Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 2203482587 від 09.06.2008р. у сумі 14585,57 доларів США, що еквівалентно 373381,46 грн., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки CHERY AMULET,2008 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] шляхом реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, та встановити початкову ціну продажу на рівні ринкових цін на підставі оцінки, проведеної в межах виконавчого провадження. Позовні вимоги вмотивовано тим, що відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, допустив прострочення у платежах з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість за кредитом та за відсотками за користування кредитом. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 09.06.2008 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 2203482587, відповідно до умов якого, позивач (кредитор) зобов'язався надати відповідачу (позичальнику) кредит у сумі 9900 доларів США за програмою кредитування «Автомобіль в кредит» USD, 2-7 рік (нове), ануітет зі сплатою відсотків за користування кредитом 13,80%, комісії 1,9% від суми кредиту або 188,10 грн., строком на 84 місяці до 09.06.2015 р., а відповідач (позичальник) зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов Договору та Тарифів Банку, та виконати всі інші боргові зобов'язання в порядку та строки визначені договором (п.п.1.1, 1.2, 1.3, 2.2 кредитного договору). Також з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника 02.06.2009 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 2203482587 від 02.06.2009 р., відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту. Відповідно до п.5.1 кредитного договору, позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку та використовувати всі інші боргові зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Згідно із п.6.1 банк має право вимагати від позичальника повного та своєчасного виконання зобов'язань, що випливають з цього договору та/або необхідні для його належного виконання. Пунктом 8.4 кредитного договору передбачено, що будь-яке порушення позичальником умов цього договору повинно розглядатися як істотне порушення договору, яке надає право банку в порядку, передбаченому цим договором та/або діючим законодавством України, незалежно від встановлених строків виконання зобов'язань вимагати від позичальника повернення кредиту та інших передбачених цим договором платежів. Пунктом 9 кредитного договору передбачено, що договір набирає чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печаткою банку та діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника за цим договором (суми кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, неустойок, відшкодування можливих збитків). З меморіального ордеру № 0ТІТ18276 від 09.06.2008 р. вбачається, що Райффайзен Банк Аваль перерахував [PERSON] на кредитний рахунок № [NUMBER] 48024,90 грн., що еквівалентно 9990 доларів США, призначення платежу: видача кредиту. Тобто, позивач зі свого боку умови кредитного договору виконав, видав відповідачу кредит і має право вимагати від відповідача виконання умов договору з його сторони. З договору купівлі продажу № 002924 від 17.04.2008 р. вбачається, що [PERSON] придбав у ТОВ «АвтоЦентр - Київ» автомобіль Chery A15 Amulet SQR7162Lux20 марки CHERY колір світло - блакитний, за 57620 грн. Кредитний договір був забезпечений договором застави №30091/2548/322904 від 09.06.2008 р., за яким [PERSON] передав у заставу позивачу (кредитору) належний йому на праві власності транспортний засіб Chery Amulet, 2008 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] (п.2.1 договору застави). Відповідно до 1.2 договору сторонами встановлена договірна вартість предмету застави у 57620,00 грн. Пунктом 8.1 договору застави передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов'язань, що забезпечені заставою згідно зі ст.2 цього договору, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Згідно із п.8.2.1 договору застави заставодержатель може задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет застави за рішенням суду. Відповідно до п.8.3 договору застави за фактом невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобов'язань, що забезпечені заставою згідно із ст.2 цього договору, у т.ч. у випадку порушення заставодавцем умов цього договору, заставодержатель надсилає заставодавцю письмове повідомлення про порушення забезпеченого заставою зобов'язання в порядку передбаченому ст. 27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Таким чином, з наданих суду кредитного договору, графіка внесення щомісячних платежів, договору застави, які підписані відповідачем, встановлено, що відповідач повністю погодився з усіма умовами договору і з своїми зобов'язаннями, порядком та строками їх виконання. Враховуючи, що відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі, факт укладення даного кредитного договору та договору застави транспортного засобу вважається судом встановленим. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст.639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12.01.2012 р. з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 09 червня 2008 року в сумі 87 648 грн. 55 коп., що складається з: заборгованість за кредитом - 8725,58 доларів США, що в еквіваленті 69 502грн. 73 коп., заборгованість за відсотками - 1126, 25 доларів США, що складає 8971грн. 03 коп., пені за прострочення кредиту - 179, 22 долари США, що складає 1427 грн. 56 коп., пені за прострочення відсотків - 972, 61 долари США, що складає 7747 грн. 23 коп. Згідно інформації з автоматизованої системи «Д-3» рішення набрало законної сили 23.01.2012 р. Як зазначив позивач, рішення суду відповідачем не виконане. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2016 р. за відповідачем рахується заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, зокрема: -заборгованість за кредитом - 7596,57 доларів США, що еквівалентно 194467,44 грн.; - заборгованість по сплаті відсотків - 6989 доларів США, що еквівалентно 178914,02 грн. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні. 28 квітня 2016 року позивач направив [PERSON] повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором № 2203482587 від 09.06.2008 р. станом на 15.04.2016 р. 7596,57 доларів США - заборгованість за кредитом, 6989 доларів США - заборгованість по сплаті відсотків, та повідомив відповідача про необхідність сплатити борг. Дана вимога банку [PERSON] не виконана, борг за кредитним договором у зазначеній сумі не погашений. Згідно з положеннями статей 526,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ст. 576 ЦК України предметом застави може будь - яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернено стягнення. Статтею 589 ЦК України передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі невиконання зобов'язання, що нею забезпечено. Частина 2ст. 589 ЦК України, передбачає право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. В силу ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. В силу ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Враховуючи, що відповідач належним чином не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість по сплаті тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, то позивач як заставодержатель набув право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, що не суперечить вимогам чинного законодавства та умовам договорів (кредитного та застави). Відповідач не спростував доводи позивача , надані ним докази і обґрунтування. Щодо способу звернення стягнення на заставлене майно, то воно і у відповідності до умов договору, і у відповідності до вимог законодавства, яким врегульовані дані правовідносини, має відбутись шляхом реалізації з прилюдних торгів. Щодо визначення ціни (вартості) предмету застави для його реалізації, то суд вважає можливим у судовому рішенні зазначити саме такий спосіб визначення вартості , про який просить позивач у позовній заяві, - за початковою ціною не нижче ринкової, визначеною на підставі оцінки, проведеної у межах виконавчого провадження. Таке визначення вартості відповідає умовам договору і вимогам закону, яким врегульовані дані правовідносини, і такий спосіб визначення вартості майна, що підлягає реалізації, сприятиме найбільш правильному визначенню і встановленню дійсної ринкової ціни майна, що в свою чергу відповідає і інтересам боржника, і інтересам стягувача. За таких обставин позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1378 грн. відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється.

Outcome: approved