Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб укладений між ним, [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 15.09.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 451 від 15.09.2007 року, обґрунтовуючи позов наступним. 15.09.2007 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області актовий запис № 451 (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15 вересня 2007 року). Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 11 квітня 2008 року. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, різні матеріальні цінності, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачкою спільного господарства не ведуть. Відповідачка проживає з іншим чоловіком. Він проживає з донькою та батьком дружини в [ADDRESS] серпні місяці 2019 року відповідачка забрала свої речі та переїхала від них, але адреси свого місця проживання їм не надала. На підтвердження не проживання в с. Стайки Кагарлицького району Київської області відповідачки за місцем її реєстрації свідчить довідка Стайківської сільської ради № 873 від 18.11.2019 року про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована, але не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] . Він з її батьком намагалися спілкуватися з нею по мобільному телефоні, щоб з`ясувати чому вона вирішила проживати від них окремо та чому покинула свою дитину, проте аргументованої відповіді на це питання не отримав. Відповідачка ще раз приїздила до с. Стайки, щоб забрати свої особисті речі, але знову не змогла йому пояснити причину свого переїзду та причину з якої вона залишила без материнського піклування свою дитину. Дитина бажає проживає лише з ним, вона постійно знаходиться з ним, про матір не бажає згадувати, так як розуміє, що мати її покинула та створила іншу сім`ю, а для неї місця в цій сім`ї не знайшлося. Він й надалі бажає виховувати свою донечку самостійно, тому вважає за можливе просити суд визначити місце проживання дитини з ним, так як таке рішення не суперечить волі та бажання донечки. На підтвердження вищевикладеного надає акт № 28 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 15.11.2019 року, в якому зазначено також на підставі обстеження про те, що мати не приділяє уваги своїй дитині, не цікавиться життям та здоров`ям своєї дитини. Комісія підтримує його рішення притягнути до відповідальності мою дружину, відповідачку [PERSON] , 1986 р.н. до відповідальності за невиконання нею своїх обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] 2008 року народження. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Вважає, що їхній з відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам їхньої дитини, у зв`язку з чим наполягає на його розірванні. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Прізвище просить залишити [PERSON]. У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України). Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 15 вересня 2007 року уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, про що було зроблено актовий запис під № 451. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача. Подружжя проживає, спільного господарства не ведуть, позивач має бажання розірвати шлюб та відповідач проти цього не заперечує. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу відповідач залишається на прізвищі [PERSON] . На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про судовий збір»,

Outcome: approved