Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач, ПАТ «Дельта Банк», у серпні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11362600000 від 20 червня 2008 року в сумі 1 625 630 гривень 76 копійок, з яких 1 078 604 гривні 58 копійок заборгованість за кредитом, 547 026 гривень 58 копійок заборгованість за відсотками. Разом з тим, прохав визнати за Банком право власності на зазначену квартиру. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 20 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 11362600000, згідно з яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 49 900 доларів США з відсотковою ставкою 14,5% річних. З метою забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, 20 червня 2008 року між банком та [PERSON] укладено іпотечний договір № 11362600000, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з наступного: 1 - коридор, 2,6 - житлові кімнати, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, І - балкон, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м. Банк належним чином виконав умови договору та надав позичальнику кредитні кошти. 27 жовтня 2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» на підставі рішення загальних зборів акціонерів. 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за вказаним кредитним договором. Позичальник своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 29 липня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 1 625 630 гривень 76 копійок, з яких 1 078 604 гривні 58 копійок заборгованість за кредитом, 547 026 гривень 58 копійок заборгованість за відсотками. Тому позивач прохає в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення за іпотечним договором № 1136200000 від 20 червня 2008 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за банком право власності на неї. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що заборгованість за кредитним договором розраховано на момент звернення до суду з позовом та за час розгляду справи судом не зменшилась, оскільки позичальник продовжує не виконувати умови кредитного договору, тобто кредит не повертає та відсотки за його користування не сплачує. В якості забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору було укладено виключно договір іпотеки з [PERSON] , у зв`язку з чим, банк з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором до відповідача не звертався. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається такою, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явилась, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 64, 68, 76, 83,94, 100). Третя особа, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України теж вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 61, 65, 81, 85). В судовому засіданні представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Враховуючи, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, не отримує поштові конверти із судовими повідомленнями за зареєстрованим місцем проживанням, які повертаються до суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 76, 83, 94, 100), суд, спираючись на норми ст. 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11362600000, згідно з яким банк надав [PERSON] кредит у сумі 49 900 доларів США з ануїтетною схемою погашення кредиту. (а.с. 7-15). Додатковою угодою № 1, укладеною між банком та [PERSON] , погоджено зміну розміру щомісячного ануїтетного платежу (а.с. 30). В забезпечення даного кредитного договору 20 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 11362600000/1, згідно з яким предметом забезпечення є квартира [ADDRESS] , яка складається з наступного: 1 - коридор, 2,6 - житлові кімнати, 3 - ванна, 4 - туалет, 5 - кухня, І - балкон, загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м., ринкова вартість якої згідно зі звітом суб`єкта оціночної діяльності, становить 339671 гривню, та належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 11 липня 2003 року за реєстровим № 2-3028, що зареєстрований КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 13 серпня 2003 року під реєстраційним номером 1810017, номер запису 5-9 в книзі 291п (а.с. 32-34). 08 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно з яким ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора за вказаним кредитним договором (а.с. 38-40). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11362600001 від 20 червня 2008 року сума заборгованості [PERSON] станом на 29 липня 2015 року складає 73 759,57 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 625 630 гривень 76 копійок, з яких заборгованість за кредитом - 48 939, 41 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 1 078 604 гривні 58 копійок, заборгованість за відсотками - 24 820,16 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 547 026 гривні 17 копійок. (а.с. 31). Листом від 11 серпня 2015 року за вих.№ 31.4-08/4302/15 позивач пропонував відповідачеві в тридцятиденний строк виконати зобов`язання позичальника за кредитним договором від 20 червня 2008 року та попередив про початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, у випадку невиконання такого зобов`язання (а.с. 35,37). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позивальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 4.2.3 іпотечного договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у відповідності до умов цього Договору та Закону України «Про іпотеку». Пунктом 4.5 іпотечного договору визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України «Про іпотеку». Пунктом 5.1 іпотечного договору встановлено, що сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Згідно з п.5.2 цього договору, позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Відповідно до п.5.3 іпотечного договору позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк надав [PERSON] кредит у сумі 49 900 доларів США. В забезпечення вимог за кредитним договором між банком та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір, де предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] Позичальник умови договору належним чином не виконує, кредитні кошти не повертає. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором підлягають частковому задоволенню. Банком, як іпотекодержателем та [PERSON] , як іпотекодавцем окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку», не укладався, однак сторони іпотечного договору дійшли згоди, що набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержателем можливе в процедурі позасудового врегулювання при укладенні окремого договору. Оскільки норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають право іпотекодержателя набути право власності на предмет іпотеки з метою задоволення забезпеченої іпотекою вимоги лише в позасудовому порядку, суд не знаходить підстав для задоволення відповідної позовної вимоги та приходить до висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки, із застосуванням процедури продажу, встановленої у ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки, який є житловим приміщенням, є підставою для виселення та зняття з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні відповідача [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial