Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, який в процесі судового розгляду зменшив, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.06.2008 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. Позивач свій обовязок по кредитному договору, щодо надання відповідачу кредиту виконав. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 30.11.2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 40\~945,48 грн. Разом з тим, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.01.2012 року у цивільній справі №2-5191/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.06.2008 року в сумі 25\~374,20 грн. А тому, заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача становить 15\~571,28 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина) та 778,56 грн. штраф (процентна складова), а всього 16\~849,84 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] зменшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні останніх відмовити, застосувавши строки позовної давності до виниклих правовідносин. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.06.2008 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір. При укладенні вищевказаного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договір приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов договору загальна сума заборгованості позивача станом на 31.10.2015 року згідно довідки-розрахунку становить 40\~945,48 грн., з них: 9\~908,83 грн. заборгованість за кредитом; 27\~585,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 451,08 грн. заборгованість за пенею та комісією. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.01.2012 року у цивільній справі №2-5191/11 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26.06.2008 року в сумі 25\~374,20 грн. Разом з тим, стаття 256 ЦК України визначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). А тому, з огляду на розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.06.2008 року станом на 31.10.2015 року, з якого достеменно вбчається, що остання проплата відповідача за договором склала 200,00 грн. 19.01.2012 року, наявність рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.01.2012 року, що згідно ч.2 ст.264 ЦК України свідчить про переривання строку позовної дасності, звернення позивача до суду з даним позовом 24.12.2014 року, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем загальний строк позовної давності у 3 роки не пропущено. Однак, згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. А тому, з огляду на розрахунок пені позивача за період з 05.08.2008 року по 31.10.2015 року, наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пеню в межах строку спеціальної позовної давності 1 рік, тобто за період з 31.10.2014 року по 31.10.2015 року, що становитиме 600 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем станом на 31.10.2015 року сановитеме 38\~094,40 грн. А враховуючи наявність рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 20.01.2012 року, різниця між наявною та уже стягнутою за рішенням суду заборгованістю складатиме 12\~720,20 грн., а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 778,56 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 13\~998,76 грн., яка й підлягає стягненню. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 400,11 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 12.12.2014 року, також підлягає стягненню з відповідача у розмірі 139,98 грн., так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial