Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду із зазначеним позовом до Великокучурівської сільської ради, [PERSON], третя особа на стороні відповідачів Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, в якому посилається на те, що ним із землевпорядною організацією ПП «Ріга» укладено договір від 30.12.2013 р. №Л/П-134382/НЮ про виконання робіт з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в межах смуги відведення. На виконання умов зазначеного договору ПП «Ріга» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці - Вадул-Сирет від 283км+894м до 287км+608м в адміністративних межах Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. В результаті проведеної інвентаризації встановлено, що земельна ділянка, яка перебуває у власності [PERSON], частково, площею 0,0802 га, накладається на смугу відведення залізниці від 283км+894м до 287км+608м. Вказана земельна ділянка передана у власність [PERSON] рішенням Великокучурівської сільської ради від 17.12.2011 року №171-11/11 для ведення особистого селянського господарства, на неї видано державний акт від 10.02.2012 р. та зареєстровано в державному земельному кадастрі за [NUMBER]. Згідно «Плана границ полосы отвода линии Черновцы-Адынката Львовской железной дороги в административных границах Черновицкого района Черновицкой области», який є доказом землекористування залізниці, розроблений та погоджений в 1959 році, ширина смуги відведення на вказаній вище ділянці становить 100 м від осі колії. Земельна ділянка відповідача [PERSON] повністю входять в ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину земельних ділянок відповідача в смузі відведення залізниці становить 0,0802 га. На земельній ділянці, розміри якої визначені Планом смуги відведення, розташована головна колія №020122036, побудована в 1963 році, яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця», що є державним підприємством. Посилаючись на те, що вищевказаним рішенням порушується право позивача на користування земельною ділянкою та воно суперечить чинному законодавству, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Великокучурівської сільської ради №171-11/11 від 17.12.2011 року в частині передачі земельної ділянки [PERSON] у приватну власність в с.Великий Кучурів, Сторожинецького району Чернівецької області, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] від 10.02.2012 р. за кадастровим номером [NUMBER] та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, скасувати запис у Поземельній книзі, а також стягнути з відповідачів сплачені судові витрати. В ході розгляду справи за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 02.11.2017 року було витребувано у ГУ Держгеокадастру в Чернівецькій області проект землеустрою щодо відведення у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер [NUMBER] та витребувано у Великокучурівської сільської ради належно засвідчену копію Генерального плану села Великий Кучурів Сторожинецького району. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов в якому заперечують обставини, наведені позивачем, виходячи з наступного. Оскаржуваним рішенням сільської ради земельну ділянку [PERSON] передано за рахунок земель запасу сільської ради. Передачі у власність [PERSON] земельної ділянки передувало виготовлення проекту землеустрою. Рішенням сільської ради не тільки була передана у власність земельна ділянка, а й затверджувався проект землеустрою, до складу якого входить акт встановлення (відновлення) зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, який складений в присутності представника суміжного землекористувача - ВП «Чернівецька дистанція захисних лісонасаджень» ДТГО «Львівська залізниця» та погоджений ним. В проекті землеустрою зазначено, що попереднім землекористувачем земельної ділянки є Великокучурівська сільська рада. В частині затвердження проекту землеустрою рішення сільської ради та сам проект землеустрою ніким не оскаржено. На земельній ділянці [PERSON] збудовано об»єкти нерухомості, право власності на які зареєстровано, що підтверджується свідоцтвом та витягом про державну реєстрацію. Зазначене право власності ніким не оскаржено та не припинено. На земельній ділянці [PERSON] не існувало будь-яких будівель, споруд, комунікацій, захисних або укріплювальних насаджень або інших об»єктів в розумінні положень ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.64 Земельного кодексу України, які б забезпечували діяльність залізниці. Земельна ділянка [PERSON] межує з територією, на якій розміщені об»єкти залізниці. Відповідно до національного стандарту ДСТУ-Н Б В.2.3-27:2011 «Споруди транспорту.Залізниці.Визначення ширини смуги відведення» прийнятого наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 22.07.2011 року №85 та Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. №44 встановлено, що між залізничними коліями, станціями і житловою забудовою необхідно дотримуватися санітарно-захисної зони, ширина якої встановлюється залежно від інтенсивності руху поїздів: на головних дорогах І, ІІ, ІІІ категорій - 100 м., на станційних і під»їздних шляхах - 50 м. Відстань 100 м. від осі головної колії у спірному місці, на яку посилається відповідач як на смугу відведення, не відповідає нормативам, в тому числі будівельним нормам та інструкціям щодо норм та порядку відводу земель залізниці і смуги відведення. Вважає технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки під існуючими об»єктами залізничного транспорту в адміністративних межах с.Великий Кучурів неналежним доказом у справі з тих підстав, що в порушення ст.ст.35,20 Закону України «Про землеустрій» щодо зазначеної технічної документації будь-яких рішень Великокучурівською сільською радою не приймалося. Крім того, дана технічна документація не може бути підставою для формування земельної ділянки, як це визначено ст.79-1 ЗК України, так як підставою для такого формування є документація із землеустрою, яка відсутня. Відповідно до пояснювальної записки при здійсненні робіт з виготовлення технічної документації щодо інвентаризації земель застосовано норми, які втратили чинність - норми відводу земель для залізниць СН 468-74, і не застосовано діючі - ДСТУ-Н Б В.2.3-27:2011 та ДБН 360, відтак позначення в місці межування з ділянкою [PERSON] відстані 100 м від осі головної колії є неправомірним. Також вказує на те, що згідно Реєстру земельних ділянок наданих у власність (користування) без кадастрових номерів. Ділянка №1» до земель, наданих [PERSON] віднесено контури 186,349,369, вид угіддя - житлова та нежитлові будівлі з посиланням на підставу надання - рішення сільської ради №171-11/11 від 27.11.2011 р., однак ці контури не нанесено на план-схемі, ідентифікувати їх місцезнаходження неможливо, при цьому [PERSON] не має у власності чи користування об»єктів із зазначеними параметрами площі забудови. Відповідно до «Реєстру земельних ділянок наданих у власність (користування) з кадастровими номерами. Ділянка №1», до земель наданих [PERSON], віднесено контури 80, 156, 225, 356, загальною площею 0,0802 га, вид угіддя - прибудинкова територія, капітальні житлова та нежитлові будівлі з посиланням на рішення сільської ради №171-11/11 від 27.12.2011 р. та державний акт, при цьому контур 80 не нанесено на план-схемі, ідентифікувати його місцезнаходження неможливо, а контури земельної ділянки площею 0.1379 га згідно з державним актом також відсутні на план-схемі. Представником відповідача [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності, в якій зазначає, що початком перебігу строку позовної давності в даній справі є дата прийняття оскаржуваного рішення. Не погоджується з доводами позивача про те, що останній дізнався про порушення свого права внаслідок накладення земельної ділянки в 2014 році - під час виготовлення документації з інвентаризації, вважає, що позивач дізнався про можливе порушення свого права з часу, коли відбувалося встановлення та погодження меж земельної ділянки при виготовленні проекту землеустрою - 12.04.2011 р. Відтак позивач мав всі правові можливості та обов»язок знати інформацію про свій майновий стан як землекористувача і достовірно міг довідатися, що його право порушене з часу початку перебігу позовної давності, однак звернувся до суду через 6 років. Позивачем подано відповідь на відзив, в якій вказують, що смугу ширини відведення у даному місці підтверджено Будівельними нормами і правилами, глава 39 - залізничні дороги і колії 1520 мм. СНИП 11-39-76 та нормами відводу земель для залізниць СН 468-74, а смуга відведення залізниці відображена у Плані смуги відведення лінії Адинката-Берхомет Чернівецької області. Тому застосування ДСТУ-Н Б В.2.3-27:2011 можливе лише для колій, які будуються з моменту введення в дію вказаних ДСТУ, та не можуть стосуватися об»єктів, збудованих в 1959 році. Правовий статус земель залізничного транспорту визначено законом і не може бути змінений в інший спосіб. Право залізниці на земельну ділянку в межах Великокучурівської сільської ради, в тому числі і на спірну, виникло задовго до реєстрації права [PERSON] та не було жодним чином припинене. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54,55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928). Тому оскаржуване рішення прийнято із перевищенням повноважень щодо розпорядження землями державної власності. Крім того, заперечують проти застосування позовної давності, так як залізниці стало відомо про накладення земельної ділянки [PERSON] на смугу відведення залізниці лише в грудні 2014 року під час проведення інвентаризації земель, таким чином строк позовної давності не порушений. При погодженні меж представником ВП «Чернівецька дистанція захисних лісонасаджень» було здійснено погодження суміжного землекористувача із залізницею, та не погоджувалась відстань від крайньої межі спірної земельної ділянки по відношенню до ширини смуги відведення залізниці. В судовому засіданні представники позивача Войцеховська Н.Я., Моцюк В.В. позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в позові, в поясненнях на відзив, просили їх задовольнити. Зазначили, що в позовній заяві мають місце технічні помилки, уточнили, що земельна ділянка [PERSON] частково, а не повністю накладається на смугу відведення, призначення даної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, а не для ведення особистого селянського господарства, головна колія інвентарний номер 020122036 побудована в 1944 році, а не в 1963 році. Вважають, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель є належним доказом накладення земельної ділянки [PERSON] на смугу відведення, так як з неї вбачається смуга відведення, в яку входить спірна земельна ділянка. При цьому не могли надати пояснень щодо конфігурації, меж, контурів земельної ділянки [PERSON] в технічній документації, що означає зображена в ній замкнута конфігурація в межах смуги відведення, з позначенням площі 0,0802 га, просили про відкладення судових засідань для з»ясування у спеціалістів даних питань. Однак в подальшому пояснень чи додаткових доказів суду не надали, просили задовольнити позовні вимоги, в обгрунтування яких надані відповідні докази. В судове засідання представник відповідача Великокучурівської сільської ради не з»явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважні причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, будучи належно повідомленим про розгляд справи. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними, в обгрунтування заперечень, послався на обставини, викладені у відзиві на позов, заяві про застосування позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши представників позивача, представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода» 30.01.1963 року «Положение о землях предоставленных транспорту» 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог» 27.01.1962, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого Радою Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. За змістом ч.4 ст.84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність. Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може бути здійснено шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 01.07.2015 року у справі №6-319цс15, у спорах, пов»язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, на підставі яких видано державні акти про право власності на земельні ділянки, так і самі державні акти. Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Судом встановлено, що рішенням сесії Великокучурівської сільської ради від 27.12.2011 року №171-11/11 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передано безоплатно у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,1379 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель запасу сільської ради (а.с.5). На підставі вказаного рішення [PERSON] 10.02.2012 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №138907 з кадастровим номером [NUMBER] площею 0,1379 га , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходяться в с.Великий Кучурів, Сторожинецького району (а.с.6, 172). Відповідно до витягу з технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, загальною площею 26,3763 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об»єктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці - Вадул-Сирет в адміністративних межах с.Великий Кучурів Великокучурівської сільської ради, виконаного ПП «Ріга», в смузі відведення земель залізниці наявні зображення, позначені як землі [PERSON], площею 0,0802 га. Згідно «Плана границ полосы ж.д. отвода линии Черновцы - Адынката Львовской железной дороги в административных границах Черновицкого района Черновицкой области от 269 км+000м до 293 км+090м» розробленого Дорпроект Юго-Западной ж.д. в 1959 році ширина смуги відведення на ділянці розміщення земельної ділянки [PERSON], має різні значення, в тому числі 100 м та 107 м від осі колії. Конфігурація земельної ділянки нанесена в плані вручну і проходить по ширині смуги відведення в 100 метрів. Відповідно до Інвентарної картки обліку основних засобів ВП «Чернівецька дистанція колії Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» головна колія (ВБК) направлення Чернівці - Держкордон з км 267 до км 314 інвентарний №020122036, введена в експлуатацію в 1944 році, перебуває на балансі позивача. Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення Великокучурівської сільської ради від 17.12.2011 року №171-11/11 в частині передачі [PERSON] у власність земельної ділянки. За змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Як вбачається з досліджених доказів Великокучурівською сільською радою приймалося рішення за №171-11/11 від 27.12.2011 року про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1379 га і саме дане рішення стало підставою для видачі [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку зазначеної площі за кадастровим номером [NUMBER]. Позивачем не надано доказів на підтвердження прийняття 17.12.2011 року Великокучурівською сільською радою рішення за №171-11/11 про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки, яким би порушувалися його права та інтереси. В ході судового розгляду позивачем не подавалося заяв про уточнення позовних вимог, представники позивача просили задовольнити позовні вимоги, які відповідають викладеним в позовній заяві. Таким чином позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Великокучурівської сільської ради №171-11/11 від 17.12.2011 року є безпідставними і задоволенню не підлягають. Позивач також просить визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] та скасувати державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку, посилаючись на те, що зазначена земельна ділянка частково, площею 0,0802 га накладається на смугу відведення залізниці. В обгрунтування позовних вимог посилається на Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, загальною площею 26,3763 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об»єктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці - Вадул-Сирет в адміністративних межах с.Великий Кучурів Великокучурівської сільської ради, виконаного ПП «Ріга», на зведеному інвентаризаційному плані якої в смузі відведення залізниці зазначено земельну ділянку [PERSON] площею 0.0802 га. Позивач зазначає, що відповідно до технічної документації, земельна ділянка [PERSON], яка накладається частково на смугу відведення, має кадастровий номер [NUMBER]. Судом встановлено, що на зазначену земельну ділянку був виданий державний акт ЯК №138907, на підставі рішення Великокучурівської сільської ради №171-11/11 від 27.12.2011 р. про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,1379 га. Разом з тим, з плану вбачається, що земельна ділянка [PERSON] в смузі відведення показана як замкнута конфігурація, що не виходить за межі смуги відведення, площа якої вказана 0,0802 га, на якій зазначені контури 356,156,225. Згідно реєстру земельних ділянок наданих у власність (користування) з кадастровими номерами Ділянка №1 - складової технічної документації з інвентаризації земель [PERSON] є власником земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], наданої на підставі рішення с/р №171-11/11 від 27.12.2011 року, на якій наявні контури: №80 площею 0,0556 га, №156 площею 0,0164 га, №225 площею 0,0065 га, №356 площею 0,0017 га, що разом складає площу 0,0802 га. Однак, в зведеному інвентаризаційному плані контур №80 не зазначений, що не дає можливості встановити, чи входить площа земельної ділянки, яка відповідає даному контуру в смугу відведення залізниці. Із позначок в зведеному інвентаризаційному плані неможливо визначити межі земельної ділянки [PERSON], і яка її частина накладається на смугу відведення. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] площею 0,1379 га його суміжними землекористувачами є ДТГО Львівська залізниця, [PERSON], [PERSON] Зазначене узгоджується із проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] Однак, в інвентаризаційному плані суміжного землекористувача [PERSON] не вбачається. Зазначені розбіжності також підтверджують неможливість встановлення площі накладення земельних ділянок. Крім того, представником позивача надано суду Інформацію Державного земельного кадастру, відповідно до якої земельна ділянка за кадастровим номером [NUMBER] має площу 0,25 га, власником являється [PERSON] Слід звернути увагу також, що відповідно до реєстру земельних ділянок наданих у власність (користування) без кадастрових номерів Ділянка №1 - складової технічної документації з інвентаризації земель [PERSON] на підставі рішення с/р №171-11/11 від 27.11.2011 р. належать земельні ділянки в межах контурів №186 площею 0,0111 га, №349 площею 0,0018 га, №369 площею 0,0015 га, для обслуговування ОЖБ, які також не позначені в зведеному інвентаризаційному плані. Представники позивача не надали в суді пояснень та доказів для з»ясування даних обставин, пославшись на те, що вони не є фахівцями з даних питань, а виконавець технічної документації ПП «Ріга» відмовилося надати їм роз»яснення щодо розташування земельної ділянки [PERSON]. Просили прийняти рішення про задоволення позову на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Клопотань про призначення експертизи не заявляли. Суд вважає, що позивач не в повній мірі виконав свій обов»язок доказування і подання доказів, як це встановлено статтею 81 ЦПК України, оскільки ним не надано достатніх доказів на підтвердження того, що земельна ділянка [PERSON] частково накладається на смугу відведення залізниці, в зв»язку з чим залишається недоведеними обставини, на які посилається позивач в обгрунтування позовних вимог. Судом не встановлено підстав для звільнення від доказування, визначених законом. Виходячи з викладеного позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту є необгрунтованими, а відтак не можуть бути задоволені. Суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] та запису у Поземельній книзі щодо цієї ж земельної ділянки земельної ділянки в даній справі є похідними від вимог про визнання державного акту недійсним, а тому вони не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed