Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між сторонами був укладений Договір у вигляді заяви про приєднання від 14.06.2018 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов вказаного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000, 00 грн. із сплатою відсотків у розмірі 35 % річних за користування кредитними коштами. Згідно Додатку до основного Договору плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40 % на рік. Банк умови Договору виконав у повному обсязі, при цьому відповідач з липня 2018 року перестав сплачувати кошти, у зв`язку з чим у нього виник борг у розмірі 41423, 95 грн. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 41423, 95 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги не підтримав, оскільки відповідач після звернення до суду повністю сплатив заборгованість. При цьому представник зазначила, що просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначив, що він борг погасив у повному обсязі, при цьому не заперечував проти стягнення з нього судових витрат. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами був укладений Договір у вигляді заяви про приєднання від 14.06.2018 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов вказаного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000, 00 грн. із сплатою відсотків у розмірі 35 % річних за користування кредитними коштами. Згідно Додатку до основного Договору плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 40 % на рік. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Як встановлено при розгляді справи, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до змісту п. 6.1 Договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором станом на 23.01.2019 року у нього виникла заборгованість перед Банком у розмірі 41423, 95 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Але при цьому слід зазначити, що у період розгляду даної справи відповідачем було повністю сплачено заборгованість перед Банком у повному обсязі, що підтверджується випискою по картковому рахунку, що була надана представником позивача у судовому засіданні. Враховуючи те, що борг за кредитним договором був сплачений відповідачем у повному обсязі, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає. Одночасно суд повинен вирішити питання щодо судових витрат. Як встановлено при розгляді справи, борг відповідачем був сплачений у повному обсязі, але після відкриття провадження у даній справі за позовом Банку. З урахуванням викладеного вище суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved