Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н, укладеним 10.01.2012 р., в сумі 12051,40 грн., в тому числі заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість; крім того нарахована неустойка відповідно до умов договору. Відповідач позов визнав частково, подав письмові заперечення, в яких просив у позові відмовити з підстав пропуску строку позовної давності за всіма вимогами , виходячи з встановленого законом строку позовної даності три роки. В судовому засіданні представник відповідача просив у позові відмовити за пропуском строку позовної давності, виходячи з того, що він відповідачем пропущений і відсутні підстави для збільшення вказаного строку. По суті позовних вимог визнав їх частково - в частині заборгованості за тілом кредиту 302,02 грн. і не сплачених відсотків на поточну заборгованість в сумі 12,49 грн., не визнав позовні вимоги про стягнення відсотків в сумі 7799,31грн., посилаючись на те, що позивачем не наведені детальні розрахунки вказаної суми відсотків, що з наданих розрахунків заборгованості при його перевірці і виходячи з передбаченої договором та умовами кредитування відсоткової ставки дана сума не підтверджується; що у будь-якому разі при встановленій договором відсотковій ставці 30% на рік - на заборгованість по кредиту 302грн. не може бути нараховано відсотків у вказаній позивачем сумі 12051грн.; тому відповідач просив визнати явку представника обовязковою для дачі пояснень з приводу нарахування відсотків у такій сумі та для обґрунтування таких розрахунків, які не маючи детальних розрахунків відповідач позбавлений можливості їх перевірити. Вважає, що у даному випадку позивач нараховував проценти не за вказаною у розрахунку відсотковою ставкою, і не за ставкою, передбаченою умовами кредитування, а за явно підвищеною і крім того нараховував проценти на проценти, що є неприпустимим і суперечить вимогам законодавства, що регулює дані правовідносини. Не визнає вимоги в частині стягнення пені і штрафу одночасно, що на його думку суперечить чинному законодавству щодо подвійної санкції за одне порушення. Не заперечує сам факт укладення договору і отримання кредиту на кредитну картку в сумі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач надав суду письмові пояснення з приводу заперечень відповідача, в яких зазначив, що відповідачу було видано кредит у розмірі 500грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки картка відповідачу була видана з терміном дії до 31.05.2016р. і з вказаної дати розпочав перебіг строк позовної даності. Останній платіж відповідачем по даній картці здійснений 18.02.2014р. у сумі 200грн.; крім того п.1.1.7.31. передбачено позовну давність 50 років. Щодо розрахунку заборгованості і зокрема відсотків, то позивач у його письмових поясненнях не навів ніяких обґрунтувань та розрахунків, послався лише на долучення до позову розрахунку заборгованості та на виписку по рахунку, в якій відображено всі операції щодо користування кредитними коштами, погашення заборгованості та нарахування відсотків і неустойки. Суд, дослідивши докази, дійшов наступних висновків: 10.01.2012 р. [PERSON] було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку», в якій зазначено, що вона разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. В анкеті-заяві міститься інформація про те, що [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та погодився з ними. [PERSON] дав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складає договір, про що свідчить його підпис в заяві. Так, за змістом ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1054 ЦК України\~особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% річних, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості. Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010р. №СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 1.1.2.7 Умов та правил, власник картки зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку , відкритого у банку, в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.4.9 цього договору. Таким чином, встановлено, що між сторонами укладено договір кредиту у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку 500грн. з сплатою 30% річних. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць, що складає 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Факт укладення договору, його умови, користування карткою, отримання вказаної суми кредиту, відповідач не оспорює. З даного договору для відповідача - позичальника виникли певні зобовязання перед кредитором - по сплаті кредиту, процентів за користування кредиту, комісії, а також неустойки у разі порушення виконання зобовязань. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Щодо строку позовної давності: Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості і виписки по рахунку останній платіж по картці (поповнення) мав місце 28.02.2014р. у сумі 200грн. заборгованість по кредиту становить 302,02 грн. Строк дії картки за умовами укладеного договору до 31.05.2016р. даною датою визначається кінцевий строк повернення кредиту. Виходячи з вказаних дат суд дійшов висновку що передбачений статтею 257 ЦК строк позовної давності позивачем не пропущений. Тому відсутні підстави для відмови у позові за пропуском позовної давності - як про це заявив відповідач. У звязку з цим суд розглядає позов по суті. Крім того умовами договору між сторонами передбачено збільшений строк позовної давності. Щодо наявності заборгованості по кредиту, то суд виходить з наступного: В наданому позивачем розрахунку вказано, що станом на 31.10.2016 р. за відповідачем рахується заборгованість в сумі 12051,40 грн., яка складається з: Заборгованості за кредитом 302,02 грн., Заборгованості за процентами 7799,31 грн., з якої : 12,49 грн. несплачені проценти на поточну заборгованість, 7786,82 грн. несплачені проценти на прострочену заборгованість; Заборгованість по комісії 2900 грн.; Штраф -1050,07 грн. Згідно наданого розрахунку заборгованості і з виписки по рахунку станом на 29.11.2013р. клієнт не мав заборгованості по кредиту: в розрахунку станом на 29.11.2013р. зазначено заборгованість по кредиту 0,00, по відсоткам 0,00грн., по комісії 0,00грн., пеня - 0,00грн. В запису від 26.12.2013р. і розрахунку зазначено заборгованість по кредиту 471,94грн.; станом на 31.12.2013р. 421,94грн. (заборгованість по кредиту); станом на 31.01.2014р. 389,99грн. (заборгованість по кредиту); внесено клієнтом 18.02.2014р. 200грн. на погашення заборгованості за кредитом; станом на 18.02.2014р. заборгованість по кредиту зазначена в сумі 302,02грн. В такому ж розмірі зазначена заборгованість на 31.10.2106р. (день розрахунку для подання позову). Дана заборгованість не погашена відповідачем, строк вимоги про стягнення вказаної заборгованості не сплив, тому є підстави для стягнення з відповідача боргу по кредиту 302,02грн. Щодо наявності заборгованості по процентам та розміру, суд виходить з наступного: Виходячи з умов договору, і з вимог закону, що регулює дані правовідносини, за договором позики (кредиту) проценти нараховуються за користування кредитом, тобто на тіло кредиту, і не передбачено законом нарахування процентів на проценти, на пеню та на інші обумовлені договором платежі, в тому числі і у разі їх прострочення, оскільки за такі порушення умов договору як прострочення виконання грошового зобовязання закону передбачає інші наслідки, зокрема право на дострокове стягнення кредиту, а також неустойку. Суд погоджується з відповідачем у тому, що з наданого розрахунку заборгованості по процентам (враховуючи суму кредиту 302,02грн., і розмір нарахованих за три роки з грудня 2013р. по грудень 2016р. процентів 7799,31грн.) можна дійти єдиного логічного висновку, що в даному розрахунку в дійсності застосована не передбачена умовами договору і явно завищена процентна ставка та нарахування процентів не лише на залишок по кредиту (як передбачено законом), а і на інші суми (зокрема на проценти, пеню, комісію). На прохання відповідача викликався в судове засідання представник позивача з метою надати логічні і зрозумілі пояснення та обґрунтування алгоритму нарахування таких процентів. Представник позивача не зявився, у поданих письмових запереченнях не наведено жодного аргументу і пояснень з цього приводу, детального розрахунку нарахування процентів не надано. Тому суд виходить лише з поданих доказів. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України саме позивач зобовязаний обґрунтувати і довести позовні вимоги, обставини, на які він посилається і надати належні, достовірні докази на підтвердження таких обставин, і законом не передбачено перекладення на відповідача обовязку по спростуванню наданих позивачем відомостей, не підтверджених доказами, які б достовірно доказували такі обставини. Наданий позивачем розрахунок, тобто документ, створений представником позивача, який не містить у собі достатньої інформації , необхідної для перевірки достовірності і правильності відомостей, зазначених у ньому, ні який з даним причин оспорюється другою стороною, враховуючи принцип диспозитивності і рівності сторін перед судом, - такий документ не може прийматись судом безумовно і підлягає дослідженню та аналізу. Проаналізувавши наданий розрахунок заборгованості (по процентам), надану виписку по рахунку , проаналізувавши умови договору і їх відповідність вимогам закону, що регулює дані правовідносини, суд погоджується з відповідачем у тому, що наданий розрахунок не відповідає умовам договору щодо застосованих відсоткових ставок, розрахунок не відповідає зазначеним у ньому відсотковим ставкам (в тому числі підвищеним), і такий розрахунок суперечить вимогам закону щодо нарахування процентів за користування кредитом що передбачає нарахування процентів на суму кредиту (у даному випадку за умовами договору - на залишок по тілу кредиту). Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості по процентам у тій сумі, в якій просить позивач. Дана сума проценті необґрунтована, не доведена, явно завищена, не відповідає умовам договору і закону. Разом з тим, за умовами договору передбачено обовязок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом, такі умови договору відповідають вимогам закону. І з наданого розрахунку - і даного факту відповідач не заперечує - він не сплачував проценти у вказаний період. Тому є підстави для стягнення процентів і відсутні підстави для відмови в цій частині позовних вимог повністю. Дані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню підлягають відсотки за користування кредитом у сумі 302,02грн. протягом трьох років (з грудня 2013р. по грудень 2016р.). При цьому суд виходить з умов договору, передбаченої відсоткової ставки, передбаченого права позивача підвищувати відсоткову ставку у випадку прострочення боржника, що не суперечить вимогам ст.1056, ст.1056-1 ЦК України, але при цьому враховує і вимоги ст.156-1 щодо обовязковості визначення в договорі максимального розміру збільшення процентної ставки у разі застосування в договорі змінюваної процентної ставки. Згідно п.2.1.1.12.6 Умов та правил… , - за користування кредитом і овердрафтом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами банку, з розрахунку 360 днів на рік, якщо не інше не передбачено умовами договору. Відповідач не оспорив право позивача на зміну процентної ставки - в межах умов договору і в тій частині, що відповідає закону, і не оспорив вказані у розрахунку процентні ставки. Тому суд проводить розрахунок процентів , виходячи з боргу по кредиту 302,02грн. і вказаних у розрахунку ставок та періодів їх застосування. Виходячи з наданого розрахунку, мають застосовуватись при нарахуванні процентів такі ставки: в період з 29.10.2013р. по 31.08.2014р. 30% річних (2,5 % в місяць) на залишок по кредиту; з 01.09.2014р. по 31.03.2015р. 34,80% річних (2,9% в місяць) на залишок по кредиту; з 01.04.2015р. по 31.10.2016р. 43,2% річних ( 3,6% в місяць) на залишок по кредиту. Виходячи з процентної ставки, зазначеної у розрахунках позивача, та застосовуючи передбачену у п. 2.1.1.12.6. формулу розрахування відсотків, проценти мають бути нараховані у таких розмірах: 302,02грн. : 360 днів х 274дні прострочення х 30% (річних) = 68,96грн.; 302,02грн. : 360 днів х 212днів прострочення х 34,80% (річних) = 61,89грн.; 302,02грн. : 360 днів х 579 днів прострочення х 43,20% (річних) = 209,84грн.; всього 340,69грн. Для порівняння правильності таких розрахунків, застосовуючи звичайний арифметичний розрахунок, виходячи з зазначених річних відсоткових ставок у вказані періоди і суми заборгованості по кредиту 302,02грн., яка не змінювалась у вказаний період, - проценти мають бути нараховані у таких розмірах: в період з 30.11.2013р. по 31.08.2014р. (9 місяців) проценти нараховуються за ставкою 30% річних, або 2,5% на місяць; дана сума становить: 302,02грн. х 2,5% = 7,5505грн. х 9 = 67,9545грн.; в період з 1.09.2014р. по 31.03.2015р. (7 місяців) проценти нараховуються за ставкою 34,80% річних або 2,9% на місяць; дана сума становить: 302,02грн. х 2,9% = 8,75858грн. х 7 = 61,31006грн.; в період з 1.04.2015р. по 31.10.2016р. (19 місяців) проценти нараховуються за ставкою 43,20% річних або 3,6% на місяць; дана сума становить: 302,02грн. х 3,6% = 10,87272грн. х 19 = 206,58168грн.; всього 335,84624грн. Оскільки умовами договору між сторонами передбачено конкретну формулу нарахування відсотків, суд , вирішуючи питання про стягнення заборгованості по відсоткам, бере до уваги суму, вираховану за вказаною