Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Соснівський відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, приватний виконавець Плесюк О.С. про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.08.2006 [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») уклали кредитний договір № 895/06-034-424, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 17000,00 Євро. Також, 31.08.2006 між АКБ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотеко давці передали в іпотеку належне їм на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Вказує, що через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, право власності на майно 05.02.2019 було зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк». Проте, позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час виявилось неможливим, оскільки на зазначену квартиру накладено арешт. Тому, просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Укрсоцбанк», а саме: квартиру [ADDRESS] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача адвокат Луньова А.Г. в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду клопотання, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Розгляд справи просила проводити без її участі та без участі позивача. \~ \~ \~ \~Відповідачі в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяви, якими просили розгляд справи проводити без ъх участі. Позов визнали та не заперечували проти його задоволення. У зв`язку із неявкою учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувальних засобів не проводилося. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є акціонерне товариство «Укрсоцбанк») 30.08.2006 укладено кредитний договір № 895/06-034-424, за умовами якого відповідач отримав кошти в сумі 17000,00 Євро. Також, 31.08.2006 між АКБ «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавці передали в іпотеку належне їм на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . В ході розгляду справи судом з`ясовано, що через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору, банк був змушений розпочати процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, право власності на квартиру [ADDRESS] , 05.02.2019 зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час виявилось неможливим, оскільки на зазначену квартиру накладено арешт Соснівським ВДВС Черкаського МУЮ, правонаступником якого є Соснівський ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, постановами № 32559802 та № 32561297, та № 5772540. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові\~належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. На сьогодні, позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч. ч . 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Таким чином, з огляду на наведені доводи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані ,оскільки порушене право позивача стосовно обтяження, накладеного на майно, яке є власністю позивача, перешкоджають йому у здійсненні права власності та підлягають судовому захисту. На думку суду, подальший арешт всього майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками та цілей, на досягнення яких спрямований арешт майна. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, оскільки фактичні обставини справи свідчать про те, що відпадала обґрунтована потреба для відповідного арешту спадкового майна.

Outcome: approved