Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивач пояснив, що за наказом №47-к від 20 лютого 2017 року він працював двірником комунального підприємства «Житсервіс», звідки за наказом №9-к від 11 січня 2018 року був звільнений за ст. 40 ч.1 п.3 КЗпП України. Також пояснив, що після його звернення до суду через порушенням відповідачем трудового законодавства, керівник підприємства перевів його на іншу дільницю, під час роботи на якій йому 07 вересня 2017 року йому було оголошено догану. Через усунення його з роботи його почали знімати на відеогаджети, що стало причиною 19 жовтня 2017 року з його боку примусового закриття телефона оператора відеозйомки. Після виклику поліції його 26 жовтня 2017 року опитали у робочий час, що у свою чергу призвело до неповного виконання роботи з приборки закріпленої за ним території, за що наказом №75-к від 07 листопада 2017 року йому була оголошена догана. Після вказаної події йому затримали виплату зарплати на 31 день з 08 грудня 2017 року по 09 січня 2018 року, але іншим працівникам зарплата була виплачена. Через його звернення до Ізмаїльського управління праці та соціального захисту населення його викликали на засідання профспілкового комітету, який дав згоду на його звільнення. За наказом 09-к від 11 січня 2018 року його звільнено за ст. 40 ч.1 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором. Просить скасувати накази №75-к від 07 листопада 2018 року та №09 від 11 січня 2018 року та поновити його на посаді двірника комунального підприємства «Житсервіс» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 січня 2018 року до дня повного розрахунку та поновлення на роботі. Окрім вказаного пояснив, що йому не було виплачено у подвійному розмірі заробітна плата за роботу у святкові та вихідні дні 16 та 30 липня 2017 року на 408 грн., за 24 серпня 2017 року на 112 грн. та 21 і 28 жовтня 2017 року на 58 грн., у зв?язку із чим загальна сума складає 578 грн., яку просить стягнути з відповідача на його користь. Окрім вказаного просить стягнути 5000 гн. у відшкодування моральної шкоди, яка спричинена неправомірними діями відповідача та визначена з характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, які підтверджують тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, пояснив, що за результатами перевірки роботи позивача з 24 жовтня 2017 року по 26 жовтня 2017 року було отримано пояснення позивача щодо неналежного прибирання території прибудинкової території №24 по проспекту Миру м. Ізмаїла Одеської області та контейнерного майданчику, за результатами якого іншими двірниками було проведено бригадним способом прибирання значного накопичення сміття, листя та переповнення сміттєвих контейнерів і урн. У зв?язку із вказаним за результатами загальних зборів трудового колективу 27 жовтня 2017 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом №75-к від 07 листопада 2017 року позивачеві винесено догану. Окрім вказаного за наказом майстра технічної дільниці 04 січня 2018 року про прибирання на території будинку [ADDRESS] позивач відмовився від виконання згрібання листя з зеленої зони та приборки підвалу будинку і в указаній частині не виконав робоче завдання. Вказана обставина стала підставою для отримання письмових пояснень 05 січня 2018 року, але позивач відмовився від надання пояснень, після чого надав пояснення 09 січня 2018 року. На підставі службової записки майстра дільниці за №3 від 04 січня 2018 року, акту про невиконання обов?язків та порушення трудової дисципліни від 04 січня 2018 року, акту про відмову від надання пояснень від 05 січня 2018 року та пояснень від 09 09 січня 2018 року за протоколом №77 від 10 січня 2018 року засідання профспілкового комітету про надання згоду на звільнення позивач був звільнений за наказом 09-к від 11 січня 2018 року його звільнено за ст. 40 ч.1 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладений трудовим договором. Щодо позовних вимог про неправильність нарахування заробітної плати пояснив, що за відрядною системою оплати праці на підприємстві площа прибираємої території становить 5000 кв.м., з якою позивач у січні 2018 року прибрав лише 1200 кв.м., відповідно до чого із застосування посадового окладу згідно штатного розкладу 2706 грн., розмір основної заробітної плати за січень 2018 року складає 644,44 грн. Доплата за інтенсивність за штатним розкладом становить 127,02 грн., в подальшому була здійснена доплата до мінімально встановленої заробітної плати у розмірі до виплати 1174,52 грн. Розмір доплати був визначений у 398,06 грн. компенсація за невикористану відпустку склала 3302,46 грн, з урахуванням чого було нараховано 4476,98 грн., з яких після утримання податків на загальну суму 915,78 грн. до виплати визначено 3561,2 грн. Щодо позовних вимог в частині стягнення заробітної плати у подвійному розмірі за роботу у святкові та вихідні дні на чому наполягає позивач в останньому судовому засіданні за 16 та 30 липня 2017 року на 408 грн., за 24 серпня 2017 року на 112 грн. та 21 і 28 жовтня 2017 року на 58 грн. пояснив, що долученими табелями робочого часу підтверджена робота [PERSON] тільки 08 травня 2017 року у розмірі 2 (двох) годин, які були сплачені в подвійному розмірі. Вислухавши пояснення, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні заявлених позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією та трудовою книжкою позивача визначено, що за наказом №47-к від 20 лютого 2017 року він працював двірником комунального підприємства «Житсервіс», звідки за наказом №9-к від 11 січня 2018 року був звільнений за ст. 40 ч.1 п.3 КЗпП України. Предметом дослідження за даним позовом є виконання позивачем функціональних обов?язків двірника, на перевірці яких наголошували сторони в судовому засіданні, які у свою чергу передбачають, зокрема: здійснення щоденного прибирання території та забезпечення її санітарного стану; здійснення очистки лотків і канавок для стоку води, очистку та промивку вуличних урн; здійснення на території посадки дерев та інших зелених насаджень і догляд за ними; здійснення збору листя та іншого сміття у спеціально відведені місця для подальшого його вивозу, що у свою чергу визначено у положенні, яке затверджено директором КП «Житсервіс-2» від 20 січня 2011 року та погоджено з первинною профспілковою організацією вказаного підприємства. Правила внутрішнього трудового розпорядку вказаного підприємства передбачають робочий час та його використання, за якими визначено роботу двірників щорічно з 01 квітня до 01 жовтня (літній період) та з 01 жовтня до 01 квітня (зимовий період). За результатами перевірки роботи позивача з 24 жовтня 2017 року по 26 жовтня 2017 року було отримано пояснення позивача щодо неналежного прибирання території прибудинкової території №24 по проспекту Миру м. Ізмаїла Одеської області та контейнерного майданчику, у зв?язку із чим іншими двірниками було проведено бригадним способом прибирання значного накопичення сміття, листя та переповнення сміттєвих контейнерів і урн. У зв?язку із вказаним за результатами загальних зборів трудового колективу 27 жовтня 2017 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказом №75-к від 07 листопада 2017 року позивачеві винесено догану. Окрім вказаного за наказом майстра технічної дільниці 04 січня 2018 року про прибирання на території будинку [ADDRESS] позивач відмовився від виконання згрібання листя з зеленої зони та приборки підвалу будинку і в указаній частині не виконав робоче завдання. Вказана обставина стала підставою для отримання письмових пояснень 05 січня 2018 року, але позивач відмовився від надання пояснень, після чого надав пояснення 09 січня 2018 року. На підставі службової записки майстра дільниці за №3 від 04 січня 2018 року, акту про невиконання обов?язків та порушення трудової дисципліни від 04 січня 2018 року, акту про відмову від надання пояснень від 05 січня 2018 року та пояснень від 09 січня 2018 року за протоколом №77 від 10 січня 2018 року засідання профспілкового комітету про надання згоду на звільнення позивач був звільнений за наказом 09-к від 11 січня 2018 року його звільнено за ст. 40 ч.1 п.3 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладений трудовим договором. Обгрунтованість вказаних обставин підтверджена показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Посилання позивача на показання свідків [PERSON] та [PERSON] , які є мешканцями території, на якій позивач виконує свої трудові обов?язки суд вважає такими, що надають загальну оцінку діяльності позивача, але не встановлюють наявність чи відсутність порушень, які відбувались за період з 24 жовтня 2017 року по 04 січня 2018 року. Досліджена в судовому засіданні інформація на електронних носіях підтверджує наявність недоліків у роботі позивача, які стали підставою для перевірки керівництвом комунального підприємства «Житсервіс». Відповідно до вимог ст. 1-3 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Також визначена структура заробітної плати наступним чином. Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до вимог ст. 52 КЗПП України для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує власник або уповноважений ним орган за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51). На тих підприємствах, в установах, організаціях, де за характером виробництва та умовами роботи запровадження п`ятиденного робочого тижня є недоцільним, встановлюється шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем. При шестиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи не може перевищувати 7 годин при тижневій нормі 40 годин, 6 годин при тижневій нормі 36 годин і 4 годин при тижневій нормі 24 години. П`ятиденний або шестиденний робочий тиждень встановлюється власником або уповноваженим ним органом спільно з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) з урахуванням специфіки роботи, думки трудового колективу і за погодженням з місцевою радою. Відповідно до вимог ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. За зверненням позивача до Управління праці та соціального захисту населення щодо виплати заробітної плати у грудні 2017 року проведена перевірка, за результатами якої встановлені порушення, про що визначено листом начальника вказаної установи за №707/02 від 02 лютого 2018 року. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що в електронній програмі, яка визначає розмір заробітної плати, оплата за вихідні, святкові та понаднормові визначені в одному терміні та сплачуються у подвійному розмірі. Розрахунок проводиться на підставі наказу та табелю робочого часу. Також пояснила, що робочий час двірника підлягає сумуванню та складає шість днів на тиждень. Розрахунки, надані позивачем, пов?язані з виписками з табелів робочого часу. Разом із тим, долучені до матеріалів справи табелі робочого часу визначають, що надурочна робота позивачем було виконана в обсязі двох годин 08 травня 2017 року, за що була проведена оплата у подвійному розмірі. Відповідно до зазначеного прикладу розрахунку норми тривалості робочого часу на 2017 рік, надано розрахунок норми робочого часу помісячно, зокрема: у лютому 2017 року відповідно до розрахунку Міністерства соціальної політики України норма тривалості робочого часу становила 160 год., а [PERSON] - відпрацював 47 годин; у березні 2017 року норма тривалості робочого часу становила 175 годин, а [PERSON] відпрацював - 175 годин; у квітні 2017 року норма часу тривалості робочого часу становила 152 годин, а [PERSON] відпрацював -152 годин; у травні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 159 годин, а [PERSON] відпрацював 159 годин та у вихідні, святкові дні та надурочно - 20 год. Вказані 20 годин оплачено у подвійному розмірі згідно розрахунку, що надається; у червні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 159 годин, а [PERSON] відпрацював -159 годин; у липні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 168 годин, а [PERSON] відпрацював - 168 годин; у серпні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 175 годин, а [PERSON] відпрацював 175 годин та у вихідні дні - 4 години. 4 години сплачено у подвійному розмірі; у вересні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 168 годин, а [PERSON] відпрацював 168 годин; у жовтні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 167 годин, а [PERSON] відпрацював 167 годин та у вихідні дні - 2 години. 2 години сплачено у подвійному розмірі; у листопаді 2017 року норма часу тривалості робочого часу 176 годин, а [PERSON] відпрацював -176 годин; у грудні 2017 року норма часу тривалості робочого часу 168 годин, а [PERSON] відпрацював -161 годину. Щодо норм тривалості робочого часу у 2018 році представник послався на лист Міністерства соціальної політики України від 19 жовтня 2017 року за № 224/0/103-17/214, яким визначено, що вказані листи не реєструються в Міністерстві юстиції України в установленому порядку, а тому не є нормативним актом. Вони служать як рекомендації або, враховуючи те, що в них визначені всі нормоутворюючї фактори, як методичний посібник при розрахунку норми тривалості робочого часу на рік безпосередньо на підприємстві, установі, організації. Видавати такий лист з нормою робочого часу на 2018 рік не планується. Вказані обставини суд вважає такими, що доводять обґрунтованість заперечень представника відповідача про те, що надурочна робота була виконана позивачем тільки 08 травня 2017 року у розмірі 2 (двох) годин, які були сплачені в подвійному розмірі. Додаткові докази, які підтверджують інший розмір оплати праці позивача, до матеріалів справи не долучені. Посилання позивача про стягнення моральної шкоди на підставі вимог ст. 237-1 КЗпП України суд вважає необґрунтованими з наступних підстав. У відповідності до роз`яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вказані обставини суд визнає такими, що зумовлюють відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed