Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

Позивач просить визнати відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщення - квартирою за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що разом з відповідачами є співвласниками даної квартири та вказала, що відповідачі у цьому житлі не проживають, кошти на утримання квартири не надають, однак нарахування плати за комунальні послуги здійснюється й на їх особи, у зв`язку з чим вона несе непомірний тягар утримання майна. 30.09.2019 р. сторони у судове засідання не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти заочного рішення не заперечує, позов підтримує. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, у судові засідання 22.07.2019, 30.09.2019 рр. не з`явилися, заяв чи клопотань про розгляд справи за їх відсутності не подавали, про причини неявки не повідомляли. При цьому, ними не було подано відзивів. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Як видно з листа КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 30.01.2018 р. № 486, станом на 31.12.2012 р. квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована за позивачкою, відповідачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у рівних частках згідно договору міни від 27.01.2006 р. Відповідно до довідки № 2311 від 30.01.2018 р., позивачка, її дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , двоє внуків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 18.05.2006 р. зареєстровані за адресою за адресою [ADDRESS] . Згідно акту від 14.05.2015 р. № 219, відповідачі не проживали за адресою [ADDRESS] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 31.05.2010 у справі № 2/2118/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - позов задоволено, відповідний шлюб між сторонами розірвано та вирішено дітей [PERSON] , [INFO] , залишити під вихованням батька [PERSON] , натомість [PERSON] , [INFO] , залишено на вихованні з матір`ю [PERSON] . Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 04.12.2018 р. у справі № 459/2898/18 за заявою [PERSON] , з участю заінтересованої особи: Червоноградського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання безвісно відсутнім [PERSON] заяву задоволено та визнано [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутнім з 01.07.2014 року. Як видно з довідки № 419 від 17.01.2018 р., позивачка протягом липня-грудня 2017 рр. отримала пенсію за віком на загальну суму 9611,34 грн. Згідно з рахунками на оплату комунальних послуг по особовому рахунку № [NUMBER] на квартиру за адресою [ADDRESS] за листопад 2017 р., грудень 2017 р., останні виставлені на ім`я позивачки. Відповідно до копій свідоцтв про народження серій [NUMBER] , № 238137, батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Як видно з довідок про реєстрацію місця проживання особи від 07.02.2019 р. № 2880, № 2879, № 2878, № 2881, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх батько [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , а їх мати - [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно з ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що позбавити права користування особу, яка є співвласником квартири, суд не має права, оскільки у такий спосіб втрутиться у право власності останнього. Стягнення витрат на утримання спільного майна з недобросовісного співвласника регулюється окремими нормами цивільного законодавства. Відтак позовна вимога про визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою за адресою [ADDRESS] , є необгрунтованою та задоволенню не підлягає. Поряд з цим, не зважаючи на те, що неповнолітній [PERSON] не проживає у спірній квартирі, його місце проживання батьками не визначено, а тому він має право користуватися житлом обох батьків, що не суперечить вимогам частини шостої статті 29 ЦК України. Оскільки дитина не досягла повноліття, а відтак не набула повної цивільної дієздатності, причини її не проживання у квартирі є поважними, а тому і відсутні підстави для визнання його таким, що втратив право користування цією квартирою. За таких обставин та міркувань суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed