Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -згідно боргової розписки від 29 березня 2016 року відповідач отримала від позивача в позику грошові кошти в сумі 200доларів США, які зобовязалася повернути 30березня 2016 року; -взяті на себе зобовязання [PERSON] не виконує і станом на 16 вересня 2016 року борг згідно розписки позивачу не повернула, звернувся з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 29 березня 2016 року у сумі 5241грн.34коп.; судовий збір у сумі 551грн.20коп. та грошові кошти на відшкодування витрат на послуги по наданню юридичної допомоги у сумі 2204грн.80коп.. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву /а.с.28/, згідно якої заявлений позов підтримав та просив розглянути справу в суді у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи неодноразово була повідомлена належним чином, у тому числі і особисто у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України: шляхом надіслання їй судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи за її зареєстрованим місцем проживання /а.с.21,26-27,33-34/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу. 30 січня 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст.1049 ЦК України: позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позивачем надано суду доказ, яким є письмова розписка /а.с.6,29/, згідно якої 29березня 2016 року відповідач [PERSON] отримала від позивача [PERSON] в позику 200доларів США, що станом на 16 вересня 2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 5241грн.34коп., взявши на себе зобовязання повернути суму позики до 30березня 2016 року. Таким чином суд вважає, що між сторонами 29 березня 2016 року був укладений договір позики на суму 200доларів США, що станом на 16 вересня 2016 року відповідно до офіційного курсу НБУ становить 5241грн.34коп. Умови договору позики відповідачем [PERSON] виконані не були, оскільки в зазначений в розписці строк - 30 березня 2016 року вона не повернула позивачу суму позики. На підставі вищевикладеного суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України: стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.79 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України: витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.ст.79,84,88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати по оплаті: судового збору у розмірі 551грн.20коп. /а.с.2/ та витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON] у загальному розмірі 2204грн.80коп., а всього 2756грн. /а.с.9-13/.

Outcome: approved