формулою. Тобто стягненню з відповідача на користь позивача за даним договором підлягають відсотки в розмірі 340,69грн. Підстав для звільнення відповідача від сплати відсотків суд не вбачає. Підстав для стягнення з відповідача відсотків у зазначеному позивачем розмірі 7799,31грн. суд також не вбачає. позивач не обґрунтував правильність і алгоритм нарахування відсотків у такому розмірі, а наведена ним сума боргу по відсоткам при будь-якому перевірочному розрахунку не відповідає дійсності і є явно завищеною. При цьому суд враховує, що саме позивач зобовязаний обґрунтувати і довести суму позову, в тому числі наявність заборгованості відсоткам у вказаному позивачем розмірі. Тому позов в цій частині вимог підлягає частковому задоволенню. Щодо наявності заборгованості по комісії: Дані нарахування і вид платежу передбачений умовами договору між сторонами, згідно вказаних Умов і правил… передбачена комісії (плата) за обслуговування кредитної картки і здійснених по ній транзакцій, з зазначенням мінімального розміру такої комісії (100грн.). Дані умови договору відповідачем не оспорені, тому приймаються до уваги. Відповідачем не оспорені і надані розрахунки комісії. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахування комісії відповідач не навів. Тому відсутні підстави для відмови позивачу у стягненні вказаної суми заборгованості по комісії, і є підстави для її стягнення з відповідача у вказаному в розрахунку розмірі. Відповідач послався на те, що вказана сума у позові і у відповідній графі розрахунку (2900грн.) зазначена як заборгованість по пені та комісії. Разом з тим, як видно з остаточного розрахунку, зазначеного в кінці наданого розрахунку заборгованості - дана сума зазначена як заборгованість по комісії. Крім того, проаналізувавши нарахування даних платежів (разові нарахування по 100грн.) , з них видно , що вони не є пенею, яка нараховується у відсотках до суми простроченого платежу, тобто має бути змінною сумою, і за своєю природою та підставою нарахування є саме передбаченою Умовами договору комісією (платою за обслуговування). Тому вказана сума судом розглядається як комісії. Відповідач не оспорив дані умови договору (щодо нарахування комісії) , тому, розглядаючи дану справу, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від її сплати. Дана сума (2900грн.) підлягає стягненню. Щодо вимог про стягнення штрафу, то вони підлягають частковому задоволенню: Так, відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Оскільки вказана неустойка передбачена умовами договору, і подія, яка є підставою для нарахування вказаного виду неустойки (штрафу), наступила у звязку з простроченням боржником виконання грошового зобовязання на строк, зазначений договором, то є підстави для нарахування штрафу в розмірі та на умовах, передбачених договором. Штраф розрахований позивачем одноразово, що відповідає умовам договору. Штраф за умовами договору складається з фіксованої (незмінної) частини 500грн. і з його відсоткової частини у розмірі 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісії (п.2.1.1.7.6.Умов і правил…). Такі умови договору не суперечать закону, що регулює спірні правовідносини. Вказана позивачем сума штрафу нарахована з суми заборгованості, зазначеної у позові. Оскільки судом встановлена необґрунтованість даної суми і відсутність заборгованості у вказаному позивачем загальному розмірі, то вказана частина штрафу має бути перерахована, виходячи з тої суми заборгованості, яку визнає суд: Борг по кредиту: 302,02грн., борг по відсоткам: 340,69грн., борг по комісії: 2900грн., всього 3542,71грн.; 5% від даної суми становить 177,14грн. Таким чином, підлягає стягненню штраф: 500грн. (фіксована частина) + 177,14грн. (відсоткова частина) = 677,14грн. (всього). Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, і стягненню з відповідача за даним договором підлягає сума заборгованості: 302,02грн. (кредит) + 340,69грн. (відсотки) + 2900грн. (комісія) + 677,14грн. (штраф) = 4219,85грн. (всього). Враховуючи, що позов задовольняється судом частково, то судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, підлягають у відповідності до ст.88 ЦПК частковому задоволенню, пропорційно задоволеним позовним вимогам. Ціна позову 12051,40грн.; задоволено повні вимоги в сумі 4219,85грн., тобто на 35%. Сплачено судовий збір 1600грн., підлягає відшкодуванню судовий збір (судові витрати) в розмірі 35%, тобто в сумі 560грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial