Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 04.02.2008 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, позичальник умови договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед банком з нарахуванням процентів, пені та штрафів станом на 31,03.2018 року становить 33360 грн. 50 коп. Оскільки боржник [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором, тому позивач просить суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 04.05.2018 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду позовній заяві просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач Москаленко О.В. в судовому засіданні просить в задоволені позовних вимог відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності, та подав до суду відповідну заяву. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір між сторонами був укладений у виді заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку. Відповідач дав свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між сторонами договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою [PERSON] щодо прийняття будь якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦПК України, невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання. У порушення зазначених норм, відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 04.02.2008 року станом на 31 березня 2018 року відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 33360 грн. 50 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 9442 грн. 35 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 16848 грн. 98 коп., заборгованість за пенею та комісією 5242 грн. 48 коп., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 1576 грн. 69 коп. Відповідачем заявлено клопотання про застосування до позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності та просить суд відмовити у задоволенні вимог позивача у зв`язку із пропуском строку повної давності. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. В даному випадку сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів. Як зазначено в правових позиціях Верховного Суду України, які викладені в постановах від 19.03.2014 р. у справі № 6-14цс14, від 18.06.2014 року у справі №6-61цс14, від 1.10.2014 року у справі № 134 цс14, за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту, тобто зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Частинами 1, 3 статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як встановлено судом, відповідачем перебіг позовної давності не переривався, оскільки останній платіж згідно з розрахунком заборгованості за договором було здійснено 12.06.2014 року, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання, тобто з наступного дня розпочався відлік строку позовної давності в три роки та сплинув 13 липня 2017 року відповідно, а позивач звернувся з позовом лише 02.05.2018 року, про що свідчать протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями, штамп на позовній заяві, на якому зазначено вхідний номер та дату позовної заяви. Відповідно до ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Таким чином, виходячи з викладеного, та враховуючи те, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.02.2008 року не підлягають задоволенню. Отже, враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed