Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідачів про виселення та зняття з реєстраційного обліку, в обґрунтування якого зазначив наступне. 28.04.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір договором N ZРС0GА00000648, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 93530 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 28.04.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] уклала з банком договір іпотеки, надавши в іпотеку нерухоме майно: квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул. Лермонтова, б. 2 кв.9. Позивач умови договору виконав, надавши кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, а [PERSON] порушила умови договору, допустивши заборгованість за кредитним договором. Рішенням суду від 17.03.2011 року задоволено частково вимоги Банку та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором, укладеним 28.04.2007 року на загальну суму 834358,43 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 28.04.2007 року, а саме квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул. Лермонтова, б. 2 кв.9 шляхом застосування процедури, встановленої ст.38 Закону України „Про іпотеку. Позивачем на адресу відповідачів було відправлено лист вимогу щодо добровільного виселення осіб, які мешкають в іпотечній квартирі, протягом 30-денного строку з часу отримання цієї вимоги. Посилаючись на те, що вимога про виселення відповідачам направлялась, проте у добровільному порядку відповідачі квартиру за вказаною адресою не звільнили, позивач просить суд виселити відповідачів з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на підставах, викладених у позові та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала на підставах, викладених у письмових запереченнях на позов. Представник третьої особи Орджонікідзевського РВ у м.Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи \~Органу опіки та піклування \~районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району до судового засідання не зявився, надав письмові заперечення на позовну \~заяву, відповідно до змісту яких просить суд відмовити у задоволенні вимог в частині виселення \~з квартири і зняття з реєстраційного обліку \~ неповнолітньої дитини, в іншій частині - прийняти рішення на розсуд суду; просить розглянути справу за відсутності представника \~третьої особи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та заперечень на позовну заяву, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. \~ Як вбачається з матеріалів справи, 28.04.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 93530 доларів США строком до 28.04.2017 року (а.с.4-6). Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 28.04.2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким [PERSON] передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а.с.7-9). Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2011 року, яке набрало законної сили, задоволено частково вимоги ПАТ КБ ПриватБанк та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] на загальну суму 834358,43 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки від 28.04.2007 року, укладеним між ПАТ КБПриватБанк та [PERSON], а саме: на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом застосування процедури, передбаченої ст. 38 Закону України Про іпотеку. (а.с.10-11) Згідно зі ст. 40 Закону України Про іпотеку звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Як вбачається з довідки Центру обслуговування абонентів № 13 МКП Основаніє від 03.04.2014 року № 1927, у квартирі [ADDRESS] з 23.08.2013 року зареєстрований відповідач [PERSON] та з 11.09.2013 року - неповнолітня [PERSON], донька (а.с.47). Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України, статей 39, 40 Закону України Про іпотеку виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому, суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення його мешканців. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Отже, за змістом зазначених норм особам, яких виселяють із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки і придбаний не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, при зверненні стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку одночасно надається інше постійне житло. При цьому за положенням частини другої статті 109 ЖК УРСР постійне житло вказується в рішенні суду. При виселенні в судовому порядку з іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту і забезпеченого іпотекою цього житла, відсутність постійного жилого приміщення, яке має бути надане особі одночасно з виселенням, є підставою для відмови в задоволенні позову про виселення. Як свідчать матеріали справи, [PERSON] за договором іпотеки від 28.04.2007 року передала в іпотеку квартиру за адресою: м.Запоріжжя, вул. Лермонтова, б. 2 кв. 9, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] від 18.06.2004 року за р. № 524. Отже, квартира, передана в іпотеку для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 28.04.2007 року, була придбана не за рахунок кредитних коштів. Таким чином, оскільки Позивачем не заявлено вимог про виселення мешканців з квартири, яка є предметом іпотеки з наданням іншого житлового приміщення, а вимоги про виселення мешканців без надання житлового приміщення відповідно до вимог закону не можуть бути задоволені, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк про виселення та зняття з реєстраційного обліку мешканців квартири за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Доводи представника позивача щодо наявності у Відповідача та членів його сімї у власності інших обєктів нерухомості, в яких вони можуть мешкати, суд вважає необґрунтованими, оскільки під час розгляду справи не доведено можливість використання відповідачами даних обєктів як постійного житлового приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed