Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 24.11.2011р., в сумі 21372,93 грн., зокрема заборгованість за відсотками і нараховану пеню, посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; пеня та штрафи нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. З анкети - заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», з Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, встановлено, що 24.11.2011 р. між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким кредитор надав відповідачу (позичальнику) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі базової процентної ставки згідно умов кредитування. Згідно п.2.1.1.2.3,п.2.1.1.2.4 Умов клієнт надав банку згоду змінювати розмір кредитного ліміту. Згідно п. 1.1.3.2.4 Умов передбачено можливість односторонньої зміни банком тарифів - за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картрахунку. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом відсотками за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію, на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно п.2.1.1.12.10 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або в певній частці у разі невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань чи інших зобов'язань за цим договором. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості за договором кредиту позивачем надано розрахунок заборгованості на 31.05.2015 р. і на 24.10.2017 р. З розрахунку заборгованості на 31.05.2015 р. встановлено, що станом на день складення розрахунку, тобто на 31.05.2015 р. за відповідачем рахувалась наступна заборгованість: заборгованість за кредитом 10624,08 грн.; заборгованість за процентами 375,28 грн. З розрахунку заборгованості на 24.10.2017 р. встановлено, що станом на день складення розрахунку, тобто на 24.10.2017 р. за відповідачем рахується наступна заборгованість: заборгованість за нарахованими відсотками 14983,12 грн.; пеня 7495,84 грн.; заборгованість за наданим кредитом 19878,98 грн. штраф 1493,95 грн. Разом з тим, зі змісту позовних вимог і обґрунтувань, викладених у позові, встановлено, що позивачем пред'явлені вимоги лише про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, пені і штрафу, вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту позивачем в позові не пред'явлено. Враховуючи, що позивачу надано право на власний розсуд розпоряджатися своїми правами та обирати спосіб захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, і враховуючи, що позивач не просить стягнути заборгованість по кредиту (що є правом позивача), тому наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості по кредиту не розглядається в межах даної справи і в межах даного позову. Предметом дослідження і розгляду у даній справі є лише заборгованість за відсотками за користування кредитом ( при наявності виданого кредиту) і неустойка за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором кредиту. З розрахунку заборгованості станом на 24.10.2017 р. видно, що за період з 01.06.2015 р. по 24.10.2017 р. нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 14983,12 грн. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. Відповідач (позичальник) свої зобов'язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове, тому вони судом приймаються до уваги. Відповідач не оспорив умови договору, зокрема, щодо порядку та умов кредитування, процентної ставки і її підвищення, комісії, порядку і підстав нарахування неустойки. Тому суд дійшов висновку, що договір між сторонами укладений саме на вказаних позивачем умовах, і відповідач має заборгованість за даним договором у вказаному розмірі. Таким чином, позивач, як сторона договору, що виконала його умови, має право вимагати від другої сторони договору (відповідача) виконання умов договору, зокрема сплати відсотків на умовах договору. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування кредитними коштами у повному обсязі розмірі 14983,12 грн. Щодо стягнення з відповідача неустойки за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, то суд дійшов наступних висновків. З розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував пеню у сумі 7495,84 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф -500 грн. (фіксована частина), штраф 993,95 грн. (процентна складова). Згідно п.2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 у разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів.. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Враховуючи, що відповідач порушив строки виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, допустив прострочення у платежах, суд вважає, що, в даному випадку, позивач має право вимагати сплати неустойки відповідно до умов договору. Разом з тим, судом також враховується, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобов'язання і є видом матеріальної відповідальності. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі прострочення виконання зобов'язань, в тому числі і відсотків. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків по кожному з грошових зобов'язань. Виходячи з вимог закону та умов договору між сторонами, законом передбачено одноразово два види цивільно - правової (матеріальної) відповідальності боржника за ті самі порушення - зокрема за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - у даному випадку несвоєчасну або у неповній мірі сплату процентів за користування кредитом, з єдиною різницею видів відповідальності, яка полягає у тому, що підставою для нарахування неустойки у виді штрафу є прострочення (несплата) протягом 30 днів, а для нарахування пені - наявність прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. Позивач просить за порушення боржником умов договору і порушення строків виконання грошових зобов'язань за договором (по сплаті кредиту і відсотків, стягнути з відповідача і пеню, передбачену у разі прострочення зобов'язань від 100 грн., і штраф, передбачений у разі прострочення на 30днів, у фіксованому розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. При цьому позивач, як на підставу для стягнення штрафу посилається на п. 2.1.1.7.6 Умов, але даним пунктом Умов та правил надання банківських послуг, які позивач представив суду, нарахування штрафу за прострочення зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову не передбачено. До позову не долучено розрахунку суми даного штрафу, з чого він складається та конкретно за яке прострочення і коли, або за яке інше порушення він нарахований. Враховуючи вищевикладене, а також відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При наведених вище підставах і враховуючи закон, що регулює спірні правовідносини, а також виходячи з наведених позивачем у позовній заяві обґрунтувань і мотивування стягнення штрафу, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі лише поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих позивачем штрафів. В цій частині у позові суд відмовляє. Такі висновки суду відповідають і правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. Суд не вбачає підстав для відмови позивачу у стягненні пені, оскільки встановлено, що дійсно відповідач порушив умови договору і допустив прострочення у грошових зобов'язаннях і наявність заборгованості за кредитними зобов'язаннями по сплаті відсотків за користування кредитом є підставою для нарахування пені за весь час прострочення. Разом з тим, суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Так у позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту від 24.11.2011 р. у загальному розмірі 21372,93 грн., з якої, як зазначає позивач, 14983,12 грн. заборгованість за відсотками, 7495,84 грн. - пеня, 500 штраф (фіксована частина), 993,95 грн. - штраф (процентна складова). За висновками суду є підстави для стягнення відсотків за користування кредитом і пені за порушення умов договору і прострочення у грошових зобов'язаннях за договором, але у сукупному розмірі заборгованість за відсотками 14983,12 грн. і нарахована пеня 7495,84 грн. становить 22478,96 грн., що перевищує загальний розмір заборгованості, який просить стягнути позивач у позові, тому стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками у повному обсязі станом на 24.10.2017 р. у розмірі 14983,12 грн., а пеня у межах розміру заборгованості, яка пред'явлена до стягнення позивачем у даному позові - 21372,93 грн., за виключенням штрафу, який за висновками суду не підлягає стягненню з відповідача, тобто у розмірі 4895,86 грн. (21372,93 грн. (загальна заборгованість) - 14983,12 грн. (відсотки за користування кредитом) - 500 грн. (штраф фіксована частина) - 993,95 грн. (штраф (процентна складова)). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за користування кредитом - 14983,12 грн. та пеня - 4895,86 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 1600 грн. Позов задоволено на 93 %. Тому відшкодуванню підлягають судові витрати на 93 %, що становить 1488 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial