Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Позивач подала до суду позов до відповідача про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою №88 в б.26 по вул.Новгородській в м.Запоріжжі, оскільки відповідач в ній більше одного року з літа 2013 року - не проживає без поважних причин. Відповідач [PERSON] у судові засіданні двічі не з»явився, про їх час повідомлявся належним чином, шляхом надіслання судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, та через оголошення у газеті «Запорізька правда» №29 від 28.07.2016 року, заперечень проти позову суду не надав. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору міни житла від 06.03.2009 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] по 1/3 частині кожному. Згідно договору дарування від 14.09.2013 року [PERSON] подарував належну йому 1/3 частину вказаної квартири своєму батьку [PERSON], який здійснив державну реєстрацію права власності на подаровану йому 1/3 частину вказаної квартири. В квартирі [ADDRESS], згідно довідок РФО, зареєстровані позивач, відповідач та третя особа. Відповідач є сином позивача та третьої особи. Як зазначила представник позивача, влітку 2013 року відповідач добровільно пішов з дому, забрав з квартири усі свої речі, оскільки він взяв багато кредитів і ховається від колекторських фірм. Де він зараз проживає батькам не відомо, він лише іноді дзвонить та повідомляє, що живий, але де проживає - не говорить. Він розлучений, не працює, в місцях позбавлення волі не перебуває. Згідно акту, складеного посадовими особами МКП «Основаніє» 06.06.2016 року, відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з липня 2013 року і по даний час. Свідок [PERSON] сусідка позивача суду пояснила, що вона знає позивача, третю особу та їх доньку, але відповідач їй навіть не відомий, він дійсно не проживає в квартирі позивача з літа 2013 року. Свідку не відомо, щоб його хтось виганяв з квартири та перешкоджав проживати, вона часто буває в цій квартирі і жодного разу його там не бачила. Вона брала участь у складанні акту МКП «Основаніє» з питання не проживання відповідача у квартирі позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач то її рідний брат. Він дійсно з 2013 року в квартирі батьків не проживає, оскільки його переслідують кредитори. Де він проживає їй не відомо, він лише іноді дзвонить батькам. Ключі від квартири у нього є, йому ніхто проживати не перешкоджає. Зараз батькам дуже складно сплачувати квартплату та комунальні послуги, в тому числі і за відповідача. Вислухавши представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.401,403 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону /особистий сервітут/. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що відповідач є членом сім»ї власників житла - квартири [ADDRESS]. Позивач надав суду докази того, що відповідач з літа 2013 року, тобто понад один рік, у вказаній квартирі не проживає, сплату комунальних послуг не здійснює. З боку відповідача не надійшло будь-яких заперечень проти позову та вказаних обставин, та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та пояснення свідків. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідач понад один рік у квартирі, що належить позивачу, не проживає, передав своє право власності на частку в цій квартирі батьку, а відтак втратив право користування вказаним житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України.

Outcome: approved