Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.10.2007 року у розмірі 6074,11 євро, що за курсом НБУ станом на 16.10.2013 року складає 65478,87 грн., а також судові витрати у розмірі 654,79 грн. При цьому позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 12.10.2007 року був укладений кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000 євро на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, ним порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. До судового засідання представник позивача не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить позов задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні 18.12.2014 року заперечував проти задоволення позовних вимог, в подальшому до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав надану до суду 27.01.2014 року заяву про застосування строків позовної давності та просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 12.10.2007 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про оформлення кредитної карти /а.с.8/, на підставі якої відповідачу 23.10.2007 року було видано кредитну карту GOLD зі встановленим кредитним лімітом 2000 євро строком дії до жовтня 2009 року. Базова відсоткова ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 1,5% на місяць з розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту співпадає з строком дії платіжної картки. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 12.10.2007 року станом на 16.10.2013 року /а.с.5-6/ заборгованість відповідача [PERSON] складає 6074,10 євро, в тому числі: - заборгованість за кредитом - 1791,43 євро; - заборгованість за процентами - 3349,26 євро; - нарахована комісія - 120,00 євро; - прострочена комісія - 480,00 євро; - заборгованість по судовим штрафам - 333,41 євро. В заяві про застосування строків позовної давності від 27.01.2014 року представник відповідача посилається на те, що в позові має бути відмовлено в повному обсязі заявлених позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 5.4 Розділу ІІ Умов і правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною договору, строк погашення кредиту в повному об'ємі має відбутися не пізніше останнього дня місяця, що вказаний на платіжній карті, тобто 31.10.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, проаналізувавши вказані обставини, суд погоджується з правовою позицією представника відповідача щодо того, що перебіг строку позовної давності у даному випадку почався 01.11.2009 року, а закінчився 01.11.2012 року. Пунктом 31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у спорі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed