Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

позивач ПрАТ «СК «ІНГО Україна» звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить стягнути із відповідача 34744,48 грн витрат понесених у зв'язку із виплатою страхового відшкодування та 1762,00 грн судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 липня 2015 року на автодорозі Київ-Чоп, відповідач порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого заподіяно матеріальну шкоду застрахованому позивачем автомобілю під керуванням водія [PERSON] Страхувальник пошкодженого автомобіля ТОВ «Перша лізингова компанія» звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування, згідно з договору добровільного страхування засобів наземного транспорту від 14.10.2014 № 250500148.14. Вказана подія була визнана страховою, а тому позивач виплатив страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 34744,48 грн. У відповідності до ст. ст. 993, 1166, 1187 ЦК України та Закону України «Про страхування» просить позов задовольнити та судові витрати покласти на відповідача. 03 серпня 2018 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання. 26 жовтня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву про слухання справи у його відсутності; просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин провести заочний розгляд справи. Відповідач не з'явився у судове засідання, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву,а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року у справі № 464/7174/15-п [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. З тексту постанови суд встановив, що [PERSON] 30 липня 2015 року о 08 год. 45 хв. на 473 км автодороги Київ-Чоп, керуючи автомобілем [NUMBER], порушуючи п. 16.11 ПДР України, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не надав дорогу автомобілю [NUMBER], що рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, спричинивши автомобілям технічні пошкодження. Оскільки, вказані обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, а тому згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, пошкоджений автомобіль [NUMBER] був застрахований у позивача страхувальником ТОВ «Перша лізингова компанія», що підтверджено договором добровільного страхування засобів наземного транспортного засобу від 14.10.2014 № 25050148.14. Вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана позивачем страховим випадком, що підтверджено страховим актом від 2.10.2015 № 133853, який міститься у матеріалах справи. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо відшкодування шкоди, спричиненою джерелом підвищеної небезпеки, що регулюється ст. ст. 993, 1166, 1187 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з положеннями ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник за або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим суб'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку. Так, ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено право особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд відмічає, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 18.08.2015 № 48/15 визначено вартість відновлювального ремонту у сумі 45032,60 грн та відповідно до рахунків на оплату від 07.08.2015 № [NUMBER] сплаті підлягає 43063,74 та від 17.08.2015 № 1567 сплаті також підлягає 1738,00 грн. Однак, позивачем виплачено ТОВ «Перша лізингова компанія» страхове відшкодування у розмірі 34744,48 грн без врахування ПДВ у сумі 7466,96 грн, що підтверджено копією платіжного доручення від 27.10.2015 № 8689. Враховуючи вищевикладене та те, що за наслідками ДТП, яка мала місце 30 липня 2015 року, з вини відповідача, позивач здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 34744,48 грн, а відтак така підлягає стягненню з відповідача, а позов задовольнити повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у ст. ст. 993, 1166, 1187 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та на які вірно посилався позивач у позовній заяві. Суд приймає аргументи позивача, які викладеній у позовній заяві та підтверджені доказами у відповідності до ст. ст. 76-81 ЦПК України. Будь-яких інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, суд не встановив. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 1762,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Outcome: approved