overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідачки 18971 (вісімнадцять тисяч дев'ятсот сімдесят одну) гривню 54 копійки та стягнути судові витрати по справі. Розгляд справи проводити без участі представника позивача. Обгрунтування позовних вимог позивач виклав в позовній заяві (а.с.2-4). Відповідачка у судове засідання не з»явився, хоч про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності, та постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Матеріалами справи, зокрема копією договору № 001-08504-260612 від 26 червня 2012 року підтверджено, що відповідачка отримала у позивача кредит (а.с.7-9), а на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитом становила ціну позову (а.с.6). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути з відповідачки 31430 гривень 57 копійки заборгованості за кредитними договорами та 1218 гривень судових витрат по справі. Обгрунтування позовних вимог позивач виклав в позовній заяві (а.с.1-4). Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідачка у судове засідання не з»явилася, хоч про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе справу розглянути у її відсутності, та постановити заочне рішення. За таких обставин, суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін, у порядку, передбаченому ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Матеріалами справи, зокрема копією кредитного договору № [NUMBER] від 16 жовтня 2013 року та копією кредитного договору № [NUMBER] від 13 лютого 2014 року підтверджено, що відповідачка отримала у ПАТ «ОТП Банк» кредит (а.с.6-8, 14-15), позивач має право вимагати повернення боргу відповідно до договору факторингу №№22/12/14-1-1;22/12/14/1-2, (а.с.25-28, 30-33), на день звернення до суду з даним позовом заборгованість за кредитом становила ціну позову (а.с.22,33). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТзОВ «ОТП Факториг Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю. Питання судових витрат, повязаних з розглядом справи суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.525, 526, 530, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким договір купівлі-продажу № 96/1022 від 02.08.1996 року нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], посвідчений на Одеській універсальній товарній біржі «GIP», укладений між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнати дійсним У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила розглядати справу у її відсутність, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися. Жодних клопотань, доказів чи заперечень до суду не надавали, про причини нез'явлення в судове засідання не повідомляли. У зв'язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.1996 року між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 96/1022 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS], який був посвідчений на Одеській універсальній товарній біржі «GIP». У відповідності з умовами договору у власність [PERSON] переходила вищевказана квартира. При цьому сторони досягли домовленості за всіх істотних умов цього договору. Відповідачам передано сума у розмірі 800 млн. крб., в рахунок оплати вартості вищевказаної квартири. Даний договір 09.08.1996 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування [PERSON], однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963р., і відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення угоди. У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-24 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким договір купівлі-продажу № 98-220 від 21.03.1998 року нерухомого майна, а саме: 37/100 частини житлового будинку № 4 по 9-му Чорноморському провулку у м. Одесі, посвідчений на Одеській універсальній біржі «Вітязь», укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] визнати дійсним У судове засідання позивач не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, але надали заяву в якій позовні вимоги визнали та просили розглядати справу у їх відсутність. Згідно частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.1998 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 98-220 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: 37/100 частини житлового будинку № 4 по 9-му Чорноморському провулку у м. Одесі, який був посвідчений на Одеській універсальній біржі «Вітязь». У відповідності з умовами договору у власність [PERSON] переходило 37/100 частини житлового будинку № 4 по 9-му Чорноморському провулку у м. Одесі. При цьому сторони досягли домовленості за всіх істотних умов цього договору. [PERSON], [PERSON] передано сума у розмірі 10569 грн., в рахунок оплати вартості вищевказаної частини будинку. Даний договір 29.05.1998 року був зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони по справі уклали угоду, передбачену законом, оформили її у письмовій формі, як того вимагає ст. 44 ЦК України в редакції 1963р., угода відповідає вимогам закону і інтересам сторін. Після оформлення предмет угоди фактично перейшов в користування [PERSON], однак, сторонами був порушений обов'язок нотаріального посвідчення вказаного договору, що передбачено ст. 227 ЦК України в редакції 1963р., і відповідачі ухилилися від нотаріального посвідчення угоди. У відповідність з вимогами ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 р., якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину сторін - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що від даного шлюбу вони мають одну дитини - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. 15 січня 2015 року спільне проживання між ними припинено, в сім'ї склались морально тяжкі обставини , при яких вона вимушена переїхати з донькою за іншою адресою. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач та його представник у судовому засіданні з позовними вимогами погодилися. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 07 вересня 2013 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Феодосіївського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис № 355 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 6). З15 січня 2015 року сторони проживають окремо, дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.3), відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, є особою працездатного віку, інших утриманців не має і спроможний сплачувати аліменти. Тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити, є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи з 26 січня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину сторін - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що від шлюбу вони мають одну дитини - сина [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Рішенням Краснопільського районного суду від 21 червня 2013 року шлюб між ними розірвано, сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Позивачка у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 21 червня 2013 року розірвано (а.с.3,5). Від даного шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 4). Дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6), відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, є особою працездатного віку, інших утриманців не має і спроможний сплачувати аліменти. Тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча спроможний це робити, є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи з 25 березня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину сторін - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі вони перебували у шлюбі з 10 серпня 2007 року в якому у них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Спільне проживання між нею та відповідачем припинено близько двох років тому, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина надає, але не регулярно та в недостатніх розмірах. Позивач, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала повністю та просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10 серпня 2007 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрували Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №60, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 серпня 2007 року (а.с.5). Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Наразі спільне проживання між сторонами припинено близько двох років тому, дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає, але не регулярно та в недостатніх розмірах, хоча є особою працездатного віку, інших утриманців не має і спроможний сплачувати аліменти в розмірах передбачених чинним законодавством, тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити, так як є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи з 30.07.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину сторін [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі вони проживали без реєстрації шлюбу, від спільного проживання мають одну дитину доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу та від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с.3). Дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.4), відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, працює водієм в Краснопільській ЦРЛ, є особою працездатного віку, інших утриманців не має і спроможний сплачувати аліменти, тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити, так як працює, є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи з 04 лютого 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-01 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину сторін - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку кожного місяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом до досягнення дитиною віку повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем по справі вони проживали без реєстрації шлюбу з 1999 року , від спільного проживання мають одну дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. 3 грудня 2014 року спільне проживання між ними припинено, донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач у судовому засіданні з позовними вимогами погодився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони проживали разом без реєстрації шлюбу з 1999 року та від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 5). 03 грудня 2014 року спільне проживання між сторонами припинено, дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6), відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не працює, але є особою працездатного віку, інших утриманців не має і спроможний сплачувати аліменти, тому позивачка звернулася в суд з позовом. Відповідно до ст.180-183 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, коли аліменти визначаються в твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина сторін знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча спроможний це робити, так як не працює, але є особою працездатного віку, інших утриманців не має, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку кожного місяця, починаючи з 22.12.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. Неявку до суду відповідача суд розцінює як змогу уникнути цивільно-правової відповідальності.

Outcome: approved