Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у червні 2018 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 29 грудня 2008 року, яка склалася станом на 30 квітня 2018 року у сумі 64827 гривень 51 копійка, та судові витрати у сумі 1762 гривні (а.с. 23). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 29 грудня 2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 6800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між ним та Банком Договір. Відповідач зобовязався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, надавши [PERSON] доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 30 квітня 2018 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 64827 гривень 51 копійка, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1762 гривень. Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначене на 04 вересня 2018 року (а.с. 32). Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином. Надав в судове засідання заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26). Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 36-37, 40-41, 42-43), але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав. З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29 грудня 2008 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 6800 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 30 квітня 2018 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 64827 гривень 51 копійка (а.с. 4-8). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотків. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає судовому захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1762 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved