Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк), звернувся до суду з позовом до [PERSON]І про стягнення заборгованості за кредитним договором та понесених судових витрат. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 26.08.20196 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода), згідно якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїх зобов'язань за угодою відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 14.08.2017 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34294, 18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 25723, 97 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3366, 35 грн.; заборгованості за пенею та комісією за користуванням кредитом у розмірі 3694, 75 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 1509, 11 грн.. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1600 грн.. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в разі неявки відповідача проти розгляду справи в порядку заочного судочинства не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи сповіщенний своєчасно та належним чином, заперечень не надав. За таких обставин, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 26.08.2016 року за укладеною з ПАТ КБ «ПриватБанк» генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідач отримав кредит у розмірі 31860, 77 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїх зобов'язань за договором відповідач не виконує, в зв'язку з чим станом на 14.08.2017 року за ним виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 34294, 18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 25723, 97 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 3366, 35 грн.; заборгованості за пенею за користуванням кредитом у розмірі 3694, 75 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди 1509, 11 грн.. Виходячи з того, що відповідач не виконав умови кредитного договору, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з нього суми основного боргу та відсотків, а також заборгованість за пенею у загальній сумі 32785,07 грн. Крім цього, позивач просить стягнути на користь Банку 1509,11 грн. штрафу, нарахованого відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, який передбачає відповідальність за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених кредитним договором зобов'язань на строк більше 30 днів. Проте, судом встановлено, що нарахована сума до стягнення в якості пені, відповідно до п. 2.8 вказаної угоди, також передбачена у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за цим кредитним договором. Внаслідок чого має місце подвійне стягнення за прострочення відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту, сплаті відсотків і комісійної винагороди. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. В п.п. 2.2, 2.8 Генеральної угоди передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу. Тому, відповідно до правила тлумачення вказаної правової позиції від зворотного, такі умови договору про одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у\~ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони\~Основним Законом України\~є нікчемними і з огляду на це не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1509,11 задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial