Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов до відповідача, посилаючись на ту обставину, що з 17.08.2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки з березня 2015 року, перестали вести спільне господарство, сумісно не проживають внаслідок різниці у характерах, відсутності між сторонами взаєморозуміння та довіри. Шлюб існує формально. Примирення позивач не бажає. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна та місця проживання дитини між сторонами на даний час немає. При цьому позивач з підстав ст. 180 СК України, вважає за необхідне стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача та аліменти на своє утримання, як матері, яка доглядає за дитиною до досягнення трирічного віку в розмірі ? частини від усіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У звязку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє та дитини утримання. Позивач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини визнав, не заперечував проти їх задоволення, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини не визнав, заперечував проти їх задоволення внаслідок свого фінансового стану. За таких обставин, суд вважав за можливе слухати справу у відсутності учасників судового процесу та вирішити спір на підставі наявних у справі даних та доказів(ст.ст. 158, 169 ЦПК України) Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 17.08.2013 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 641. Від даного шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 43. Судом встановлено, що відносини між сторонами припинені з березня 2015 року, шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість подальшого сумісного проживання та збереження сімї. З обставин викладених у позові вбачається, що подружжя фактично не підтримують стосунки, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду подружніх стосунків є різниця у характерах, відсутність між сторонами взаєморозуміння та довіри. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Відповідач зазначене не заперечує та визнає. Спору про поділ спільно нажитого майна та щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сімї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача, відповідача та їх спільної дитини, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини та утримання дружини, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2015 року -1032 гривні, з 1 грудня 1167 грн. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно до ч.ч. 2,4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального стану, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому, згідно до ч. 6 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання і в разі розірвання шлюбу. З наявної у матеріалах справи довідки про доходи [PERSON], №552 від 24.06.2015 року ТОВ «ТК «Мегаполіс-Україна», вбачається, що середня заробітна плата останнього на місяць становить 2500,00 грн. З наявної в матеріалах справи довідки про отримання допомоги №1467 від 09.09.2015 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Суворовського району м. Херсона та їй з 01.01.2014 року до 01.07.2016 року призначено допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн., щомісячно. З відомостей, що надані з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, вбачається, що [PERSON] крім соціальних виплат на утримання дитини інших доходів за перший квартал 2015 року не отримує. Враховуючи матеріальне становище малолітньої дитини, необхідність у забезпеченні її належного утримання, догляду та турботи, яку дитина отримує від матері, яка знаходячись у декретній відпустці забезпечує дитину всім належним та необхідним чого вона потребує у цьому віці(належний догляд, лікування, виховання, спілкування, навчання, тощо), матеріальний стан позивача єдиний дохід у якої це державна соціальна допомога, матеріальний стан відповідача який має постійний дохід, проживаючи окремо належної стабільної допомоги своїй сімї не надає, відсутність у відповідача аліментів на інших дітей, враховуючи його можливість сплачувати аліменти на утримання дитини для збереження того рівня життя дитини, який би вона б мала при сумісному проживанні з обома батьками та можливість сплачувати грошові кошти(аліменти) на утримання позивача у розмірі ? частини від доходу, що отримує відповідач, що у сукупності не перевищує 50% (ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження)від його місячного доходу та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 182 СК України та беручи до уваги розяснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов, як в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини так і в частині стягнення коштів (аліментів) на утримання дружини з якою проживає дитини, встановивши розмір належний до стягнення з урахуванням ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» щодо максимального розміру аліментів, які стягуються з платника, стягнувши з відповідача на користь позивача кошти(аліменти) на її утримання у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною 3-х років, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього відповідно до Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243, 60 грн. Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач при поданні позовної заяви, якщо він не звільнений від сплати судового збору, справляє судовий збір у розмірі визначеному цим Законом. Оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у разі задоволення позову в цій частині він підлягає стягненню з відповідача в на користь позивача.

Outcome: approved