Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-27 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електричну енергію, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] , відповідно до умов договору №2171/078 від 29.01.2015 року про користування електричною енергією, є споживачем АТ «Херсонобленерго», на підставі якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни передбачені договором, проте відповідач не сплачувала за спожиту електричну енергію в повному обсязі, внаслідок чого її заборгованість перед АТ «Херсонобленерго» за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року складає 5582 грн. 57 коп. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.11.2019 року відкрите спрощене позовне провадження у справі. 29.11.2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, в якій відповідач просила здійснювати розгляд цивільної справи №648/3506/19 в порядку загального позовного провадження, посилаючись на необхідність детального розгляду, з`ясування обставин справи щодо причин виникнення заборгованості споживача [PERSON] та подання відповідних доказів. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 10.12.2019 року цивільну справу №648/3506/19 за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до [PERSON] про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію, вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. 10.12.2019 року від відповідача надійшов відзив, у якому [PERSON] не визнала позовні вимоги у повному обсязі та просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що позивач надавав їй неякісні послуги, внаслідок чого був зобов`язаний здійснити компенсацію 25% вартості неякісних послуг, та оскільки позивачем не були дотримані вимоги п.6 Порядку забезпечення стандартів якості надання послуг з електропостачання, сума відповідної компенсації подвоюється та має бути врахована при розрахунках у найближчому розрахунковому періоді. Проте, маючи зобов`язання перед відповідачем здійснити такий перерахунок, позивач його своєчасно не виконав та не зробив перерахунку, продовжував нараховувати оплату за надання послуг за електропостачання на загальних підставах, за таких обставин вважала позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. 19.12.2019 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначила, що факт надання неякісних послуг було зафіксовано за період з 01.02.2018 року по 03.04.2018 року, в зв`язку з чим відповідачу відповідно до п.45 Правил користування електричною енергію для населення, затверджених Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, які діяли на час встановлення факту надання неякісної послуги та до 26.06.2018 року, було розраховано суму компенсації за період з 01.02.2018 року по 03.04.2018 року в розмірів 909,80 грн. та було роз`яснено про необхідність надати перелік документів та реквізити для здійснення виплати компенсації у сумі 909 грн. 80 коп., а також зазначено про необхідність здійснити оплату поточної заборгованості за спожиту електричну енергію, або укласти договір реструктуризації заборгованості. Обов`язок позивача компенсувати вартість раніше поставленої відповідачу неякісної електроенергії, не звільняє відповідача від обов`язку своєчасно сплачувати АТ «Херсонобленерго» вартість спожитої електричної енергії відповідно до умов укладеного сторонами договору, а твердження позивача про необхідність врахування суми компенсації в розмірі двократної вартості недовідпущеної електричної енергії при проведенні поточних розрахунків за спожиту електричну енергію у період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року є необґрунтованим та таким що не відповідає вимогам закону. 04.03.2020 року підготовче провадження в справі за позовом Акціонерного товариства «Херсонобленерго» до [PERSON] , про стягнення суми боргу за спожиту електричну енергію закрито. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши суду, що відповідач станом на 01.10.2018 року мала заборгованість зі сплати за електричну енергію в сумі 2279,21 грн., в період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року здійснювала споживання електричної енергії, в зв`язку з чим їй було нараховано за вказаний період 5817,36 грн., проте з жовтня 2018 року відповідач припинила сплачувати за електричну енергію у повному обсязі та сплатила лише 2514,00 грн., що було враховано у розрахунках, заборгованість за спожиту електричну енергію склала 5582,57 грн., яку відповідач у добровільному порядку не погасила. Крім того пояснила, що посилання відповідача на п.6 Порядку забезпечення стандартів якості надання послуг з електропостачання, як на підставу її розрахунку суми компенсації яка підлягає відшкодуванню за неякісну електроенергію, та відповідно до якого сума компенсації подвоюється, якщо перерахунок компенсації не зроблено у найближчий розрахунковий період, є безпідставним, оскільки на момент виявлення факту надання неякісної послуги електропостачання відповідачу, діяв не той нормативний акт на який посилається відповідач, а Правила користування електричною енергію для населення, затверджені Постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, які не передбачали можливості подвоєння суми компенсації та перерахунку в найближчий розрахунковий період. При цьому, зазначила, що АТ «Херсонобленерго» надало [PERSON] послуги з постачання електричної енергії, але відповідач сплачував вартість використаної/отриманої електричної енергії не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5582,57 грн. Ці обставини підтверджуються випискою з особового рахунку та Актом звіряння взаємних розрахунків. Також зазначила, що АТ «Херсонобленерго» не заперечує факту надання відповідачу неякісної послуги у лютому-квітні 2018 року та свого обов`язку відшкодувати компенсацію в розмірі 25 відсотків її вартості, проте заявлені відповідачем вимоги про відшкодування двократної вартості недовідпущеної електричної енергії не ґрунтуються на законодавстві та не звільняють [PERSON] від обов`язку своєчасно сплачувати АТ «Херсонобленерго» вартість спожитої електричної енергії відповідно до умов укладеного сторонами договору. Крім того, АТ «Херсонобленерго» не може зменшити суму заборгованості за спожиту електричну енергію, на суму компенсації, оскільки це інше зобов`язання, щодо нарахування та обліку розрахунків за якими яких існують різні порядок та програмне забезпечення. Наполягала на неможливості зарахування зустрічних вимог, оскільки вони не є однорідними, а також зазначила, що Білозерським районним судом Херсонської області розглянуто цивільну справу №648/2663/19 за позовом [PERSON] до АТ «Херсонобленерго» про зобов`язання про визнання дій незаконним, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, рішенням суду від 29.11.2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено, в тому числі за вимогою про зобов`язання АТ «Херсонобленерго» сплатити їй 25 % електроенергії за період з вересня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 6773,32 грн. Представник відповідача Рязанова А.М. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що напруга електропостачання до її будинку не відповідає вимогам ДСТУ 13109-97, в зв`язку з чим вона починаючи з 2015 року неодноразово зверталася до енергопостачальника, а в ході інспектування за заявою відповідача об`єктів електричних мереж АТ «Херсонобленерго» був виявлений ряд відхилень від вимог нормативних документів щодо якості надання послуги з електропостачання. АТ «Херсонобленерго» порушено законні права та інтереси споживача, що в свою чергу є підставою цивільно-правової відповідальності, тому позивач зобов`язаний зробити перерахунок за спожиту неякісну електричну енергію на користь [PERSON] за період з моменту подання скарги стосовно цього питання з 2015 року по квітень 2018 року в найближчий розрахунковий період, та оскільки цього не було здійснено своєчасно, сума компенсації подвоюється та становить понад 6 тис. грн. При цьому представник позивача в судовому засіданні не заперечувала щодо кількість спожитої електроенергії, застосованих при нарахуванні вартості спожитої електроенергії тарифів на електроенергію та стану розрахунків. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку загального позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно до п. 4.12. Правил роздрібного ринку електричної енергії, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. На підставі п. 5.5.5.2. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 року, споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором. Відповідно до ст.26 Закону України «Про електроенергетику» розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами на підставі фактичних показань приладів обліку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 23.04.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білозерського нотаріального округу Луб`янським В.А. та зареєстрований в реєстрі за №1429, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18648556 від 24.04.2008 року, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , мешкає за вищевказаною адресою та є споживачем послуг АТ «Херсонобленерго» з електропостачання, згідно договору №2171/078 від 29.01.2015 року, відповідно до п.11, ч.1 п. 16, якого передбачено обов`язок відповідача вносити оплату за спожиту електричну енергію виключно на розподільчий рахунок енергопостачальника в уповноваженому банку, відповідно до показань приладу обліку за діючими тарифами (цінами) для населення, по платіжним документам, виписаним енергопостачальником, не пізніше 10 числа наступного місяця Відповідно до п.10 вищевказаного договору споживач має право на отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначеними державними стандартами, а відповідно до п. 13 договору позивач зобов`язаний забезпечити надійне постачання електричної енергії згідно з умовами ліцензій, договором користування електричною енергією. Відповідно до п. 19 вказаного договору енергопостачальник несе відповідальність у разі відпуску споживачу електричної енергії, параметри якості якої на межі балансової належності знаходяться поза межами показників, зазначених у договорі-сплачує 25 %вартості такої енергії. Відповідно до п. 20 договору споживач несе відповідальність за прострочення внесення платежів за електричну енергію, порушення правил користування електричною енергією. Згідно з відомостями нарахування та оплати за електроенергію, відомостями з особистого кабінету відповідача, а також виписки з особового рахунку позивача № [NUMBER] , вбачається, що відповідач станом на 01.10.2018 року мала заборгованість зі сплати за електричну енергію в сумі 2279,21 грн., в період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року здійснювала споживання електричної енергії в кількості 4994 кВт., в зв`язку з чим їй було нараховано за вказаний період 5817,36 грн., проте з жовтня 2018 року відповідач припинила сплачувати за електричну енергію у повному обсязі та сплатила лише 2514,00 грн., що було враховано у розрахунках, заборгованість за спожиту електричну енергію склала 5582,57 грн., яку відповідач у добровільному порядку не погасила та станом на 09.10.2019 року [PERSON] має заборгованість за спожиту електроенергію на вищевказану суму. Відповідно до листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 6755/20/9-19 від 02.04.2019 року факт постачання до будинку позивача за [ADDRESS] електроенергії, якість якої не відповідає вимогам ДСТУ 131109-97 було зафіксовано інспекцією Держенергонагляду у Херсонській області в період з 05 по 06.03.2018 року. З листа АТ «Херсонобленерго» за №35-939-10 від 08.07.2019 року вбачається, що відповідачем здійснено розрахунок 25 % вартості електроенергії за період з 01.02.2018 року по 03.04.2018 року в сумі 909 грн. 80 коп., вартість якої за вказаний період позивачем не заперечується, а з листа позивача за №21/06-029035 від 10.06.2019 року вбачається, що відповідачу спрямовувалася пропозиція надати реквізити для перерахування вказаної суми компенсації, які позивачем не надані до теперішнього часу з посиланням на існування судового спору. Відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 29.11.2019 року, ухваленого у цивільній справі №648/2663/19 за позовом [PERSON] до АТ «Херсонобленерго» про визнання незаконними дій АТ «Херсонобленерго» по відключенню 11.06.2019 року споживача від енергопостачання; зобов`язання поновити енергопостачання будинку; зобов`язання АТ «Херсонобленерго» повернути 25% від спожитої та сплаченої неякісної електричної енергії з моменту її звернення в вересня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 6733 грн. 35 коп.; стягнення моральної шкоди в розмірів 14987 грн., відмовлено у повному обсязі. Згідно постанови Херсонського апеляційного суду, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 29.11.2019 року у частині відмови у задоволенні позову про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії скасовано та ухвалено нове, яким визнано дії АТ «Херсонобленерго» по відключенню [PERSON] , як споживача послуг з електропостачання від електричної мережі незаконними, а провадження у справі у частині позовних вимог [PERSON] до АТ «Херсонобленерго» про зобов`язання поновити електропостачання до будинку закрито. В іншій частині позовних вимог рішення суду першої інстанції залишено без змін. При цьому, Білозерським районним судом Херсонської області та Херсонським апеляційним судом було встановлено, що [PERSON] не здійснювала регулярно та в повному обсязі сплату за електроенергію, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5582,57 грн., факт наявності заборгованості [PERSON] не спростовано. Відповідно до ч.1, ч.6, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що позивачем надані належні, допустимі, достовірні та достатні докази того, що споживачем було здійснено споживання електричної енергії у період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року, проте, всупереч обов`язку визначеного договором та законом відповідачем оплату за отриману послугу електропостачання у визначеному порядку та строки не здійснено, в зв`язку з чим існує заборгованість в сумі 5582,57 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо необхідності проведення перерахунку за спожиту електроенергію неналежної якості в двократному розмірі, що становить понад 6 тис. грн., та врахування вказаного перерахунку при визначенні суми, яка підлягає сплаті відповідачем енергопостачальнику, оскільки зазначене питання вже розглянуто судом в іншій цивільній справі та зроблено висновок про безпідставність самостійного нарахування відповідачем суми відшкодування вартості неякісної енергії, яка підлягає поверненню споживачу. На переконання суду, існування обов`язку АТ «Хероснобленерго» понести відповідальність за надання неякісної електроенергії та сплатити відповідачу 25 % її вартості в сумі 909,80 грн. (відповідно до п.45 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року, які були чинними до 26.06.2018 року тобто на момент встановлення факту надання неякісної послуги), не звільняє відповідача від обов`язку сплатити за спожиту електричну енергію. При цьому суд враховує, що вищевказані правила не містять вимог щодо порядку та строку перерахунку, позивач виявив намір в добровільному порядку сплатити відповідачу кошти, що підлягають виплаті в сумі 909,80 грн., проте відповідач не надала будь-яких реквізитів для проведення вказаної банківської операції. Відповідно до ст.601 ЦК України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Приймаючи до уваги, що позовні вимоги АТ «Херсонобленерго» по сплаті заборгованості за спожиту електроенергію та позиція відповідача про перерахування їй суми компенсації за електроенергію неналежної якості не є однорідними вимогами, а також що сторони не заявляли про таке зарахування, суд позбавлений можливості здійснити зарахування 909,80 грн. та зменшити суму заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, на вказану суму. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача в силу ст.526 ЦК України, ст.58 Закону України «Про ринок електроенергетику», є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1921 грн.

Outcome: approved