Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач просить: визнати недійсним розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 14.07.2005 р. № 391 в частині затвердження матеріалів технічної документації із землеустрою щодо виготовлення на ім»я [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4917 га., що розташована на території Стовп»язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області; визнати недійсним Державний акт на право власності на цю земельну ділянку серії ЯА № 614797 виготовлений на ім'я [PERSON], зареєстрований у Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди за № 010533200201 та скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на те, що відповідачами порушене її право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, на яку вона набула право власності за договором купівлі-продажу від 19.02.2002 року та 22.07.2002 р. отримала на своє ім»я державний акт. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що виготовленням державних актів на право власності на земельну частку (пай) займалася сільська рада і вини відповідача у тому, що відбулося її накладення на земельну ділянку позивача немає. Представник відповідача [PERSON], який вступив у справу 08.08.2014 р., позов визнав частково, зазначивши, що лише одна з двох земельних ділянок, право власності на які посвідчене оскаржуваним державним актом, накладається на земельну ділянку позивача. Відповідач Переяслав-Хмельницька районна державна адміністрація просила розглядати справу без участі її представника. Представник відповідача [PERSON] подала заперечення проти позову, посилаючись на те, що оскаржуване розпорядження було прийняте на підставі матеріалів, наданих відділом земельних ресурсів. З наданих сторонами письмових доказів встановлені такі обставини. Позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] 19.02.2002 року, набула у власність земельну ділянку загальною площею 0,562 га, з яких 0,2500 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а 0,312 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] та належала продавцеві [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Ш-КВ № 090047, виданого їй 26.11.2011 р. 22.07.2002 року позивачка отримала Державний акт на право приватної власності на землю 1У-КВ № 108928 на своє ім»я, який зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 169. Межі земельної ділянки, згідно з актом від 07.05 2002 р., закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками. Маючи намір відчужити належну їй земельну ділянку, позивачка в 2013 році звернулася до управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області для присвоєння земельним ділянкам кадастрових номерів та отримання після цього витягу з Державного земельного кадастру. З матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості), що перебувають у власності гр. [PERSON] в [ADDRESS], вбачається, що земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2500 га присвоєно кадастровий номер № 3223387201:03:006:0198. Земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства площею 0,312 га кадастровий номер не присвоєно через виявлене у ході виготовлення документації накладення на неї земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,0250 га, що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 614797, виданого 02.11.2005 р. ( ділянка № 2). Цим же державним актом посвідчене право власності відповідачки [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 14667 га (ділянка № 2). У зв»язку з невизнанням позову представниками відповідачів 12.05.2014 р. судом за клопотанням представника позивача [PERSON] призначена судова будівельно-технічна експертиза, за результатами якої (висновок № 7-14 від 25.07.2014 р.) встановлено, що фактичні межі земельної ділянки площею 0,3120 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по [ADDRESS] та належить [PERSON] на місцевості повністю співпадають з каталогом координат зазначеної земельної ділянки згідно державного акта серії 1У-КВ № 108928, тобто даними управління Держкомзему. Фактичні межі земельної ділянки площею 1,0250 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Стовп»язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належить [PERSON] на місцевості частково не співпадають з каталогом координат зазначеної земельної ділянки згідно державного акта серії ЯА № 614797, тобто даними управління Держкомзему. При цьому земельна ділянка [PERSON] накладається на земельну ділянку позивача [PERSON] не по факту, а згідно каталогів координат на ці ділянки, що значаться в базі даних Управління Держкомзему. Площа накладення становить 348,00 кв.м. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації, яким , згідно зі ст.126 ЗК України, був державний акт. Відповідно до ч.2 ст.90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно з положеннями ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а)визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г)визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до положень ст. 183 ЗК України одним із основних завдань землеустрою є встановлення на місцевості меж земельних ділянок власників і землекористувачів. Землеустрій, згідно зі ст. 184 ЗК України, передбачає, зокрема, підготовку документів, що посвідчують право власності або право користування землею. Відповідно до положень ст.186 ЗК України проекти відведення земельних ділянок із земель державної чи комунальної власності затверджується органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які надають і вилучають земельні ділянки. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їм земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Судом встановлено, що при виготовленні технічної документації із землеустрою на виготовлення [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,4917 га., що розташована на території Стовп»язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, допущені помилки, які потягли за собою накладення координат цієї земельної ділянки на земельну ділянку позивачки [PERSON] Вказана технічна документація з допущеними помилками була затверджена розпорядження Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації № 391 від 14.07.2005 р. На підставі затвердженої цим розпорядженням технічної документації на ім'я [PERSON] виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 614797. Таким чином було порушене право власності позивачки [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,312 га, яке вона набула 19.02.2002 р., що полягає в неможливості розпорядитися своєю власністю. Про порушення свого права позивачка дізналася 28.02.2014 р, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення заступника начальника Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області за № 06-10/1147. Таким чином немає підстав вважати, що позивачка пропустила строк для захисту свого права, про що у своїх запереченнях зазначав представник Переяслав-Хмельницької райдержадміністрації. Обраний позивачем спосіб захисту свого права власності на володіння та розпорядження майном - визнання недійсними державного акту на земельну ділянку відповідача, скасування його державної реєстрації та скасування розпорядження райдержадміністрації, яким була затвердження технічна документація по виготовленню цього державного акту , - не суперечить ст. 152 ЗК України. Захистити це право шляхом часткового скасування державного акту суд вбачає неможливим, оскільки внесення виправлень до державних актів законодавством не передбачене. Виходячи з встановлених обставин та норм чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, які складаються з вартості експертного дослідження (1884 грн.) та виготовлення на вимогу експерта зведеного кадастрового плану земельних ділянок по факту та по базі даних Управління Держкомзему (500 грн.) , які понесла позивачка, суд дійшов до висновку, про стягнення їх з відповідачів у рівних частинах, оскільки ці витрати понесені позивачем у зв»язку з тим, що представники відповідачів не визнали позовних вимог. На підставі ст.328 Цивільного кодексу України, ст.ст.90,125,126,152,155,183,184, 186 Земельного кодексу України,

Outcome: approved