЗЛК 2141201», 1992 р.в., д.н. [NUMBER]. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи, вартість транспортного засобу складає 23171,28 грн. Встановлені судом фактичні обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами, копіями: свідоцтва про розірвання шлюбу; паспорту позивача із відміткою про час укладення шлюбу; договору купівлі-продажу від 26.03.1999 р. гаражу № 98, по вул. Обсерваторній, що в м. Світловодську Кіровоградської області; технічного паспорту на гараж; висновком судової автотоварознавчої експертизи № 12 від 08.02.2018 р. з наявною в ній копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ, який був зареєстрований 17.01.2003 р. На час придбання спірного майна та укладення шлюбу діяли положення Кодексу про шлюб та сімю УРСР. Згідно ст. 13 КпШС УРСР, реєстрація шлюбу встановлюється як в інтересах державних і громадських, так і з метою охорони особистих і майнових прав та інтересів подружжя і дітей. Права і обов'язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав і обов'язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. Статтею 22 КпШС УРСР передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Таким чином, придбане на імя відповідача спірне майно, гараж та транспортний засіб, були придбані за час шлюбу сторін по справі, а тому належать їм на праві спільної сумісної власності, у рівних частках. Відповідно до ст. 65 СК України, дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ст. 62 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Представник відповідача, заперечуючи проти позовних вимог щодо поділу транспортного засобу, шляхом виплати позивачу частки вартості майна та передачі у власність транспортного засобу відповідачу, зазначає про те, що позивачем не була внесена на депозит суду грошова компенсація. Проте, з урахування позовних вимог, позивач просить стягнути на його користь таку компенсацію, залишивши у власності відповідачу автомобіль, а тому вносити на депозит суду таку компенсацію позивачу немає потреби, так як така компенсація повинна бути сплачена на користь самого позивача. Таким чином, відповідно до ст. 69 СК України та ст. ст. 364, 368, 370 ЦК України, підлягає поділу транспортний засіб, з передачею його у власність відповідача із сплатою 1/2 частини від його вартості на користь позивача та, відповідно до ст. 70 СК України, визнання за позивачем права власності на 1/2 частину гаражу. Судові витрати по справі, які складаються із судового збору, в сумі 551,20 грн. та вартості проведеної судової експертизи в сумі 880,0 грн., повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved