Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PLROSE00003613 від 30.01.2006 року в розмірі 38614 грн. 70 коп. Також, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача Озірська В.С. не з»явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі, вказала, що згодна на винесення заочного рішення. Відповідач - [PERSON] в судове засідання повторно не з»явилася , про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надіслала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 30.01.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» ( який в подальшому перейменовано у ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується витягом із статуту) з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони укладено кредитний договір № PLROSE00003613, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 грн. на строк до 30.01.2009 року включно зі сплатою 24 % річних. Зміст кредитного договору, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до п.1.1. кредитного договору банк надав позичальнику - [PERSON] кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 30.01.2009 року включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 5000 грн. Погашення заборгованості повинно було здійснюватися щомісяця в період сплати , за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця , у який позичальник повинен був надавати банку грошові кошти - щомісячний платіж в сумі 272 грн. 04 коп. для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом , відсотків, винагороди, комісії. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов»язання за договором, а відповідач [PERSON] свої зобов»язання за кредитним договором не виконала належним чином, внаслідок чого допустила заборгованість за кредитом в сумі 2814 грн. 09 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Також за користування чужими грошовими коштами боржник, в силу ст.536 ЦК України, зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до п.3.2 кредитного договору при порушенні позичальником зобов»язань по погашенню кредиту № PLROSE00003613 від 30.01.2006 року, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4, 2.3.3 цього договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,30 % на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Так, згідно наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість по процентам за користування кредитом складає 825 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Відповідно до п.4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов»язання, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3 даного договору банк має право нарахувати , а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Так, заборгованість [PERSON] по пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором складає 27032 грн. 67 коп. Окрім того, у [PERSON] існує заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 16236 грн. 38 коп. З матеріалів справи вбачається , що 22.09.2009 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області був винесений судовий наказ, згідно якого з [PERSON] була стягнута заборгованість за кредитним договором № PLROSE00003613 від 30.01.2006 року в сумі 8293 грн. 44 коп. Так, станом на 18.02.2014 року заборгованість [PERSON] за кредитом складає 46908 грн. 14 коп. з урахуванням стягнутої суми заборгованості в сумі 8293 грн. 44 коп. за судовим наказом від 22.09.2009 року. Різниця між поточною заборгованістю та стягнутою судовим наказом заборгованістю складає : 46908 грн. 14 коп. - 8293 грн. 44 коп. = 38614 грн. 70 коп. Всього сума заборгованості по кредитному договору становить 38614 грн. 70 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості від 18.02.2014 року. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність , встановлена законом , може бути збільшена за домовленістю сторін . Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи сторони не зверталися до суду з заявою про застосування строків позовної давності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню . Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити.

Outcome: approved