Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові посилається на те, що 26 травня 2017 року між ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», та ТОВ «Порше Лізинг Україна» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-00270, предметом якого було страхування транспортного засобу «Сіат», д.н.з. [NUMBER] . Вказує, що 15 червня 2018 року, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Сіат», д.н.з. [NUMBER] та транспортного засобу «БМВ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Садгірського районного суду м. Чернівці від 02.08.2018 року, вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась в наслідок порушення відповідачем ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. Позивачем було складено страховий акт та розрахунок до нього на підставі рахунку № С70000003296 від 26.06.2018 року. На підставі вищевказаних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі: 55841 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок одна) грн. 14 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 13995 від 10.07.2018 року. Вказує, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу відповідача була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/7201456 в ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», яка за заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу 07.09.2018 року, виплатила 29301,25 грн. Отже, сума невідшкодованого матеріального збитку становить 55841,14 - 29301,25 = 26539,89 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Просить суд, стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - ПАТ «СК «Українська страхова група», відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі: 26539 (двадцять шість тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 89 коп. Стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - ПАТ «СК «Українська страхова група», сплачений судовий збір в розмірі: 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Представник позивача ПАТ «СК «Українська страхова група» Гараніна О. Д. в судове засідання не з`явилась, однак надіслала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак надіслали до суду письмові пояснення в яких просили в задоволенні позову відмовити, оскільки відшкодування шкоди в межах страхової суми необхідно стягувати із страховика в якому застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача. А також подали до суду заяву з проханням справу розглянути без їхньої участі. Суд, вивчивши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до постанови Садгірського районного суду м. Чернівці № 726/1225/18 від 02.08.2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. (а.с. 5). Згідно з полісом страхування ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» № АК/7201456 від 11.07.2017 року, відповідальність [PERSON] застрахована за шкоду заподіяну майну в розмірі сто тисяч гривень. (а.с. 33). У відповідності до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 18.06.2018 року, 15.06.2018 року, о 17 год. 36 хв., за адресою: вул. Хотинська (ТРЦ Боянівка), внаслідок ДТП сталося пошкодження т/з «Seat Ibiza» д.н.з. [NUMBER] , за участю т/з «BMW 3», д.н.з. [NUMBER] . (а.с. 9). Згідно з розрахунку страхового відшкодування від 09.07.2018 року, сума страхового відшкодування т/з «Seat Ibiza» д.н.з. [NUMBER] , становить 55841,14 грн. (а.с. 13). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Із ст. 1166 ЦК України, вбачається, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду № 755/18006/18 від 04.07.2018 року, Велика Палата Верховного суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). З огляду на викладене вище, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, а тому у покладенні судових витрат та витрат на отримання професійної правничої допомоги на відповідачів необхідно відмовити.

Outcome: dismissed