Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави до Відповідача - [PERSON], та до початку розгляду справи по суті Позивачем була подана заява про зміну заявлених вимог, а саме про стягнення з Відповідача на їх користь наявної суми заборгованості за кредитним договором з посиланням на те, що відповідно укладеного між сторонами кредитного договору № СVN0AN02001051 від 31.07.2007 року Відповідач отримала кредит в сумі 9701,75 дол. США, терміном користування до 30.07.2012 року, а також зобов'язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором. Відповідно умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Вказують, що Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. Разом з тим, в порушення норм закону та умов договору Відповідач - [PERSON] належним чином не виконала умови договору, в зв'язку з чим станом на 13.05.2015 року заборгованість за кредитним договором становить - 30695,50 дол. США, яка складається із наступного: 6767,11 дол. США - заборгованість за кредитом; 7418,71 дол. США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 451,82 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та 16057,86 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На підставі викладеного просять стягнути з Відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № СVN0AN02001051 від 31.07.2007 року в розмірі 30695.50 дол. США, що за курсом 20,63 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.07.2015 року складає 633248,16 грн, а також стягнути понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги позову в повному обсязі, просила їх задовольнити та надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач до початку розгляду справи по суті вимоги позову не визнала, просила відмовити в їх задоволені. Крім того, від представника позивача надійшла заява в якій просять суд при розгляді справи застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню - частково. Судом встановлено, що 31.07.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № СVN0AN02001051, відповідно до якого Відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 9701,75 дол. США у вигляді не поновлювальної кредитної лінії, з кінцевим терміном повернення до 30.07.2012 року включно. (а.с. 13-15) Відповідно до п 7.1 наведеної угоди Позивач зобов'язується надати Відповідачу кредитні кошти шляхом: надання готівкою через касу на строк з 31 липня 2007 року по 30 липня 2012 року включно, у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 9701,75 дол. США на наступні цілі: купівля автомобіля в розмірі 7335,34 дол. США, а також у розмірі 6,81 доларів США для сплати за реєстрацію Предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 та у розмірі 2286,25 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту в розмірі 73,35 доларів США, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2. даного Договору. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З положень кредитного договору та ст.ст. 1054, 1055 ЦК України вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, його ціни, строку повернення кредиту, розміру відсотків, письмової форми. Як вбачається з матеріалів справи Відповідачем порушено умови кредитного договору, щодо здійснення щомісячної сплати коштів, в зв'язку з чим, станом на 13.05.2015 року, за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 30695,50 дол. США, яка складається із наступного: 6767,11 дол. США - заборгованість за кредитом; 7418,71 дол. США - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 451,82 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом та 16057,86 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4-7) Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31.07.2007 року між сторонами було укладено договір застави рухомого майна № cvn0AN02001051, згідно якого Відповідач надала в заставу банку, належний їй на праві власності, автомобіль «ДЕО Нексія», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. (а.с. 16-17) З наявних матеріалів справи встановлено, що 14 березня 2012 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ, по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, вимоги банку було задоволено в повному обсязі, а саме вирішено звернути стягнення на предмет застави - автомобіль «ДЕО Нексія», 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СVN0AN02001051 від 31.07.2007 року. (а.с. 54-55) Вказаним рішення суд встановив, що станом на 13.05.2009 року за Відповідачем наявна заборгованість по кредитному договору в сумі 6206,17 дол. США, що складається із заборгованості по кредиту - 6004,78 дол. США; заборгованості по відсоткам - 160,40 дол. США; заборгованості по комісії за користування кредитом - 33,06 дол. США та пені - 7,93 дол. США. Разом з тим, суд враховує, що згідно абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. Враховуючи правову позицію Верховного суду України по справі № 6-1206цс15 від 16.09.2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Таким чином, кредитор має право на стягнення суми за користування кредитом та за порушення виконання грошового зобов'язання, передбачені ст.ст. 611, 1048 ЦК України. Отже, наявність судового рішення про звернення стягнення на предмет застави, яке не реалізовано, не позбавляє права кредитора вимагати виконання кредитних зобов'язань шляхом стягнення заборгованих сум згідно умов кредитного договору. Таким чином, враховуючи, що після винесення Жовтневим районним судом м. Дніпропетровськ рішення про звернення стягнення на предмет застави від 14 березня 2012 року [PERSON] не здійснювала сплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, через що заборгованість Відповідача станом на 13.05.2015 року (без урахування сум, в рахунок погашення яких звернуто стягнення на предмет застави) становить: 762,33 дол. США - заборгованість по тілу кредиту (6767,11 дол. США - 6004,78 дол. США); 418,76 дол. США - заборгованість по комісії (451,82 дол. США - 33,06 дол. США). При розгляді справи суд також враховує, що представником Відповідача була подана заява про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Зазначена норма матеріального права була чинною як на момент укладення кредитного договору, так є чинною і на момент розгляду справи судом. Відповідно до вказаних вимог, з Відповідача на користь банку підлягає стягненню: заборгованість по відсоткам (за останні три роки до звернення з позовом до суду) в розмірі - 3837,18 дол. США та заборгованість по пені (за останній рік до звернення з позовом до суду) в розмірі - 5993,13 дол. США. На підставі викладеного, загальна сума богу, що підлягає стягненню з Відповідача на користь банку, станом на 13.05.2015 року, становить - 11011,40 дол. США (762,33 дол. США - заборгованість по тілу кредиту + 418,76 дол. США - заборгованість по комісії + 3837,18 дол. США - заборгованість по відсоткам + 5993,13 дол. США - заборгованість по пені), шо в еквіваленті до національної валюти станом на момент проведення перерахунку складає - 227165,18 грн. Також з Відповідача підлягає стягненню сплачена Позивачем сума судових витрат, відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Що стосується посилань представника Відповідача, які викладені в письмовій заяві, поданій через канцелярію суду, щодо пропуску Позивачем загального строку позовної давності при зверненні з даною позовною заявою, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з кредитного договору - кошти надавались Відповідачу терміном користування до 30 липня 2012 року, а позовна заява направлена до суду 21 травня 2015 року, про що свідчить відмітка відділення почтового зв'язку, тобто Позивач звернувся до суду в межах встановленого законом трьох річного строку. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст.ст. 253, 256-261, 525-527, 530, 533, 536, 611, 625, 1054-1055 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача», п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: partial