Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 16 серпня 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір № 55779 про навчання, відповідно до якого позивач брав на себе обов'язок за рахунок коштів відповідача здійснювати її навчання - надати освітню послугу за напрямом підготовки « 7.070801 Екологія та охорона навколишнього середовища. Спеціалізація: екологія землекористування» освітньо-кваліфікаційного рівня «Спеціаліст» за заочною формою навчання. Однак, у травні 2008 року відповідач не здійснювала оплату за навчання у зв'язку з чим за нею перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 79,17 грн. Наказом № 135-с від 17 червня 2008 року відповідача було відраховано за порушення навчальної дисципліни та правил внутрішнього розпорядку університету з 20 червня 2008 року. До теперішнього часу відповідач не виконала свої зобов'язання перед позивачем за умовами договору щодо оплати за навчання, борг в сумі 79,17 грн. не сплатила. Тому позивач змушений пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь загальну заборгованість в сумі 87,72 грн., з яких 79,17 грн. сума боргу за оплатою за навчання, а 8,55 грн. пеня за прострочення виконання зобов'язання, та судові витрати понесені ним у зв'язку зі сплатою судового збору при пред'явленні позову в сумі 243,6 грн. В судовому засіданні представник за довіреністю позивача Херсонського державного університету - Бурлакова К.Ю. підтримала позов заявлений позивачем та просила суд його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог заявлених позивачем посилаючись на ту обставину, що позивачем пропущено строки позовної давності на звернення до суду з позовними вимогами зазначеними в позовній заяві. Просила суд застосувати позовну давність до позовних вимог заявлених позивачем у зв'язку з чим відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 16 серпня 2007 року між сторонами у справі було укладено договір № 55779 про навчання, відповідно до якого позивач брав на себе обов'язок за рахунок коштів відповідача здійснювати її навчання - надати освітню послугу за напрямом підготовки « 7.070801 Екологія та охорона навколишнього середовища. Спеціалізація: екологія землекористування» освітньо-кваліфікаційного рівня «Спеціаліст» за заочною формою навчання. Однак, у травні 2008 року відповідач не здійснювала оплату за навчання у зв'язку з чим за нею перед позивачем утворилася заборгованість в сумі 79,17 грн. Наказом № 135-с від 17 червня 2008 року відповідача було відраховано за порушення навчальної дисципліни та правил внутрішнього розпорядку університету з 20 червня 2008 року. До теперішнього часу відповідач не сплатила позивачеві зазначений борг в сумі 79,17 грн. Крім цього, у зв'язку з несвоєчасним внесенням плати за надання освітніх послуг позивачем нарахована пеню у розмірі 0,3 % від несплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання, яка передбачена пунктом 5.2. Договору та в свою чергу становить 8,55 грн. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, , відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Також ч.2 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В свою чергу ст. 256 ЦК України передбачає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. При цьому, ст. 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім цього, пункт 1 ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положень ч.ч.3-4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом, згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, зазначеними нормами закону початок перебігу позовної давності пов'язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. У зв'язку з цим початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусово-судовому порядку. Таким чином, у спірних правовідносинах позовна давність до вимог про внесення плати за навчання та сплати пені за несвоєчасне внесення зазначеної плати повинна обчислюватися з моменту настання строку внесення плати за навчання. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 28 січня 2014 року, то суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо внесення плати за навчання та сплати пені. При цьому, будь-яких поважних причин пропущення строку позовної давності позивачем суду не надано. Враховуючі вище викладене суд вважає, що в задоволенні заявлених позивачем вимог необхідно відмовити у зв'язку з спливом позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем.

Outcome: dismissed