Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

Позивач по справі ПАТ «А-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 11 червня 2013 року між ПАТ «А-Банк» та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. ПАТ «А-Банк» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.Однак, [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку із чим у останньої станом на 20 жовтня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 28798,99 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1695,87 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом 22008,97 грн., заборгованості за пенею та комісією 3246,58 грн., а також штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 1347,57 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, у якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути його за відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 19). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 27, 28, 31), про причини своєї неявки суд не повідомила, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надала. У звязку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, в звязку з такими встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 11 червня 2013 року [PERSON] звернулась до ПАТ «А-Банк» із Анкетою-Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна» та, відповідно до Тарифів якої, отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6). У заяві зазначено, що відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були їй надані для ознайомлення у письмовій формі. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У звязку з викладеним, подавши заяву та погодившись на запропоновані Банком Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, відповідач уклав з позивачем договір про надання банківських послуг, який за своєю суттю є договором приєднання. Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши [PERSON] платіжну картку з встановленим кредитним лімітом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором, у звязку із чим, станом на 20 жовтня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 28798,99 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1695,87 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом 22008,97 грн., заборгованості за пенею та комісією 3246,58 грн., а також штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 1347,57 грн. (розрахунок а.с. 4-5). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача ПАТ «А-Банк», порушені діями відповідача, які виразилися у неналежному виконанні умов кредитного договору, підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за вищевказаним договором. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «А-Банк» борг за кредитним договором № б/н від 11 червня 2013 року у сумі 28798,99 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ «А-Банк» з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1378,00 грн. (платіжне доручення а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved