Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначають, що відповідно до укладеного договору № CVF0AN02000697 від 25.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 12 973,04 дол. США з кінцевим терміном повернення 24.06.2014 року. Зазначають, що позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Вказують, що відповідач не надавав своєчасно позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 17.03.2017 року має заборгованість 68 701,71 дол. США., яка складається з наступного: 9 757,33 дол. США - заборгованість за кредитом; 10 013,17 дол. США - заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом; 803,30 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 48 127,91 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Зазначають, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Також посилаються на те, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 25.06.2007 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № CVF0AN02000697. Зазначають, що боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність. На основі вищезазначеного просять стягнути з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 9 757,33 дол. США, що за курсом 26,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.03.2017 р. складає 263155,19 грн. а також судові витрати: судовий збір у розмірі 3 947,33 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному об'ємі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відомотсей про поважність прични неявки суду не надала. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та просила суд відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у запереченнях. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № CVF0AN02000697 від 25.06.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 12 973,04 дол. США з кінцевим терміном повернення 24.06.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.. 629 та ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості вбачається, що у зв'язку із порушенням умов кредитного договору № CVF0AN02000697, сума загальної заборгованості відповідача [PERSON] станом на 17.03.2017 р. становила 68 701,71 дол. США., яка складається з наступного: 9 757,33 дол. США - заборгованість за кредитом; 10 013,17 дол. США - заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом; 803,30 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 48 127,91 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Як передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеним, що відповідач [PERSON] взявши кредит у позивача, умови кредитного договору не виконує. Отже позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 25.06.2007 року між ПриватБанком та [PERSON] було укладено договір поруки за № CVF0AN02000697. За даним договором позивачу надавалося право стягувати із поручителя та позичальника заборгованість солідарно. Відповідно до ст..554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до п. 2.3.1. кредитного договору сторони погодили, що банк має право в односторонньому порядку підвищити розмір відсоткової ставки за користування кредитом, направивши позичальнику письмове повідомлення. Як вбачається з розрахунку заборгованості, починаючи з 01.11.2008 року ПриватБанком в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку за кредитом з 12,00% до 14,04%. Обставину одностороннього підвищення відсоткової ставки за кредитним договором підтвердив в судовому засіданні представник позивача. Так, згідно п.13 договору поруки, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] передбачено, що зміни і доповнення до договору поруки вносяться тільки за згодою сторін в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Ч.1 ст. 559 ЦК України визначено безумовні підстави припинення договору поруки. А саме, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки. Він може бути таким же, як і обсяг відповідальності основного боржника. Поручитель може прийняти на себе поручительство за виконання основним боржником тих обов'язків, які останній буде приймати на себе у разі зміни зобов'язання у бік збільшення обсягу його обов'язків в відповідальності. Поряд з цим відповідальність поручителя може бути обмежена в будь-який спосіб. Відповідно до правових позицій Верховного суду України, викладених у постановах від 17.02.2016 року у справі № 6-3176цс15, від 22.10.2014 року у справі № 6-101цс14, за положеннями ч.1 ст 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Згідно із приписами с. 360-7 ЦПК України ці висновки є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. З огляду на відсутність доказів того, що поручитель [PERSON] надав свою згоду на збільшення відсоткової ставки з 12,00% до 14,04% річних шляхом укладення додаткової угоди, порука останнього є припиненою в силу ст.. 559 ЦК України, а тому у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до поручителя [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним із [PERSON] потрібно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача [PERSON] слід стягнути судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial