Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач ПАТ «Діамантбанк» звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором по сплаті процентів від 13.06.2008 року № 08-06-13-0078_166/R01 в сумі 162755,95 грн. В обґрунтування позову позивач стверджує, що заборгованість в сумі 162755,95 грн., виникла внаслідок порушення відповідачем договірних умов щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач стверджує, що відповідач незаконно не виконує власних зобов'язань щодо погашення отриманого кредиту і відсотків за користування ним. Позивач стверджує, що відповідно до умов укладеного з відповідачем договору від 13.06.2008 року, позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 14000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за вищевказаним договором відповідач станом на 22.01.2014 року має заборгованість за кредитним договором по сплаті процентів - 162755,95 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором по сплаті процентів в грошовій сумі 162755,95 грн. і судові витрати 1627,56 грн. Вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором по сплаті процентів позивач мотивує невиконанням відповідачем обов'язків передбачених умовами договору, згідно яких відповідач, повинен погашати заборгованість по кредиту і відсоткам за його користування. Представник позивача в судове засідання не з'явився попередньо надавши суду відповідну заяву (а.с.42), в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, розгляд справи провести без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи, незважаючи на відсутність у зареєстрованому місці проживання був повідомлений належним чином. З наведеного вбачається, що відповідач був повідомлений про суть спору і розгляд справи Катеринопільським районним судом, а отже свідомо не вжив заходів для отримання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання і не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], свідомо ухиляється від отримання судових повісток про виклик до суду і відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що судові виклики були вручені йому належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України наслідки, визначені частинами другою-четвертою цієї статті настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача із заявою про надання кредиту. Відповідно до укладеного договору № 08-06-13-0078_166/R01 від 13.06.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 140000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Проте відповідач порушив умови договору, що призвело до утворення заборгованості по даному кредитному договору. Судом встановлено, що визначена позивачем сума заборгованості за кредитним договором по сплаті процентів ґрунтуються на розрахунку заборгованості за договором № 08-06-13-0078_166/R01 від 13.06.2008 року станом на 22.01.2014 року (а.с.10), при цьому даний вид заборгованості підлягає до стягнення у розмірі заявлених позивачем до стягнення, а саме: 162755,95 грн., так як така заборгованість виникла станом на 22.01.2014 року. За таких обставин, суд вважає встановленими факти укладення кредитного договору № 08-06-13-0078_166/R01 від 13.06.2008 року між позивачем та відповідачем, а також вважає доведеними твердження позивача про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором по сплаті процентів, оскільки ці факти підтверджуються письмовими матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - зміна умов зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася,та сплати процентів. Отже, суд визнає, що відповідач допустив істотні порушення умов кредитного договору № 08-06-13-0078_166/R01 від 13.06.2008 року, і всупереч вимог ст.ст. 526, 610,611,1048 ч.1,1050 ч. 2,1054 ч.1 ЦК України не виконав законних вимог позивача щодо повернення заборгованості за кредитним договором, тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача в розмірі 162755,95 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд встановив, що судовий збір позивачем було сплачено сумі 1627,56 грн. Отже, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 1627,56 грн. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved