Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 1,77 умовних кадастрових гектарів, розташовану на землях КСП ім. Гагаріна на території Сутковецької сільської ради, яка на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) ХМ№0241283, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 19.02.1997 р., належала [PERSON], померлій 28.09.1999 р. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є матірю матері позивача [PERSON], однак, оформити у встановленому порядку право на спадщину на це майно позивач не зміг, оскільки документ, який підтверджує право на земельну частку (пай), втрачений, а актовий запис про народження його матері не зберігся. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали з аналогічних мотивів. Ствердили, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, а позивач прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та проживав із спадкодавцем за однією адресою на дату її смерті. Представник відповідача в судове засідання не зявився, довідкою №394 від 12.05.2016 р. відповідач позов визнав, просив розглядати справу у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. 28.09.1999 р. у віці 86 років у смт. Ярмолинці померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ№110399 від 28.09.1999 р. До шлюбу, зазначена особа користувалась прізвищем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження ІІ-ЯР№376207 від 16.02.1964 р. і у свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 13.10.2000 р. її зазначено як спадкодавця під прізвищем [PERSON] ([PERSON]). Заповітом, посвідченим 23.12.1980 р. державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №1044 (з урахуванням рішення Ярмолинецького районного суду від 05.09.2000 р. у справі №2-717/2000) [PERSON] заповіла позивачу належну їй на праві особистої власності ? частину житлового будинку в смт. Ярмолинці, вул. Хмельницька, 54 та усі предмети звичайної обстановки. Позивач звернувся із заявою від 13.10.2000 р. про прийняття спадщини. За його заявою була заведена спадкова справа №798-00, а 13.10.2000 р. позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначене майно. Спірне майно право на земельну частку (пай) заповітом охоплене не було. Позивач покликається на те, що він є онуком [PERSON], оскільки така є матірю його матері [PERSON]. Те, що [PERSON] є матірю позивача підтверджується свідоцтвом про народження ІІ-БВ№257423 від 14.06.1979 р., витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016738598 від 08.06.2016. Те, що позивач є онуком [PERSON], підтверджується показами свідка [PERSON], вказівкою на позивача як на онука у заповіті [PERSON], довідці виконкому [PERSON] селищної ради №1156 від 22.03.2016 р. Таким чином, позивач належить також до категорії спадкоємців [PERSON] за законом. Згідно із ст. 548 ЦК УРСР, який діяв на дату відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції, чинній на час існування відповідних відносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З матеріалів справи, зокрема, інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 08.06.2016 р. вбачається, що жоден інший спадкоємець не звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] При цьому, відповідно до довідки виконкому [PERSON] селищної ради, наявної у матеріалах спадкової справи, довідки виконкому [PERSON] селищної ради №1156 від 22.03.2016 р., копії домової книги вбачається, що на дату смерті [PERSON] з нею був зареєстрований, а проживав позивач. Таким чином, позивач прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном та подавши відповідну заяву нотаріусу 13.10.2000 р. У відповідності до довідки №Б-446/0-525/19-16 від 17.03.2016 р. Відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі, [PERSON] [PERSON] райдержадміністрацією було видано сертифікат на середню земельну частку (пай) ХМ№0241283, зареєстрований у книзі реєстрації під №1285 від 19.04.1997 р. на земельну ділянку площею 1,77 га, розташовану на землях КСП (ПСС) ім. Гагаріна на території Сутковецької сільської ради. З матеріалів справи вбачається, що вказаний сертифікат було втрачено, у звязку із чим було опубліковано відповідне оголошення у засобі масової інформації (газета «Вперед» №13 від 24.03.2016 р.). Звернувшись до нотаріуса за оформленням спадкових прав на земельну частку (пай), позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2016 р. №327/02-31, мотивовану відсутністю оригіналу сертифікату на земельну частку (пай) та неможливістю документально підтвердити родинні відносини із спадкодавцем. Жодних доказів належності спірного майна іншим особам суду надано не було. Доказів переходу права на пай іншим особам суду не надано. Довідкою №394 від 12.05.2016 р. виконавчий комітет Сутковецької сільської ради позов визнав, не заперечував щодо визнання за позивачем права власності на спірне майно. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у звязку із чим, згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, покладаються на відповідача.

Outcome: approved