Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач ПП [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 14 березня 2014 року близько 16.00 год. відповідач [PERSON], будучи водієм вантажного автомобіля марки «Вольво», н.з. [NUMBER], в'їжджаючи у гараж належного йому ремонтного боксу, не врахував габаритів вантажного автомобіля та причепом пошкодив нижню секцію належних йому ролетних воріт, внаслідок чого він вимушений був витратити на їх ремонт 3812 грн., які відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодувати, а тому просить стягнути із нього 3812 грн. витрат на їх відновлення 300 гривень на правову допомогу та сплачені ним судові витрати. Судом до участі у справі з метою вирішення правомірності керування [PERSON] транспортним засобом марки «Вольво» н.з. [NUMBER], оскільки останній не являється його власником, були залучені відповідачі [PERSON], [PERSON] В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, уточнив їх та просить стягнути з відповідачів по справі у його користь як фізичної особи, а не підприємця 3812 грн матеріальної шкоди, 500 грн витрат на правову допомогу та 243.60 грн. судового збору. Відповідач [PERSON] заявлені позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими та суду пояснив, що транспортний засіб марки «Вольво» н.з. [NUMBER] належить не йому, а [PERSON], котрий у свою чергу передав для користування [PERSON], а останній прийняв його на роботу на випробувальний термін. 14 березня 2014 року близько 12.00 год. він заїхав на територію СТО по вул. Лисенка у сел. Підволочиську Тернопільської області. Близько 16.00 год. він з дозволу директора СТО під'їхав до ангару, після чого вийшов із автомобіля і попросив працівника, який перебував на території СТО, щоб він допоміг йому здійснити заїзд на оглядову яму та вказав на напрям і безпеку руху. З'їжджаючи у ангар, він весь час спостерігав за вказівками працівника СТО, який не звернув увагу на габарити автомобіля і не повідомив його про те, що верхня частина причепа не проходить через ролетні ворота, які не були до кінця відчинені, внаслідок чого і було їх пошкоджено. Вважає, що з його сторони були дотримані усі правила техніки безпеки при експлуатації автомобіля, а тому, враховуючи те, що збитки нанесені не з його вини, а з вини працівника СТО, тому і просить відмовити у задоволенні позовних вимог до нього. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позовних вимог заперечили та пояснили, що власником транспортного засобу марки «Вольво» н.з. [NUMBER] являється [PERSON] і перебуває із ним у родинних відносинах, котрий і надав йому у користування. 14 березня 2014 року він попросив відповідача [PERSON] заїхати автомобілем на СТО та замінити шини коліс, амортизатори, масла, провести мийку автомобіля для цього надав йому автомобіль та технічний паспорт на нього. Вказав, що станом на 14 березня 2014 року [PERSON] не перебував ні у нього ні у власника транспортного засобу [PERSON] на випробовувальному терміні, хоча і не заперечив, що мав намір у подальшому його працевлаштувати. Враховуючи те, що [PERSON] керував транспортом правомірно, тому і незрозуміло, які ж саме вимоги до нього висуває позивач і чому саме він повинен відповідати за даним позовом. Крім того звернув увагу на те, що дійсно заподіяні збитки, проте вони являються явно завищеними у рахунку-фактурі. Вартість ремонту не перевищувала б 1 000 грн. яку вони у добровільному порядку могли відшкодувати. Крім того заперечив факт відшкодування витрат на захисника, так як передача самих коштів позивачем непідтверджена, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому справу слід вирішити у відповідності до вимог ст.. 169 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача по справі, відповідачів та представника відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності та допустимості, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань : Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Постановою Підволочиського РВ УМВС України від 28 березня 2014 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 15 березня 2014 року за фактом пошкодження гаражних ролетних воріт на СТО, яка належить [PERSON] закрито у зв'язку з відсутністю кримінального правопорушення. Мотивами прийняття даної постанови послужило те, що згідно довідки про вартість ремонтних робіт виданої ПП [PERSON] вартість становить 3812.00 грн., в результаті чого через малозначність завданої шкоди, відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.194 КК України. Крім того, будучи допитаним по даному факту [PERSON] показав, що 14 березня 2014 року близько 16.00 год. на вантажному автомобілі марки «Вольво» н.з. [NUMBER], не розрахувавши габаритів вантажного автомобіля та причепом, пошкодив нижню секцію ролетних воріт. Такі ж покази і надав свідок [PERSON] Факт пошкодження відповідачем [PERSON] ролетних воріт також підтверджується протоколом огляду місця події складеним від 15 березня 2014 року слідчим СВ Підволочиського РВ УМВС України в Тернопільській області, а також таблицями ілюстрацій, що додаються до протоколу огляду. Крім того, будучи допитаним у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показав, що він проходив стажування на мийці СТО по вул. Лисенка у сел. Підволочиську Тернопільської області. Будь -якої офіційної роботи не мав та на СТО оформлений не був. 14 березня 2014 року він помив відповідачу [PERSON] автомобіль, після чого останній мав намір заїхати на шиномонтаж і попросив його подивитись щоб колеса автомобіля проїхали біля ремонтної ями, а на верхню частину автомобіля він повинен був дивитись сам. Під час руху автомобіля заднім ходом [PERSON] не переконався у габаритності автомобіля і пошкодив одну секцію ролетних воріт. Згідно рахунку фактури № 2 від 26 березня 2014 року виданої ПП «[PERSON]» вбачається, що вартість відновлювальних робіт становить 3812 грн. замовником та платником якого являється [PERSON] Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] 14 березня 2014 року близько 16.00 год, керуючи вантажним автомобілем марки «Вольво», н.з. [NUMBER], заїжджаючи у бокс станції техобслуговування, не розрахувавши габаритів вантажного автомобіля та причепом пошкодив нижню секцію ролетних воріт, вартість котрих складає 3812 грн. Відповідно до вимог п.10.1 ПДР України водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майновий збиток нанесений неправомірним рішенням, діями або бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також збиток нанесений майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному об'ємі особою яка його завдала. Згідно ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 3812 грн. підлягають до задоволення. При цьому суд не бере до уваги доводи відповідачів [PERSON] [PERSON] та його представника про те, що відповідальним за пошкодження ролетних воріт повинен бути [PERSON], як працівник станції техобслуговування, який і зобов'язаний був спостерігати за проїздом автомобіля, а також те, що вартість відновлювальних робіт по ремонту однієї секції ролетних воріт є втричі завищеними, оскільки такі твердження є надуманими, безпідставними, нічим не підтвердженими та повністю спростовуються зібраними, дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи. Разом із тим суд вважає, що в частині стягнення із відповідачів [PERSON] а також [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 3812 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 500 грн., а також судового збору слід відмовити, оскільки відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 10 березня 2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Враховуючи те, що [PERSON] керував транспортним засобом, мав посвідчення водія і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому [PERSON], то і саме він повинен нести відповідальність за завдану шкоду. За вказаних обставин позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідачів [PERSON] та [PERSON] до задоволення не підлягають. Крім того у відповідності до ст. 88 ЦПК України із відповідача [PERSON] слід стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам в користь позивач понесені та документально підтверджені судові витрати, які складаються із судового збору, а також витрат на правову допомогу, оскільки згідно закону « Про розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2014 рік» мінімальна заробітна плата на час звернення до адвоката і на час розгляду справи становить 1218 грн. гривень, з яких 40 відсотків - 487,2 грн., за годину участі адвоката. Враховуючи те, що адвокат на вивчення матеріалів справи та оформлення позовної заяви затратила 2год. 20 хв., що вбачається із договору про надання правової допомоги від 20 березня 2014 року, що в сукупності та співвідношенні відпрацьованих годин не перевищує даного розміру. За вказаних обставин, враховуючи те, що надання правової допомоги адвокатом були здійснені, суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] в частині стягнення витрат на правову допомогу адвокату підлягають до задоволення в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача 500 гривень.

Outcome: partial