Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, він з 11 травня 2011 року по 3 січня 2012 року працював у відповідачки водієм автобуса, а при звільненні 3 січня 2012 року відповідачка не виплатила належну йому заробітну плату, лікарняні та компенсацію за невикористану відпустку, звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості по заробітній платі, лікарняних, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримав. Відповідачка позов визнала частково, в частині стягнення заборгованості з заробітної плати, лікарняних та компенсації за невикористану відпустку в сумі 3840 грн., в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди просила відмовити. Зазначила, що нею, 27 березня 2012 року на адресу позивача перераховано 2497 грн. 96 коп. заборгованості по заробітній платі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Згідно з трудовою книжкою позивача, з 11 травня 2011 року по 3 січня 2012 року він працював водієм автобуса ПП «Ясько». Відповідно трудового договору від 11 травня 2011 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], позивача було прийнято на роботу водієм автобуса з випробувальним терміном 3 місяці, розміром заробітної плати 960 грн. та щорічною оплачуваною відпусткою терміном 24 календарні дні. Трудовий договір розірвано 3 січня 2012 року в звязку з звільненм позивача за власним бажанням. Відповідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки перед позивачем по заробітній платі становить 3840 грн., з них: заборгованість по заробітній платі 448 грн., заборгованість по лікарняним 2880 грн., компенсація за невикористану відпустку 512 грн. Вказаний розрахунок визнала в судовому засіданні й відповідачка. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з копії квитанції від 27 березня 2012 року, відповідачкою на адресу позивача перераховано 2497 грн. 96 коп. заборгованості по заробітній платі, чого не заперечував в судовому засіданні позивач. Таким чином заборгованість відповідачки перед позивачем по заробітній платі становить 1042 грн. 04 коп. (3840 грн. 2497 грн. 96 коп.). На підставі ст.116 КЗпП України, відповідачці належало провести повний розрахунок з працівником в день звільнення 3 січня 2012 року. Оскільки цього зроблено не було, заборгованість по заробітній платі, лікарняним та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1042 грн. 04 коп. належить стягнути на користь позивача. Суд вважає, що у відповідності до ст. 2371КЗпП України, вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення, оскільки у звязку з невиплатою заробітної плати та затримкою розрахунку позивачка, який хворіє, терпів моральні страждання, повязані з відсутністю засобів до існування. Враховуючи характер і тривалість порушень прав працівника на оплату праці, глибину моральних страждань, з урахуванням вимог розумності і справедливості з відповідачки на користь позивачки належить стягнути 1000 грн. моральної шкоди. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору , з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь держави 214 грн. 60 коп. судового збору На підставі наведеного, ст.ст.116, 117, 2371 КЗпП ЦК України

Outcome: partial