Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач, після уточнення позовних вимог, просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача на її користь 26108,82грн авансу, судовий збір та 600,00грн витрат на правову допомогу посилаючись на те, що 04.02.2014 між ними було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до п.п.3.2 п.3 якого вона передала відповідачу грошові кошти в сумі еквівалентній 1000,00 доларів США, що на дату уточнення позову становить 26108,82грн. Основний договір купівлі-продажу не був укладений між ними не з її вини, оскільки 28.02.2014 вона була присутня у нотаріуса [PERSON] Таким чином передана [PERSON] сума являється авансом, яка підлягає поверненню. Відповідач та представник у судовому засіданні заперечували проти позову посилаючись на те, що він діяв по довіреності від імені своєї матері [PERSON] та представляв її інтереси при продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до наданої довіреності та укладеного 04.02.2014 попереднього договору купівлі-продажу він був зобовязаний продати квартиру належну матері за 33300 доларів США. На виконання обовязку купити квартиру позивач дала йому завдаток в сумі еквівалентній 1000 доларів США. В подальшому, [PERSON] відмовилася купити квартиру, тому завдаток поверненню не підлягає. Крім того, він являється неналежним відповідачем, оскільки діяв по довіреності від матері. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених вище. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 03.02.2014 [PERSON] надано довіреність, яка посвідчена державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області, якою уповноважила [PERSON] бути представником з усіма необхідними повноваженнями з питань, повязаних з продажем належної їй квартири [ADDRESS] (а.с.134). 04.02.2014 між [PERSON], який діяв по довіреності від [PERSON], та [PERSON] укладено договір про взяття на себе обовязку укласти договір купівлі-продажу належної [PERSON] квартири [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до п.3.2 зазначеного вище договору [PERSON] передала [PERSON] грошову суму у розмірі еквівалентному 1000,00 доларам США. Згідно\~ч.1\~ст.237\~ЦК\~України\~представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. У ч.ч.1,3\~ст. 238 ЦК України\~передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно зі\~ст. 239\~ЦК України\~правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст. 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Таким чином, правочин, який був укладений 04.02.2014 між [PERSON] та [PERSON], створив цивільні права та обовязки для [PERSON], яку представляв за довіреністю її син. Разом з тим, якщо з матеріалів справи вбачається, що склад осіб, які беруть участь у справі, має бути інший, суд з урахуванням вищенаведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4\~ст. 10 ЦПК України, за приписами якого суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 33 ЦПК України\~визначено, що у разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Так, у судовому засіданні представнику позивача [PERSON] було розяснено положення ч.1 ст. 33 ЦПК України та вона відмовилася від заміни первісного відповідача належним відповідачем [PERSON], яка фактично була стороною договору від 04.02.2014, а [PERSON] лише представляв її інтереси. Між тим, матеріали справи не містять доказів, що [PERSON] вчинив правочин від імені особи, яку він представляв, у своїх інтересах. Таким чином суд відмовляє у задоволенні позову саме з підстав предявлення позову до неналежного відповідача. Частиною 6 ст. 154 ЦПК України передбачено, що якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ухвали судді Московського районного суду м.Харкова від 25.11.2016 було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на автомобіль [NUMBER], який належить [PERSON]. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовляється, вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України залишаються за рахунок позивача. Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: dismissed