Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

позивач просить суд скасувати постанову б/н від 17.07.2012 року, винесену відділом ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області та зняти арешт та заборону відчуження з автомобіля марки ТОYOТА SOLARA, д.н.з. [NUMBER], посилаючись на те, що вона є власницею автомобіля марки ТОYOТА SOLARA, д.н.з. [NUMBER]. 14 квітня 2015 року вона звернулась до Кагарлицького ВРЕР ДАІ із заявою про поновлення технічного паспорту на даний автомобіль через його втрату. Однак, її повідомили, що автомобіль ТОYOТА SOLARA, державний номерний знак [NUMBER] з 2012 року перебуває під арештом та оголошено заборону на його відчуження. На підтвердження цього вона отримала копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.07.2012 року, видану ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Дійсно, у лютому 2012 року вона отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.01.2012 року, яка була винесена відповідно до виконавчого листа № 2- 321/2011 від 19.12.2011 року, виданого на виконання рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27.09.2011 року, ухваленого в цивільній справі № 2-321/11 та згідно з яким з неї на користь позивачки за зустрічним позовом підлягала стягненню сума в розмірі 1810,85 грн.. Про винесену постанову про накладення арешту їй нічого не було відомо. Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27.09.2011 року, ухваленого в цивільній справі № 2-321/11, було скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 06.08.2012 року і відповідно до якого позивачці за зустрічним позовом було відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі. Таким чином, виконавчий лист було видано до ухвалення рішення Апеляційним судом Київської області. Вона звернулась до відділу ДВС Кагарлицького районного управління юстиції в Київській області, де їй повідомили, що виконавче провадження закрито та передано до архіву, а тому їй необхідно звертатись до суду з позовом про зняття арешту. Відповідно до вищезазначеного рішення Апеляційного суду Київської області від 06.08.2012 року ніякої заборгованості у неї перед позивачкою за зустрічним позовом не має. Згідно з п. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення. Крім цього, п. 2. ст. 50 того ж закону закріплено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або до іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Однак, у її випадку, державним виконавцем, не було виконано норми вказаної вище статті, що позбавило її скористатися її правами, які визначені п. 3 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме - за заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як з'ясовано судом, у відділі ДВС Кагарлицького РУЮ Київської області на виконанні знаходився виконавчий лист № 2-321/2011 виданий 19.12.2011 року Кагарлицьким районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] борг в розмірі 1810,85 грн. 23 січня 2012 року було винесено про відкриття виконавчого провадження. 17 липня 2012 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Кагарлицького РУЮ Київської області було винесено постанову про арешт майна боржником та оголошення заборони на його відчуження для забезпечення виконання рішення суду, згідно якого було накладено арешт на автомобіль марки ТОYOТА SOLARA, державний номерний знак [NUMBER], що належав [PERSON] 06 серпня 2012 року рішенням Апеляційного суду Київської області рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 27.09.2011 року було змінено та в зустрічному позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення витрат на утримання, лікування, поховання [PERSON], витрат на поліпшення квартири та проведення ремонт, відшкодування моральної шкоди відмовлено. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. 14 квітня 2015 року позивач звернулась до Кагарлицького ВРЕР ДАІ із заявою про поновлення технічного паспорту на даний автомобіль через його втрату. Однак, позивача повідомили, що автомобіль ТОYOТА SOLARA, державний номерний знак [NUMBER] з 2012 року перебуває під арештом та оголошено заборону на його відчуження. На підтвердження цього вона отримала копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 17.07.2012 року, видану ВДВС Кагарлицького районного управління юстиції Київської області. Тобто, всупереч закінченню виконавчого провадження у зв'язку з його повним виконанням, арешт на автомобіль, не був знятий державним виконавцем. При цьому отриманої інформації позивач звернувся до відповідача - про надання інформації щодо наявності (відсутності) майнових зобов'язань (стягнень) перед фізичними та юридичними особами та отримав відповідь, що даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а також книг реєстрації вхідної кореспонденції та журналів реєстрації виконавчих документів переданих на виконання державним виконавцям, виконавчих документів, де стороною є [PERSON] не має. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. коли йому стало відомо про такі обставини. А у відповідності до ч. 5 вказаної статті у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. І ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його праве, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тому суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту із майна позивача [PERSON], а саме: автомобіля ТОYOТА SOLARA, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу, так як відсутні стягнення, де стороною є позивач, а виконавче провадження закінчене та знищене. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved