Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 22 грудня 2016 року; -від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], 2березня [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні; -дитина є школярем і на придбання шкільної форми, спортивної форми, взуття, спортивного взуття, шкільних аксесуарів, оплату додаткових занять та інші витрати на продукти харчування, вітаміни, сплати комунальних послу потрібні значні кошти; -відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини; -відповідач іншої родини, неповнолітніх дітей, батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку, не має, -відповідач має постійну роботу в м.Ужгород в компанії «МС-зв'язок», де отримує заробітну плату, але точних відомостей про його місце роботи в неї немає, оскільки вони не спілкуються, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму, щомісячно, з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.17/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи двічі був повідомлений належним чином - шляхом отримання ним особисто судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.16,18-19/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 23 листопада 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 22 грудня 2016 року, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується: рішенням Хустського районного суду від 22 грудня 2016 року /а.с.6/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/ та довідкою виконавчого комітету Данилівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 31 липня 2017 року /а.с.8/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1, ч.5 ст.183 СК України: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач вказує, що відповідач працює в м.Ужгород в компанії «МС-звязок», іншої родини, неповнолітніх дітей, батьків чи осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку не має, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, позивач взагалі не вказала. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її здоровя та гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення з відповідача на свою користь аліментів саме у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved