Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 22.07.2014 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 22 154 грн. 16 коп. за кредитним договором № б/н від 08.06.2006 року, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.06.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) 08.06.2006 року отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує належним чином згідно з умовами договору щодо сплати щомісячних платежів, а тому станом на 05.05.2014 року утворилася заборгованість -26 517,29 грн. Заборгованість, яка виникла, станом на момент звернення позивача до суду боржником добровільно не погашена, що і стало підставою звернення до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, надав до суду заяву, відповідно до якої повідомив суд про неможливість явки в судове засідання у зв'язку з хворобою, однак в підтвердження факту хвороби доказів не надав. Суд вважає не поважною причину неявки відповідача до суду, а тому приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним по справі доказам встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 08.06.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) 08.06.2006 року отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зміна кредитного ліміту врегульована сторонами у п. п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Кліент дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Кліент дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач особистим підписом у заяві позичальника підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір. При укладаннi Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згiдно з цiєю статтею договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг Позичальник взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно з п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав належним чином згідно з умовами договору, а тому станом на 05.05.2014 року утворилася заборгованість - 26 517,29 грн., яка складається з наступного: - 3 765,58 грн. - заборгованість за кредитом; - 22 751,71 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Також, судом встановлено, що за судовим наказом, виданим Київським районним судом м. Полтави 03.10.2007 р. з Відповідача стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за вказаним кредитом у розмірі 5 894,28 грн. Таким чином, вказана сума відраховується від суми основної заборгованості (тіло та проценти). Різниця становить - 20 623,01 грн. а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1 031,15 грн. - штраф (процентна складова - 5% від ціни позову). Таким чином, заборгованність достягнення становить - 22 154,16 грн. Відповідно до вимог ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обгрунтованими, а отже підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved