Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача 1000 грн. заборгованої позики, інфляцію 115 грн., моральну шкоду в сумі 500 грн. та судові витрати в сумі 247 грн.47 коп., мотивуючи тим, що 01.11.2013 року відповідач отримала від неї позику в сумі 1000 грн. та зобов`язувалася повернути кошти до середини грудня 2013 року, однак свої зобов`язання не виконала і не виконує, не зважаючи на неодноразові нагадування. Вже тривалий період відповідач уникає зустрічей з нею, на її телефонні дзвінки не відповідає. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Представник позивача надала розписку відповідача, яка підтверджує факт отримання останньою від позивача 01.11.2013 року 1000 грн., які вона зобов'язувалася повернути до середини грудня 2013 року, а тому суд вважає, що між сторонами укладено договір позики 01.11.2013 року, тобто в день передачі відповідачу 1000 грн.. На даний час відповідачем борг не повернуто, а тому з неї слід стягнути гроші в сумі 1000 грн. на користь позивача. Оскільки згідно з умовами договору строк повернення коштів позивачеві настав у середині грудня 2013 року, і вказані кошти не повернуті до даного часу, то підлягає обрахуванню інфляція за період про який просить позивач, а саме з 01.01.2014 року по 01.08.2014 року, що передбачено ч.2 ст.625 ЦК. У зв'язку з наведеним стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі, розрахованій відповідно до механізму обчислення з врахуванням рекомендацій Верховного Суду України від 03.04.1997 року та порогу індексації - за період з 01.01.2014 р. по 01.08.2014 р. відповідно до довідки відділу статистики в Овруцькому районі №14-14/163 від 19.08.2014 року, що становить: 1) за січень 2014 року: 1000 грн. 00 коп.Х0,2:100=2 грн., 2) за лютий 2014 року: 1000 грн. 00 коп.Х0,6:100=6 грн., 3) за березень 2014 року: 1000 грн. 00 коп.Х2,2:100=22 грн., 4) за квітень 2014 року: 1000 грн. 00 коп.Х3,3:100=33 грн., 5) за травень 2014 року: 1000 грн. 00 коп.Х3,8:100=38 грн., 6) за червень 2014 року :1000 грн. 00 коп.Х1,0:100=10 грн., 7) за липень 2014 року: 1000 грн. 00 коп.Х0,4:100=4 грн., а всього 115 грн.. Щодо стягнення моральної шкоди, то суд зазначає наступне. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених статтями 280, 611, 1167, 1168 ЦК України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виник спір з приводу невиконання договірних зобов'язань, а договором позики не було передбачено відшкодування моральної шкоди, то відповідно відсутні правові підстави для задоволення позову у вказаній частині. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. в доход держави, сума якого відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Сума 4 грн. 87 коп., яку позивач включила до судових витрат, не може бути задоволена судом, оскільки її становлять послуги банку, які не включаються до судових витрат, склад яких визначено ст. 79 ЦПК України.

Outcome: partial