Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 14.14829, згідно умов якого відповідач [PERSON] від позивача отримав кредит у розмірі 8500,00 доларів США на строк до 05.09.2011 року, однак відповідач порушив вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та процентів за користування ним. У звязку з цим станом на 28.04.2015 року виникла заборгованість відп овідача [PERSON] за кредитним договором у розмірі 22016,18 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день звернення до суду складає 503950,39 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, 05.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 14.14829-1, за умовами якого відповідач [PERSON] поручилась перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] своїх обовязків за вказаним кредитним договором, включаючи сплату кредиту, процентів, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Однак відповідач [PERSON] своїх зобовязань поручителя також не виконує, внаслідок чого порушуються права та законні інтереси позивача. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував, а також на виконання ухвали суду надав довідку про рух коштів за договором з відповідачем. Відповідачі про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, однак у судове засідання двічі не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачі про причини своєї неявки не повідомили, підстав визнавати їх неявку з поважних причин немає, у звязку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2008 року між позивачем на відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 14.14829 (надалі кредитний договір). Відповідно до п.п. 1.1-1.3 кредитного договору позивач зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит на споживчі цілі на суму 8500,00 доларів США строком до 05.09.2011 року. Відповідно до п.п. 2.2.2-2.2.5, 4.1 відповідач [PERSON] зобовязався сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 18% річних, здійснювати погашення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, сплатити винагороду за ведення кредитної справи в розмірі 0,5 % суми кредиту. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань за договором він сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 02% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Крім того, 05.09.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 14.14829-1, згідно умов якого [PERSON] поручилась перед банком за виконання [PERSON] своїх обовязків за кредитним договором, в тому числі у випадку порушення строків повернення кредиту сплачувати 40% річних в дату сплати процентів, сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодовувати збитки відповідно до умов кредитного договору. В період часу з 05.09.2008 року по 28.04.2015 року відповідач [PERSON] користувався наданими йому кредитними коштами, однак своєчасно та повністю зобовязання з повернення сум кредиту та процентів за користування ним не виконував. У звязку з цим, з урахуванням умов кредитного договору щодо порядку погашення боргових зобовязань, нарахування та оплати процентів і комісії, передбачених кредитним договором, та відповідно до розрахунку, що наданий позивачем і відповідачами не оспорювався, станом на 28.04.2015 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 22016,18 доларів США, в тому числі: 6879,14 долл. США. заборгованість за кредитом; 6761,45 долл. США - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 7316,80 долл. США заборгованість за пенею та комісією; 1058,79 долл. США штраф за порушення строків платежів за кредитним договором. За офіційним курсом НБУ станом на день розрахунку сума заборгованості складає 503950,39 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 13.04.2015 року позивачем було надіслане відповідачу [PERSON] (поручителю) повідомлення про порушення зобовязань за кредитним договором та необхідність виконати вказані зобовязання, однак воно було залишено відповідачем без реагування. Таким чином, факт невиконання відповідачами кредитних зобовязань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 554, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved