Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивач по справі звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просить суд змінити розмір аліментів, зменшити розмір аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON], 2009 року народження, у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26.10.2011 року з нього на користь відповідача по справі стягнуті аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі /4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку до повноліття дитини. З квітня 2013 року як зазначає позивач він почав проживати з [PERSON] в селі Привітне Мурованокуриловецького району Вінницької області однією сім'єю і на сьогоднішній день уклали шлюб. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], 2013 року народження, який знаходиться повністю на утримання позивача у справі. Наразі дружина позивача по справі вагітна. Крім того, син від другого шлюбу часто хворіє, лікування постійно потребує значних коштів. Позивач вказує, що з 2010 року не має постійного місця роботи, дохід - мінливий та не регулярний, а отже не має змоги сплачувати на утримання сина ? частину своїх доходів, у зв'язку із чим змушений звернутися до суду з позовом про зменшення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень. Позивач у судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справи у його відсутність. Відповідач заперечувала проти позову, з розміром аліментів заявлених позивачем, в сумі 300 гривень так як дана сума менша за мінімальну суму встановлену законодавством, зменшення аліментів, як вважає відповідачка, пов'язане з одруженням позивача та народженням дитини. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26.10.2011 року [PERSON] сплачує на користь відповідача по справі аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі /4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку до повноліття дитини, що підтверджується копією рішення в матеріалах справи (а.с.7). З квітня 2013 року позивач почав проживати з [PERSON] в селі Привітне Мурованокуриловецького району Вінницької області однією сім'єю. За час спільного проживання у них народився син - [PERSON], 2013 року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 23.11.2016 року (а.с.9). 01 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, актовий запис № 04 від 01.07.2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.07.2016 року (а.с.10). Наразі дружина позивача по справі вагітна та знаходиться на обліку в Мурованокуриловецькій лікарні планового лікування (а.с.15). Позивач вказує, що з 2010 року не має постійного місця роботи, дохід - мінливий та не регулярний, а отже не має змоги сплачувати на утримання сина ? частину своїх доходів, у зв'язку із чим змушений звернутися до суду з даним позовом. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При задоволенні позову суд відповідно до ст. 182 СК України враховує наявність у платника аліментів інших дітей, матеріальне становище як позивача, так і платника аліментів. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно правил статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що у [PERSON] з дня винесення рішення про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON], 2009 року народження, тобто з 26 жовтня 2011 року і по сьогоднішній день матеріальне становище не змінилося, оскільки саме з 2010 року він не має постійного місця роботи і по сьогоднішній день мав змогу сплачувати аліменти на утриманн сина в розмірі, встановленому рішенням суду, що не може визнаватися підтсавою відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України для зменшення розміру аліментів. Відповідачка зазначає, що від позивача вона в даний час отримує аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Крім того, вищевказаний факт можливості сплачувати аліменти в розмірі ? частини заробітку на утримання [PERSON], 2009 року народження підтверджується довідкою відділу державної виконавчої служби ГТУ юстиції у Вінницькій області № 221 від 18.04.2017 року про відсутність у позивача по справі забороганості по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 18.04.2017 року (а.с.8). Згідно довідки № 01-32/670 від 18.04.2017 року [PERSON] не перебуває на обліку центра зайнятості як безробітний, що викликає сумніви з-приводу його матеріального становища (а.с.13). Посилання [PERSON] на те, що його син він другуго шлюбу - [PERSON], 2013 року, часто хворіє не може братися судом до уваги, оскільки ніяких доказів на підтвердження погіршення стану здоров'я, необхідності в лікуванні позивач суду не надав. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинен забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст. 141 СК України), а також з врахуванням стану здоров'я дитини, матеріального становища сторін, суд приходить до висновку, що позивач має можливість сплачувати аліменти на виховання спільної дитини від першого шлюбу на користь позивачки в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно в розмірі 30% прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Доказів зворотнього про те, що позивач не має можливості сплачувати аліменти в мінімальному розмірі встановленому законом - 30% прожиткового мінімума ( в даний час дана сума складає 533 гривні) для дитини відповідного віку позивач суду не надав в зв'язку з цим суд в позові позивачу відмовляє в зменшені суми аліментів і визначення розміру у твердій грошовій сумі, так як дана сума буде меншою мінімальної суми аліментів яка встановлена законодавством. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed