Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач просить скасувати наказ №71-К від 28.12.2020 «Про звільнення», поновити на роботі на посаді заступника директора з соціальних питань підприємства, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку 77,48 грн. за кожен день, стягнути грошове відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що працював у Підприємстві об`єднання громадян «Сумське учбово-виробниче підприємство Українського товариства сліпих» на посаді заступника директора з соціальних питань, мав середню заробітну плату у розмірі 77,48 грн. у день. Втім наказом №71-К від 28.12.2020 звільнений з 31.12.2020 за скороченням штату. Позивач не погоджується з наказом, оскільки завчасно не повідомлений про звільнення за скороченням, не було запропоновано інших вакантних посад. Так у листопаді надійшов лист Центрального правління у якому йшлося новий порядок використання бюджетних коштів та можливе скорочення працівників. Лише листами від 03.12.2020 та 11.12.2020 позивачу повідомлено про скорочення. Представник відповідача надав відзив у якому позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що дійсно позивач обіймав посаду заступника директора з соціальних питань та за сумісництвом оператора комп`ютерного набору. На підприємстві відбулося скорочення штату працівників. Рішення про скорочення чисельності або штату працівників є виключною компетенцією підприємства. Повністю скорочено чисельність посад невиробничої сфери. Про такі зміни позивача було попереджено 01.10.2020 та 03.12.2020. 28.12.2020 виданий наказ про звільнення позивача. У підприємства не було можливості влаштувати позивача на іншу роботу, адже не було вільних місць. Також відбулося скорочення виробничої сфери з 19,40 посад зменшено до 13,40 посад з 01.01.2021. Третя особа [PERSON] підтримав позицію відповідача і надав пояснення аналогічні його відзиву. В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали. Зокрема позивач зазначив, що у 2020 році були розмови, що відсутнє бюджетне фінансування на 2021 рік, тому у підприємстві запровадили скорочення. У жовтні 2020 року був наказ яким про скорочення попереджені працівники невиробничої сфери. Він особисто повідомляв працівників про звільнення. Втім його про скорочення повідомили лише у грудні 2020 року. Також вважає, що у підприємства є усі умови для збільшення штату складальників і такою роботою можна було забезпечити і його, але не забезпечили роботою. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позиву і пояснив, що у 2020 році повідомлено, що відсутнє бюджетне фінансування на 2021 рік. Працівники невиробничої сфери фінансувалися лише за кошти бюджету, а тому вирішено було повінню скоротити посади працівників невиробничої сфери. Через матеріальні труднощі скорочено посади працівників виробничої сфери, зокрема зменшено з 01.01.2021 чисельність складальників з 11 посад до 10 посад. При цьому усі посади зайняті працівниками. Вважає, що підприємство повинно саме вирішувати які посади скорочувати. Позивача завчасно належним чином повідомлено про скорочення його посади. В цілому вважає позов необґрунтованим і просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання третя особа не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши учасників розгляду, покази свідків, вивчивши матеріали встановив, що з18.06.2020 по 31.12.2020 позивач працював на посаді заступника директора з соціальних питань ПОГ «Сумське УВП УТОС». Також з 03.08.2020 позивач працював за сумісництвом на посаді оператора комп`ютерного набору. В день заробітна плата позивача становила 58,14 грн. Встановлені факти визнаються сторонами та підтверджується записом у трудовій книжці позивача. 01.10.2020 відповідачем було прийнято Наказ №55-к «Про попередження щодо зміни істотних умов праці та вивільнення за скороченням чисельності (штату) працівників». Наказ мотивований фактичною відсутністю коштів для оплати роботи працівників адміністрації підприємства наприкінці 2020 року та прогнозованою їх відсутністю у зв`язку з підвищенням тарифів на енергоносії, мінімальної заробітної плати (рівня прожиткового мінімуму) та зменшення навантаження для працівників підприємства у наступному 2021 році. Згідно п.1 Наказу №55-к заступнику директора з соціальних питань [PERSON], інспектору з кадрів [PERSON] : доручено попередити про зміни істотних умов праці, які відбудуться з 01.01.2021 (скорочення або зміна посад, посадових обов`язків, тарифних ставок і посадових окладів та режиму роботи) у відповідності до cт. 32 КЗпП України наступних працівників: [PERSON] , директора підприємства, [PERSON] , головного бухгалтера, [PERSON] , заступника директора з соціальних питань, [PERSON] інспектора з кадрів, [PERSON] , енергетика. У п.1.2. Наказу зазначено «Надати роз`яснення, що згідно із cт. 32 КЗпП України, перераховані вище працівники мають право на свій розсуд погодитись зі зміною істотних умов праці або відмовитись від продовження роботи в нових умовах». У п.2 Наказу вказано «Директору підприємства [PERSON] : п.2.1. Попередити про вивільнення за скороченням штату у відповідності до п.1 ст.40 КЗпП України та cт. 49-2 КЗпП України, яке відбудеться з 01.01.2021 наступних працівників: [PERSON] , директора підприємства, [PERSON] , головного бухгалтера, [PERSON] , заступника директора з соціальних питань, [PERSON] інспектора з кадрів, [PERSON] , енергетика. п.2.3. Запропонувати на протязі терміну попередження працівникам, які підлягають вивільненню, вакантні посади, що існують на підприємстві за рівнем їх кваліфікації. Позивач був ознайомлений із зазначеним Наказом №55-к від 01.10.2020 року під підпис у той же день та відповідно за три місяці до дати звільнення. 01.10.2020 з аналогічних мотивів виданий Наказ № 56-К «Про попередження щодо зміни істотних умов праці та вивільнення за скороченням чисельності (штату) працівників». Цим наказом зокрема [PERSON] повідомлено про скорочення посади оператора комп`ютерного набору. Так само повідомлено про вивільнення за скороченням [PERSON] бібліотекара та [PERSON] завідувача клубом та акомпаніатора. З зазначеним наказом позивача ознайомлено у той же день під розпис. 13.11.2020 ПОГ «Сумське УВП УТОС» отримало листа від Центрального правління ГО «Всеукраїнська організація інвалідів «УТОС» № 3543-Ц20. У листі повідомлялося про розробку нового порядку використання бюджетних коштів. Також пропонувалося керівниками повідомити усіх працівників про істотні зміни умов праці працівників непромислової сфери УТОМС в 2021 році. 01.12.2020 Наказом №71-к «Про затвердження штатного розпису працівників виробничої сфери на 2021 рік» було затверджено та введено в дію з 01.01.2021 штатний розпис працівників виробничої сфери. Згідно вказаного штатного розпису посада заступника директора з соціальних питань не передбачена. Також, на 2021 рік не передбачена жодна посада працівників невиробничої (соціальної) сфери. 03.11.2020 затверджений штатний розпис працівників виробничої сфери ПОГ всього на 19,40 посад. 03.12.2020 затверджено штатний розпис на 01.01.2021 який вже складає 13,40 посади. 03.12.2020 листами за №№ 88, 89 позивача було повторно повідомлено про скорочення посад заступника директора з соціальних питань та оператора комп`ютерного набору, а також повідомлено про відсутність інших вакантних посад на підприємстві. Вказані листи були направлені позивачу поштою. У листах містилося посилання на попередні накази №55-к і №56-к від 01.10.2020. 11.12.2020 повідомленням № 96 «Про скорочення посади» позивача було повторно повідомлено під підпис про скорочення його посади заступника директора з соціальних питань та відсутність інших вакантних посад на підприємстві. 11.12.2020 позивачу знов доведено до відома Наказ №71-к «Про затвердження штатного розпису працівників виробничої сфери на 2021 рік», та доведено до відома позивача штатний розпис працівників виробничої сфери ПОГ «Сумське УВП УТОС» на 01.01.2021. Проте позивач відмовився від підписання щодо ознайомлення із вказаними документами, про що були складені відповідні Акти від 11.12.2020 за участі комісії у складі: головного бухгалтера [PERSON] , енергетика [PERSON] , завідуючого клубом [PERSON] 28.12.2020 року Наказом №71-к «Про звільнення заступника директора з соціальних питань [PERSON] » було звільнено [PERSON] з посади заступника директора з соціальних питань 31.12.2020 в зв`язку зі скороченням штату згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. Від підпису про ознайомлення з даним наказом позивач відмовився, про що було складено відповідний Акт у складі комісії з наступних працівників: головного бухгалтера [PERSON] , енергетика [PERSON] , завідуючого клубом [PERSON] 28.12.2020 Наказом №73-к «Про звільнення оператора комп`ютерного набору [PERSON] », позивача звільнено з 31.12.2020 з зазначеної посади і з цим наказом він ознайомився, про поставив підпис на наказі. Зазначені накази про звільнення підписані директором [PERSON] . Встановлені факти підтверджуються наведеними наказами, листами та актами копії яких додані до справи, та показами наступних свідків. Показами свідка [PERSON] , яка пояснила, що працює складальником у ПОГ «Сумське УВП УТОС». Вважає, що позивача звільнили за невиконання наказів керівника. Директор підприємства орієнтовно у жовтні - листопаді 2020 року попереджав про скорочення працівників невиробничої сфери з 01.01.2021 у зв`язку з відсутністю бюджетного фінансування. Також скорочено виробничу сферу, складальників було 11 посад, а з 01.01.2021 стало 10. Один складальник звільнився за власним бажанням. Складальники працюють на місцях обладнаних відповідними станками. Відповідні умови є ще для розташування чотирьох складальників. Показами свідка [PERSON] , який пояснив, що працює складальником у ПОГ «Сумське УВП УТОС». Вважає, що позивача звільнив директор через те, що той не виконував незаконні вказівки. Працівників невиробничої сфери скоротили через відсутність бюджетного фінансування. Перше скорочення було у липні 2020 року, а потім у кінці і тих, що залишилися. Втім вважає, що скорочення працівників невиробничої сфери ініціатива директора [PERSON] . Показами свідка [PERSON] , який пояснив, що по 31.12.2020 працював у підприємстві на останній посаді завідувача клуба. На початку жовтня 2020 року [PERSON] повідомив, що працівників невиробничої сфери буде скорочено, оскільки немає бюджетного фінансування на 2021 рік. Так само і був попереджений про скорочення і сам [PERSON] .. У грудні 2020 року свідок був залучений до комісії у присутності якої [PERSON] було повідомлено про майбутнє скорочення. Показами свідка [PERSON] , яка пояснила, що працює бухгалтером підприємства. З 01.01.2021 посади невиробничої сфери були скорочені через відсутність фінансування з бюджету. У зв`язку з цим директор видав відповідні накази. 01.10.2020 вона також була попереджена про звільнення. Так само і [PERSON] повідомляли про скорочення. Проти скорочення посади оператора комп`ютерного набору він не заперечував, однак не погоджувався зі скороченням посади заступника директора. З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є трудовими та врегульовані ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України КЗпП України. Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України передбачена можливість звільнення працівника у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 2 ст. 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстави, зазначеної у п.1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з правилами ст. 49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівник має бути персонально попереджений не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штат працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до ч.3 ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. З наведених вище обставин та наведених положень законів вбачається, що на підприємстві де працював позивач відбулося скорочення штату працівників, зокрема і посад які обіймав позивач. Підприємство самостійно має право вирішувати, які саме посади слід скорочувати. Разом з цим підприємство не мало вільних робочих місць, які можна було запропонувати позивачу. Відтак розірвання трудового договору з позивачем відбулося відповідно до закону, а тому слід відмовити у задоволенні позову. Інші доводи позивача не спростовують наведеного та не є підставою для задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed