Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 23.12.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем по справі було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31 жовтня 2014 року загальна заборгованість боржника складає 14564,84 грн., яка складається з наступного: -8093,17 грн. заборгованість за кредитом; -5063,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -238,12 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -669,75 грн. штраф (процентна складова). Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача на його користь за договором кредиту та 243,60 грн. сплаченого судового збору. Заочним рішенням Сторожинецького районного суду від 18.12.2014 року цивільний позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] було задоволено та стягнуто з нього на користь позивача 14564,84 грн. Ухвалою Сторожинецького районного суду від 30.07.2015 року заочне рішення від 18.12.2014 року за заявою відповідача було скасовано та справу призначено до слухання в загальному порядку. В судовому засіданні 07.10.2015 року представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на ці ж обставини, заперечення відповідача вважає необґрунтованими, а 18.01.2016 року надала суду лист, в якому просила завершити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] 22.09.2015 року, 22.10.2015 року, 04.11.2015 року, 25.12.2015 року та 18.01.2016 року не зявився. Представник відповідача [PERSON] 07.10.2015 року позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит не отримував, підпис, який міститься у заяві на отримання кредиту йому не належить та заявив клопотання про витребування у позивача оригіналу заяви [PERSON], яке судом було задоволено та на вимогу суду оригінал заяви [PERSON] позивачем було надано. Представником відповідача [PERSON] неодноразово в судових засіданнях заявлялися клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з неможливістю особистої явки відповідача [PERSON] в судове засідання, однак при цьому не надавалися ніякі докази в обґрунтування неможливості його явки. В звязку з цим суд вважає, що відповідачем [PERSON] та його представником зайнято позицію необґрунтованого затягування розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі доказів, наданих позивачем та з урахуванням пояснень, наданих його представником. Суд знаходить, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що 23.12.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем по справі було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується заявою відповідача. Заперечення представника відповідача про те, що [PERSON] не підписував заяву про видачу кредиту та кредитні кошти не отримував, ніякими доказами не підтверджується. Водночас витягом з особового рахунку відповідача вбачається, що [PERSON] користувався кредитною карткою, використовував надані йому кредитні кошти для розрахунків за придбані товари та надані йому послуги протягом 2010-2012 років. За період користування кредитом відповідач не виконував своїх договірних зобовязань. Станом на 31 жовтня 2014 року загальна заборгованість боржника складає 14564,84 грн., яка складається з наступного: -8093,17 грн. заборгованість за кредитом; -5063,80 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -238,12 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф (фіксована частина); - 669,75 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком боргу. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до п.6.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку відповідач повинен виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст.1054 ч.2 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст.1049 ЦК України, \~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.60 ЦПК УКраїни кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Оскільки відповідач умови договору належним чином не виконував, доказів в обґрунтування своїх заперечень суду не надав, з нього підлягає стягненню борг за договором кредиту.

Outcome: approved