Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/08-112/79207 від 28.05.2008 року в розмірі 455095 грн.99 коп. та в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, належний відповідачу [PERSON], шляхом продажу його на прилюдних торгах. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю, відповідач [PERSON] та її представник заперечували проти позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки призводить до подвоєння сум заборгованості, окрім того, суд вправі відмовити позивачу через відсутність збитків іпотекодержателя. Відповідно до кредитного договору №014/08-112/79207 від 28.05.2008 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON], останній надано кредит в у сумі 22000,00 доларів США строком до 28.05.2018 року зі сплатою 14% річних, який позичальник зобовязався повернути та сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обовязки, визначені цим договором. Додатковою угодою до зазначеного кредитного договору від 03.05.2015 року №014/08-112/79207/81-1-0-00/17733 сторони змінили валюту виконання зобовязань з долару США на гривню. Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачем [PERSON] умови кредитного договору не виконуються, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, тому за станом на 20.01.2016 року загальна заборгованість перед позивачем за кредитним договором №014/08-112/79207 від 28.05.2008 року складає 455095 грн.99 коп., у тому числі заборгованість за кредитом 398694,46 грн, заборгованість по сплаті відсотків 56401,53 грн. Враховуючи, що визнання відповідачем [PERSON] позову не суперечить закону, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 455095 грн.99 коп. підлягають задоволенню. Іпотечним договором від 28.05.2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» (іпотекодержатель) та [PERSON](іпотекодавець), забезпечено вимогу іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №014/08-112/79207 від 28.05.2008 року, укладеного між іпотекодержателем та позичальником [PERSON] Предметом іпотеки є належне іпотекодавцю нерухоме майно квартира [ADDRESS]. За змістом пунктів 3.1.4 та 5 зазначеного іпотечного договору у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, зокрема за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися заставою. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобовязання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобовязанням одночасно зі зверненням стягнення на предмет іпотеки не зумовлює подвійного стягнення за основним зобовязанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобовязанням відсутня. Отже, стягнення заборгованості за основним зобовязанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобовязання. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року у справі № 6-1080цс15. Враховуючи невиконання позичальником умов кредитного договору, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню із визначенням початкової ціни реалізації нерухомого майна в розмірі 348000 грн. згідно наявного в матеріалах справи висновку №125-028 судової оціночно-технічної експертизи, складеного 19.05.2017 року. Оскільки визначена експертом ринкова вартість предмета іпотеки менша загальної суми заборгованості за кредитним договором, відсутні підстави для реалізації судом наданого йому частиною третьої статті 39 Закону України «Про іпотеку» права відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 3413 грн.22 коп. судового збору та по 1500 грн.00 коп. витрат на проведення судової оціночно-технічної експертизи. На підставі ст. ст. 546, 575, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 7, 33, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved