Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач тривалий час не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, просить суд стягнути з відповідача належні їй кошти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач з позовними вимогами погодився частково, а саме згоден сплачувати аліменти, але в меншій сумі ніж просить позивач. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони проживали в цивільному шлюбі в період з 2010 по 2015 рік. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що діти проживають з позивачем, яка витрачає свої кошти на їх утримання, а відповідач добровільно не надає їй достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, тому вона має право на примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тому суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з вересня 1991 року « держави учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Позивач є працездатною особою, а тому має всі можливості матеріально утримувати дітей та дружину, що є його обовязком. Щодо вимог позивача, про продовження сплати відповідачем аліментів після досягнення дітьми повноліття до закінчення ними навчання, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 119 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Так, позовна заява про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини подається окремо, після досягнення дитиною повноліття, та за умови фактичного навчання у навчальному закладі, тому у задоволенні цієї вимоги позивача суд відмовляє. Судові витрати по справі суд стягує з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: partial