Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договірним зобовязанням на суму 106 000 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 31.08.2011р. року між банком та відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Зміна кредитного ліміту може відбуватись за рішенням банку, який може прийняти таке рішення в будь-який момент. Поставивши свій підпис у заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Відповідач, приєднавшись до договору погодився зі всіма його умовами, а банк в свою чергу, видав йому обумовлену суму коштів на засадах поворотності та платності. Однак, останній обовязку щодо повернення коштів не виконує, внаслідок чого станом на 28.02.2017р. загальний розмір заборгованості становить 117\~426,96 грн., з яких 8390,50 грн. заборгованість за тілом кредиту, 104\~492,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4543,55 грн. заборгованість за пенею та комісією. Незважаючи на це, в примусовому порядку просить стягнути з відповідача лише грошові кошти в сумі 106\~000 грн., з яких 8390,50 грн. заборгованість за кредитом, 97\~609,50 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В прохальній частині позову справу просить слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З оглянутої в судовому засіданні копії заяви клієнта від 31.08.2011р. (а.с.10) вбачається, що відповідач, ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, та виражає свою згоду, що всі ці документи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Плата за користування кредитними коштами, згідно розрахунку заборгованості (а.с.7-8) за період до 31.08.2014р. встановлена на рівні 20,4 відсотків річних. За період з 01.09.2014р. 34,8 відсотків річних. За період з 01.04.2015р. 43,2 відсотків річних. Відповідно до заяви відповідача та Умов та правил надання банківських послуг, позивач видав відповідачу кредитну картку з обумовленим лімітом кредитних коштів, а відтак, слід вважати встановленим, що позивач виконав свої зобовязання за договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не належним чином виконує зобовязання по кредитному договору відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з мотивів позову а також довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитного ліміту (а.с.9), такий востаннє збільшувався до суми 8000 грн. і в подальшому, сума кредитного ліміту не змінювалась. З огляду на це, суд вважає недоведеним розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8390,50 грн. і тому, в цій частині позов слід задовольнити частково, а до примусового стягнення підлягає сума заборгованості, яка за тілом кредиту становить 8000 грн. Аналогічно, суд вважає недоведеною вимогу про стягнення відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 97\~609,50 грн., незважаючи на те, що згідно розрахунку заборгованості розмір цієї заборгованості є значно більшим. Так, за правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Системний аналіз положень ч. 1 ст. 1050, ч. 1 ст. 1054 ЦК України вказує на те, що заборгованість за кредитним договором складається з двох обовязкових та двох додаткових складових. До перших належить тіло кредиту та відсотки за користування кредитними коштами, а до других, які стягуються лише у випадку порушення грошового зобовязання, належить грошова сума, обрахована відповідно до ст. 625 ЦК України та неустойка. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент укладення договору, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Тобто, відсотки за своєю юридичною природою є платою за користування кредитними коштами, які нараховуються на залишок заборгованості саме за тілом кредиту, що узгоджується з положеннями ст. 536 ЦК України і що відображено в Тарифах банку (а.с.12), відповідно до яких відсотки нараховуються на залишок заборгованості. Вище уже зазначалось, що за умовами укладеного між сторонами договору, плата за користування кредитними коштами за період до 31.08.2014р. встановлена на рівні 20,4 відсотків річних. За період з 01.09.2014р. 34,8 відсотків річних. За період з 01.04.2015р. 43,2 відсотків річних. Натомість, як вбачається з розрахунку заборгованості, починаючи з 01.09.2014р. (а.с.8, колонка № 9), сума нарахованих відсотків за один місяць значно перевищує встановлений договором розмір відсоткової ставки. Зокрема, за період вересень 2014р. при заборгованості на кінець місяця 8390,50 грн. розмір відсотків за вказаний місяць, згідно розрахунку, становить 832,76 грн., що не узгоджується з розміром відсоткової ставки, яка в цей період становить 34,8 відсотків річних і відповідально 2,9 % на місяць. В подальшому, розмір нарахованих відсотків при незмінній сумі заборгованості за тілом кредиту лише збільшується, у звязку з чим розрахунок заборгованості судом не приймається як належний доказ в частині обрахунку відсотків за період з 01.09.2014р. і після цієї дати сума заборгованості за відсотками підлягає перерахунку. До 01.09.2014р. розрахунок в частині обрахунку відсотків судом приймається як належний доказ і за цей період підлягає до стягнення сума коштів в сумі 4873,26 грн. За період вересень 2014р. березень 2015р. включно, тобто за період сім місяців (212 днів) за обрахунками суду розмір нарахованих відсотків становить 1617,01 грн. (8000 * 34,8% : 365 * 212 = 1617,01). Наступне збільшення відсоткової ставки відбулось з 01.04.2015р. до рівня 43,2 % річних (3,6 % на місяць). Станом на 28.02.2017р., що становить 700 днів, за обрахунками суду розмір нарахованих відсотків становить 6627,95 грн. (8000 * 43,2% : 365 * 700 = 6627,95 грн.). Відтак, загалом до стягнення підлягає сума заборгованості яка становить 21\~118,22 грн. і яка складається з 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 4873,26 відсотків за користування кредитним коштами за період до 01.09.2014р., 1617,01 грн. відсотків, обрахованих за період з 01.09.2014р. по 01.04.2015р, 6627,95 грн. відсотків, обрахованих за період з 01.04.2015р. по 28.02.2017р. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог слід стягнути судовий збір в розмірі 1600 грн., сплата якого підтверджується відповідною квитанцією (а.с.41). На підставі наведеного та

Outcome: partial