Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач - ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в особі представника [PERSON], звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до умов укладеного Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0212012878БН/2011-03 від 02 березня 2011 року, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 4000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 28 % на рік, на строк до 28 лютого 2013 року. Відповідачка порушила умови Договору та станом на 01 листопада 2016 року виникла прострочена заборгованість в розмірі 3452,34 гривень, що складається з простроченої заборгованості за основним боргом, за відсотками та нарахованої пені. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги підтримують, не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача в поданій заяві не заперечував щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданої заяви, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.1054 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України: одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом об'єктивно встановлено, що 02 березня 2011 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту № 0212012878БН/2011-03, за умовами якого кредитор відкрив позичальникові картковий рахунок та видав платіжну картку, відкрив кредитну лінію в розмірі 4000 гривень для проведення операцій із застосування картки на строк до 28 лютого 2013 року зі платою за користування кредитом процентів нарахованих за процентною ставкою 28 % річних. Відповідачка [PERSON] порушила умови Договору та станом на 01 листопада 2016 року має прострочену заборгованість за кредитним договором в розмірі 3452,34 гривень, що підтверджено даними розрахунку заборгованості. Оскільки судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідачка в свою чергу порушила взяті на себе зобов'язання, завчасно не розрахувалася, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. Судові витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1378 гривень, підтвердженні меморіальним ордером № 3883 від 01 листопада 2016 року, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved