Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення позачергової V сесії VII скликання Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року, яким звільнено її з посади директора - редактора МІВП «Наш край», у зв'язку з достроковим розірванням контракту за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 9 Контракту, на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, п.п. 22, 23, 27 Контракту; визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Кегичівської РДА Харківської області та Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року №74-к/5-к про розірвання контракту з директором - редактором МІВП «Наш край» [PERSON] у зв'язку із звільненням її із займаної посади 22 березня 2016 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Контракту, на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, п.п. 22, 23, 27 Контракту; поновити її на посаді директора - редактора МІВП «Наш край» та стягнути на її користь з: Кегичівського МІВП «Наш край» середньоденну заробітну плату за час вимушеного прогулу, Кегичівської районної ради моральну шкоду в сумі 5000 грн. Згідно з позовом, 26 вересня 2003 року між Кегичівською районною радою, Кегичівською РДА, з однієї сторони, було укладено контракт з керівником комунального підприємства Кегичівського району Харківської області, відповідно до якого [PERSON] на підставі рішення ІХ сесії Кегичівської районної ради XXIV скликання від 25 вересня 2003 року призначено на посаду директора - редактора комунального підприємства МІВП «Наш край». Відповідно до п.28 Контракту, він діяв з 26 вересня 2003 року до вересня 2008 року. 24 липня 2008 року додатковою угодою до Контракту було продовжено його дію до вересня 2018 року. 22 березня 2016 року рішенням позачергової V сесії VII скликання Кегичівської районної ради було звільнено позивача з посади директора - редактора МІВП «Наш край», у зв'язку з достроковим розірванням контракту за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Контракту, на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, п.п. 22, 23, 27 Контракту. На підставі вказаного рішення Кегичівська РДА спільно з Кегичівською районною радою видали розпорядження від 22 березня 2016 року №74-к/5-к про розірвання контракту з директором - редактором малого інформаційно-видавничого підприємства «Наш край» [PERSON] Позивач вважає, що зазначене звільнення проведене із численними порушеннями норм Статуту МІВП «Наш край», Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» та Положення про порядок укладення контрактів при прийняття (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №170, що призвело до порушення її конституційного права на працю. З вказаним рішенням Кегичівської районної ради та спільним розпорядженням Кегичівської районної ради та Кегичівської РДА Харківської області позивач не погоджується з наступних підстав. З 22 березня 2016 року по 15 квітня 2016 року позивач перебувала у плановій щорічній відпустці, відповідно до графіку затвердженого угодою з профспілковою організацією. В зв'язку з цим, позивач, посилаючись на ч.4 ст.40 КЗпП України, вважає недопустимим звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Крім того, позивач зазначає, що у п.п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (далі - Постанова), роз'яснено, що правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП) стосуються як передбачених статтями 40, 41 КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. При цьому маються на увазі щорічні, а також інші відпустки, що надаються працівникові, як із збереженням, так і без збереження заробітку. Відповідно до п.1.3. Статуту Кегичівського МІВП «Наш край», його засновниками є Кегичівська РДА, Кегичівська районна рада та трудовий колектив редакції газети «Наш край». Відповідно до п. 5.3 Статуту керівник підприємства, він же редактор районної газети «Наш край», призначається співзасновниками за погодженням з трудовим колективом. Пунктом 7 ч.1ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішується питання заснування засобів масової інформації відповідно ради, призначення і звільнення їх керівників. Частинами 1 та 2 ст. 23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редактор (головний редактор) друкованого засобу масової інформації є керівником редакції, уповноваженим на те засновником (співзасновниками). Редактор (головний редактор) призначається (обирається) на посаду і звільняється з посади в порядку, встановленому засновником (співзасновниками) у статуті редакції відповідно до чинного законодавства про працю. Відповідно до ч.3 вказаної статті редактор (головний редактор), обраний на посаду трудовим колективом редакції, не може бути звільнений з посади без згоди трудового колективу редакції. Таке ж саме передбачене і Статутом малого інформаційно-видавничого підприємства «Наш край», у зв'язку з чим, позивач вважає, що звільнення не могло відбуватись без згоди трудового колективу редакції, а такої згоди отримано не було. Щодо причин звільнення позивач зазначає наступне. Згідно із п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Пунктом 23 Контракту від 26 вересня 2003 року директор - редактор може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи сесії районної ради, у тому числі за пропозицією голови РДА, до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання директором - редактором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом. Натомість у рішенні позачергової V сесії VII скликання Кегичівської районної ради про звільнення позивача районна рада обмежилась лише загальними посиланнями на систематичне невиконання позивачем без поважних причин обов'язків покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Котракту. Проте при застосуванні такого крайнього заходу, як звільнення районна рада не врахувала положення ч.3 ст. 149 КЗпП України, згідно з якими при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Як на думку позивача, при звільненні працівника за цією підставою слід враховувати, що на працівника покладаються обов'язки, які є складовими його трудової функції чи іншими обов'язками, передбаченими правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою розірвання Контракту за п.23 Контракту від 26 вересня 2003 року є систематичне невиконання директором - редактором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим Контрактом. Отже директор - редактор має допустити не менше двох порушень, що дозволить характеризувати їх як систематичне порушення трудових обов'язків. Крім того, невиконання трудових обов'язків має бути вчинене з поважних причин, тобто обов'язковою умовою для звільнення за п.23 Контракту є вина директора - редактора в неналежному виконанні трудових обов'язків. При встановленні наявності вини працівника в неналежному виконанні трудових обов'язків слід враховувати як об'єктивні так і суб'єктивні фактори. Позивачеві не зрозуміло, яким чином з'ясовувалась наявність вини в її діях, адже ні письмових, ні усних пояснень від неї не відбирали. Для звільнення працівника за систематичне невиконання трудових обов'язків необхідно, щоб працівник вчинив конкретні порушення обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудових обов'язків (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування,але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив це порушення. Отже, враховуючи той факт, що за роки роботи на посаді директора - редактора до позивача зазначені заходи стягнення не застосовувались, порушень умов Контракту з її боку не було, будь-які докази на підтвердження цього відсутні, перевірок фінансово-господарської діяльності, які б вказували на систематичне неналежне виконання позивачем трудових обов'язків, не проводилось, позивач вважає, що її звільнення не може бути визнане законним та обґрунтованим. При цьому вона знову ж таки посилається на Постанову, відповідно до п.28 якої, звільнення не може бути визнано правильним, якщо його проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Жодних конкретних фактів систематичного невиконання позивачем покладених на неї Контрактом обов'язків в рішенні сесії районної ради про її звільнення не зазначено, в той час як, з огляду на наведене, це рішення має містити чітко сформульоване порушення, яке стало підставою звільнення керівника. Щодо дострокового розірвання контракту позивач зазначає, що згідно з п.21 Положення про порядок укладення контрактів при прийняття (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою КМУ від 19 березня 1994 року № 170, у разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених в контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за п.8 ст. 36 КЗпП, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом. Пунктом 22 цього ж Положення передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні, якого засновниками зроблено не було. Посилаючись на п.22 Постанови, щодо необхідності з'ясування попередньої роботи працівника, позивач зазначає, що при її звільненні не враховано вимоги ст. 149 КЗпП України, щодо ступеня тяжкості вчиненого проступку, заподіяної шкоди, обставин, за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника в редакції, що розпочалась з 2003 року. За час керівництва редакцією тираж газети зріс в значних обсягах, приріст тиражу має місце навіть в порівнянні з минулим роком та стабільно становив більше 3000 примірників на тиждень. Позивач неодноразово отримувала різного роду відзнаки за якісну роботу, намагалась зробити газету змістовною та цікавою для широкого кола читачів, свою роботу шанувала. Газета неодноразово відмічалась з позитивної сторони серед аналогічних видань області, редакція має численні подяки. Фінансування газети проводилось її особистими доходами на засадах самоокупності. За останні роки редакція газети зуміла отримати чималий прибуток від реклами та оголошень, що дало можливість повністю покрити видатки на її у тримання. Позивач не допускала заборгованості по заробітній платі працівникам редакції та по платежам до бюджету. Обґрунтовуючи позовну вимогу, щодо стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, позивач посилається ст. 235 КЗпП України, відповідно до якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, що розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.32 Постанови, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу, він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. Згідно довідки про доходи № 34 від 15 квітня 2016 року заробітна плата позивача за останні два місяці перед звільненням склала 8902 грн. Свою позовну вимогу про стягнення з відповідачів моральної шкоди позивач обґрунтовує ч.1 ст.16, ст.23, ч.1 ст.270, ст.1167 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України, відповідно до яких кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із видів особистих немайнових прав фізичної особи є право на повагу до гідності та честі. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Посилаючись на п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, позивач вважає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, а тому, при з'ясуванні питання, щодо стягнення моральної шкоди необхідно встановити наявність такої шкоди, протиправність діяння заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Позивач вважає, що її звільнення негативно вплинуло на її ділову репутацію, тому знайти роботу на даний час було б вкрай важко, що поставить її сім'ю в скрутне становище. Внаслідок перенесених душевних переживань, через незаконне, як на думку позивача, звільнення, стан її здоров'я різко погіршився, внаслідок чого вона змушена неодноразово звертатися до лікарів. Для налагодження душевної рівноваги позивачеві необхідне санаторно-курортне лікування, що потребує багато витрат. Крім того, її нормальний уклад життя був порушений, позивач змушена доводити всім оточуючим, що вона сумлінно працювала не порушуючи ніяких трудових обов'язків, її чесне ім'я було заплямовано. Вона стикнулася з нерозумінням та осудом людей, які через звільнення, вважають її некомпетентною та безвідповідальною особою. Як наслідок, соціальні зв'язки позивача розірвані, друзі втрачені, вона змушена обмежувати себе в спілкуванні, відчувати постійний стрес та приниження. Вона постійно перебуває в стані нервового напруження, позбавлена можливості вести нормальний спосіб життя, оскільки факт її звільнення був доведений до відома громадськості та негативно вплинув на її стосунки з оточуючими, вона весь час вимушена доводити свою невинуватість. Наслідками переживання великого нервового шоку стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, страх спілкування з людьми через їх постійний осуд та нерозуміння, підвищена нервозність. З огляду на наведене позивач вважає, що районна рада має виплатити їй відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. У судовому засіданні позивач та її представники викладені в позові обставини підтвердили, позов підтримали в повному обсязі та додатково повідомили, що позивачеві стало відомо про те, що її звільнено із займаної посади з отриманого нею листа, датованого 25 березня 2016 року, до якого були додані відповідні рішення та розпорядження відповідачів. Таким чином, на розгляд питання про її звільнення та розірвання з нею контракту на сесії районної ради вона не запрошувалась; про збори трудового колективу МІВП «Наш край» їй також стало відомо вже після ознайомлення із запереченням відповідачів під час судового розгляду цього спору. З огляду на наведені обставини сумнівів у незаконності її звільнення немає, в зв'язку з чим, позивач підлягає поновленню на роботі з виплатою заробітної плати за період вимушеного прогулу. Представник відповідача Кегичівської районної ради Харківської області проти задоволення позову заперечив, обґрунтовуючи своє заперечення наступним. Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП, Листа Міністерства соціальної політики України від 28 лютого 2014 року №66/134/116-14 «Щодо оплати праці», особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Відповідно до п.5 Листа Верховного Суду України від 01 березня 2013 року «Висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2012 року», п.1 розділу «Спори, що виникають із трудових правовідносин» висновку Верховного Суду України від 01 липня 2013 року «Висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, за перше півріччя 2013 року», п.8 ст.36 КЗпП України підставою припинення трудового договору передбачено умови, зазначені у контракті. Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення працівника з підстав, передбачених ч.3 ст. 41 КЗпП України. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП України», що стосуються передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП України випадків. У зв'язку з цим, виходячи з нормативного тлумачення п.п.4, 8, ст.36, ч.3 ст.40, ч.3 ст.41, ст.ст.40,41 КЗпП України та з урахуванням того, що між сторонами виник спір стосовно припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом, а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, представник відповідача вважає, що норми ч.3 ст.40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється. Щодо звільнення позивача без погодження трудового колективу, представник відповідача зазначив, що, відповідно до ст.23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», редактор (головний редактор) друкованого засобу масової інформації є керівником редакції, уповноваженим на те засновником (співзасновниками), призначається (обирається) на посаду і звільняється з посади у порядку, встановленому засновником (співзасновниками) у статі редакції відповідно до чинного законодавства України про працю. Редактор (головний редактор), обраний на посаду трудовим колективом редакції, не може бути звільнений з посади без згоди трудового колективу редакції. Відповідно до п. 5.3 Статуту, керівник підприємства, він же редактор районної газети «Наш край», призначається співзасновниками за погодженням з трудовим колективом. З призначеним на посаду директором - редактором укладається контракт, в якому визначаються права, строки найму, обов'язки і відповідальність керівника перед співзасновниками, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади з урахуванням соціальних гарантій, передбачених контрактом і законодавством України. З огляду на наведене, представник відповідача вважає, що позивач не була обрана трудовим колективом редакції, а її призначення було тільки погоджено трудовим колективом. Крім того, трудовий колектив редакції висловив свою думку щодо звільнення редактора на зборах трудового колективу МІВП «Наш край» у протоколі зборів. Щодо підстав звільнення представник відповідача зазначив наступне. 14 грудня 1999 року між Кегичівською районною радою, Кегичівською РДА та редактором районної газети «Наш край» був укладений установчий договір про створення Кегичівського МІВП «Наш край», у якому були передбачені права і обов'язки сторін цього договору. 18 жовтня 2000 року Кегичівською районною радою та Кегичівською РДА, як співзасновниками, було створено Кегичівське МІВП «Наш край» шляхом реорганізації Кегичівської районної газети «Наш край». Співзасновники визначили, що документами, на підставі якого МІВП «Наш край» здійснює свою діяльність, крім нормативно-правових актів України, є Статут та установчий договір. Зобов'язання, підзвітність та відповідальність МІВП «Наш край» перед співзасновниками передбачена п.п. 3.1, 3.3, 4.1, 4.2 Установчого договору та п.п. 2.1, 3.3, 4.6, 5.2, 6.1, 6.3, 7.1, 7.2 Статуту. На підставі п.5.3 Статуту 26 вересня 2003 року з керівником МІВП «Наш край» укладено контракт, у якому визначені права, обов'язки, його відповідальність перед співзасновниками, а також умови звільнення. Згідно із п.2.1 Статуту МІВП «Наш край» створюється з метою задоволення інформаційних та інших потреб населення Кегичівського району, передбачених Статутом, а також задоволення інформаційних інтересів засновників. У відповідності з п.3.3 Установчого договору про створення Кегичівського МІВП «Наш край», укладеного між Кегичівською районною радою, Кегичівською РДА та редактором районної газети 14.12.1999 року засновники зобов'язуються оперативно опубліковувати офіційні матеріали районної ради і районної державної адміністрації, забезпечувати широку гласність їх діяльності. Відповідно до Програмних цілей Кегичівського МІВП «Наш край», затверджених головою Кегичівської РДА та директором - редактором МІВП «Наш край», діючи у відповідності із Статутом, редакція районної газети «Наш край» властивими пресі засобами зобов'язується оперативно публікувати офіційні матеріали районної ради і районної державної адміністрації, забезпечувати широку гласність їх діяльності; висвітлювати діяльність сільськогосподарських, промислових і малих підприємств району; досліджувати питання приватизації, розвитку фермерства, освіти, культури, охорони здоров'я, природоохоронної, молодіжної, спортивної тематики; висвітлювати питання законності та охорони правопорядку. Отже, Програмними цілями Кегичівського МІВП «Наш край» відокремлюється діяльність співзасновників від інформування про зазначені галузі діяльності населення району. Крім того, редакція повинна забезпечувати широку гласність діяльності районної ради властивими пресі засобами, тобто не обмежуватись публікаціями підготовлених районною державною адміністрацією офіційних матеріалів, а самостійно збирати необхідні матеріали шляхом організації інтерв'ю з посадовими особами цього органу, збирання та опрацювання інформації про важливі питання, що розглядаються на засіданнях колегіальних органів районної ради (засідання постійних комісій, сесій та ін.), витребування від посадових осіб необхідної населенню інформації про їх діяльність. Районна газета «Наш край» виходить щосуботи, при цьому, за період з 01 січня 2016 року до травня 2016 року випущено 15 номерів газети, у яких опубліковано 2 підготовлених посадовими особами районної ради матеріали, а саме: інформація про діяльність районної ради (13 лютого 2016 року №11 (9687)) та звіт про виконання районного бюджету (27 лютого 2016 року №15(9691). При цьому вказані публікації були допущені до друку лише після їх оплати за тарифами, встановленими МІВП «Наш край» для публікації оголошень та некрологів, тобто не стосуються діяльності районної ради. Таким чином, відповідач вважає, що, починаючи з січня 2016 року позивачем вчинено порушення п.8 укладеного з нею контракту в частині невиконання основної мети та завдань МІВП «Наш край», визначених у п.2.1 Статуту, невиконання нею вимог ст.6 та ст.23 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні». В порушення п.6.3 Статуту та п.8 Контракту форми і система оплати праці, визначені МІВП «Наш край», посадові оклади, надбавки, доплати працівникам не погоджені із співзасновниками, а всупереч п.6.1 контракту стосовно неподання засновникам на затвердження річного фінансового кошторису (плану), штатного розпису редакції та її структури. При формуванні районного бюджету на 2016 рік на розгляд Кегичівської районної ради позивачем не подано пропозицій, щодо надання у 2016 році МІВП «Наш край» фінансової підтримки, а також не розроблена відповідна Програма на 2016 та наступні роки згідно п.п.7 п.1 ст.91 Бюджетного кодексу України, а поданий лист від 15 грудня 2015 року №56 з пропозицією укласти договір про висвітлення діяльності районної ради, містить односторонньо встановлений тариф. Відповідно до Регламенту діяльності районної ради вказаний лист був розглянутий на засіданні постійної комісії з питань бюджету та комунальної власності 10 лютого 2016 року. Напередодні засідання голова цієї комісії надіслав позивачеві вимогу надати обґрунтування вказаного тарифу, у відповідь отримав лист - відмову від 01 лютого 2016 року №4. Також, відмову надати фінансовий звіт діяльності підприємства та розрахунок тарифу на висвітлення діяльності районної ради та районної державної адміністрації отримали депутати, члени постійної комісії з питань бюджету та комунальної власності під час засідання, що є порушенням п.3.1 п.п.а,б Установчого договору, згідно з яким, співзасновники МІВП мають право брати участь в управлінні справами МІВП в порядку визначеному Статутом і установчим договором, одержувати від адміністрації МІВП інформацію та довідки по питаннях, пов'язаних з діяльністю підприємства, знайомитися з документацією та майновими цінностями. Протягом всього часу дії контракту, позивач, в порушення умов п.3.3 Статуту не погоджувала укладення угод із співзасновниками. Всупереч п.3.3 та 4.6 Статуту без дозволу та погодження із співзасновниками орендовані приміщення та інші матеріальні цінності МІВП «Наш край» надавались у суборенду. В порушення п.п. 3.1, 3.3, 4.1, 4.2 Установчого договору, п.3.3 Статуту не виконано рішення IV сесії Кегичівської районної ради VII скликання №60 від 19 лютого 2016 року «Про переукладення договору оренди приміщення за адресою: смт. Кегичівка вул. Волошина, 76 між відділом культури і туризму РДА та МІВП «Наш край», у зв'язку з чим МІВП «Наш край» безпідставно користується комунальним майном після закінчення дії договору оренди від 15 жовтня 2005 року №5. Зважаючи на допущення систематичних порушень умов Установчого договору, Статуту МІВП «Наш край» та контракту 14 березня 2016 року Кегичівською районної радою та Кегичівською РДА позивачеві надісланий спільний лист №01-28/817/02-18/107 з вимогою надати письмові пояснення та копії відповідних документів. У відповіді від 18 березня 2016 року позивач не надала жодних пояснень по суті заданих питань, не надала жодних копій витребуваних документів, в обґрунтування своєї відмови посилаючись на нормативно-правові акти, що не стосуються запитуваної інформації. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем фактично проігноровані законні вимоги співзасновників. Відповідно до п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Контракту у своїй діяльності директор - редактор керується актами законодавства, Статутом редакції, установчим договором та іншими нормативно-правовими актами, підзвітний районній раді та райдержадміністрації, забезпечує виконання завдань редакції, передбачених зазначеними документами, організовує роботу редакції на виконання завдань, визначених Статутом редакції та несе персональну відповідальність за їх здійснення. Засновники редакції звільняють директора - редактора у випадку порушень законодавства та умов Контракту. Пунктом 23 Контратку передбачено, що директор - редактор може бути звільнений з посади, а Контракт розірвано з ініціативи сесії районної ради, у тому числі за пропозицією голови РДА, до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання директором - редактором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим Контрактом. Враховуючи викладене, позивача було звільнено із займаної посади рішенням позачергової V сесії VII скликання Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року №67, а контракт розірваний достроково за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Контракту, на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України, п.п. 22, 23, 27 Контракту. Щодо врахування під час звільнення ст. 149 КЗпП України відповідач зазначає, що, відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4,7,8, ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Зважаючи на викладене та посилаючись на п.30 Листа судової колегії в цивільних справах Верховного Суду України від 01 грудня 1997 року «Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України, у зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році», відповідач вважає, що розірвання контракту згідно з п.8 ст.36 КЗпП, за визначеними сторонами підставами, що не передбачені чинним законодавством, застосування до працівника заходів дисциплінарного стягнення за допущені при цьому проступки не можна вважати перешкодою для розірвання контракту, оскільки його розірвання не є забороненим Конституцією України притягненням двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення. Таким чином, в цьому випадку не підлягають застосуванню ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України, які встановлюють правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Щодо попередження про розірвання контракту за два тижні представник відповідача додатково заперечив, що, відповідно до останнього абзацу постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», це Положення не поширюється на керівників підприємств державної форми власності. Визначення того, що має відноситися до державної форми власності у період видання та дії зазначеної постанови КМУ міститься в Законі України «Про власність», чинність якого починається з 07 лютого 1991 року та закінчується 20 червня 2007 року. Відповідно до ст.31 зазначеного Закону до державної власності належить загально-державна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). Статтею 32 цього Закону визначено, що суб'єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної Ради України, а суб'єктами права комунальної власності є адміністративно-теритріальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських рад народних депутатів. Таким чином, на момент видання і дії зазначеної постанови КМУ визначено, що норми цього Положення не розповсюджуються на керівників комунальних підприємств, що перебували у власності адміністративно-територіальних одиниць в особі районних рад народних депутатів. З цього приводу представник відповідача просить звернути увагу на те, що контракт з позивачем укладався 26 вересня 2003 року, тобто під час дії Закону України «Про власність» і в подальшому не переукладався, а його дія була тільки продовжена. Тому, в самому тексті контракту відсутній пункт про необхідність попередження будь-якої сторони про дострокове розірвання за два тижні, що повністю відповідало законодавству на момент його укладення. Таким чином, відповідач вважає, що необхідність переукладення контракту у зв'язку зі змінами в законодавстві, або приведення його у відповідність, була і є відсутньою. В обґрунтування такого висновку відповідач посилається на ч.3 ст. 21 КЗпП України, відповідно до якої, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст.9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, як погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсним. Виходячи з особливостей контракту, спрямованих на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, при укладенні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами Кодексу, так і підвищену відповідальність керівника. При цьому, надає акт попередження [PERSON] про дострокове розірвання контракту від 11 лютого 2016 року. У судовому засіданні представник відповідача Кегичівської РДА Харківської області проти задоволення позову також заперечив, посилаючись на порушення позивачем умов Контракту, що стало підставою для її звільнення, що підтверджується низкою фактів та доказів. Зокрема, в порушення п.3 Контракту та п.4.6 Статуту Кегичівського МІВП «Наш край» (приміщення підприємства можуть здаватися в оренду за згодою співзасновників). Кегичівським МІВП «Наш край» укладено договори суборенди приміщення з ПП «Приватагросервіс» від 31 грудня 2014 року №3, від 30 грудня 2013 року №32 та додаткові угоди до них; договори суборенди із [PERSON] від 01 жовтня 2016 року та від 01 жовтня 2014 року №№ 23 та 24 відповідно. При цьому позивачем питання укладення договорів суборенди не погоджувалось з Кегичівською районною радою та Кегичівською РДА. Про зазначене порушення йдеться у адресованих головам Кегичівської РДА та Кегичівської районної ради листах відділу культури і туризму від 03 листопада 2015 року №01-29/109 та №01-29/110. В порушення пункту 5 Контракту, щодо підзвітності Кегичівській районній раді та Кегичівській РДА, позивач не подала на затвердження засновникам річного фінансового звіту за кошти, виділені районною радою, як це передбачено п.23 Контракту. Рішенням Кегичівської районної ради від 23 січня 2015 року №380-VI «Про районний бюджет на 2015 рік» була передбачена фінансова підтримка МІВП «Наш край» на виконання Програми розвитку інформаційного простору Кегичівського району на 2011-2015 роки в сумі 143000 грн. Ці видатки районного бюджету виконані стовідсотково, однак позивач не подала на затвердження голові Кегичівської РДА та голові Кегичівської районної ради річний фінансовий звіт про їх використання. В порушення пункту 6 Контракту позивач неналежним чином організовувала виробничо-господарську та фінансову діяльність очолюваного нею підприємства. Вказане порушення полягає у її бездіяльності, як директора - редактора, який, діючи на засадах єдиноначальності, відповідно до п.4 Контракту не забезпечила фінансування МІВП «Наш край» з районного бюджету у 2016 році за попередніми розрахунками на 120000 грн. Так, 31 грудня 2015 року закінчився термін дії Програми розвитку інформаційного простору району на 2011-2015 роки (далі - Програма), затвердженої рішенням Кегичівської районної ради від 24 грудня 2010 року №16, розробником якої було МІВП «Наш край». Однак жодних пропозицій від позивача стосовно складення та затвердження нової програми фінансової підтримки очолюваного нею підприємства не надходило, ні в період складення районною державною адміністрацією зведеного бюджетного запиту, ні в процесі формування проекту районного бюджету на 2016 рік. Позивачеві співзасновниками неодноразово наголошувалось про необхідність розробки нової програми фінансової підтримки районної газети та надавались усні доручення надати головному розпоряднику бюджетних коштів відповідних розрахунків. Натомість у ході заслуховування на IV сесії Кегичівської районної ради VII скликання 19 лютого 2016 року звіту МІВП «Наш край» про виконання Програми, позивачем не надано пропозицій, щодо затвердження нової програми фінансової підтримки та не озвучено про фінансові втрати цього підприємства з початку 2016 року внаслідок відсутності такої програми. Разом з тим, знов призначеним директором-редактором МІВП «Наш край» [PERSON] вже підготовлено та подано до Кегичівської районної ради проект відповідної районної програми, який буде розглянутий черговій сесії Кегичівської районної ради. Крім того, порушення з боку позивача п.6 Контракту полягає в незабезпеченні ефективного використання і збереження закріпленого за редакцією комунального майна, як це передбачено у п.1 Контракту. Тим самим позивач завдала збитки районному бюджету, розмір яких має бути встановлений в ході окремої перевірки фінансово-господарської діяльності. Доказом цього є те, що ц п.2.1 договору суборенди №3, укладеного між МІВП «Наш край» та ПП «Приватагросерсвіс» від 02 січня 2015 року зазначено, що відповідно до п.10 Методики розрахунку і порядку використання плати за суборенду майна, що знаходиться у комунальній власності установи розмір щорічної суборендної плати становить 1 грн. на рік. Однак, зазначена вище Методика Кегичівською районною радою не розроблялась та не затверджувалась. Натомість у Положенні про порядок передачі в оренду майна, що є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ району, затвердженому рішенням VIII сесії Кегичівської районної ради VI скликання від 27 липня 2011 року №80, наявний додаток №4 «Методика розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що знаходиться у спільній власності територіальних громад сіл, селищ району», у п.18 якої передбачено, що розмір плати за суборенду нерухомого майна розраховується в порядку, встановленому цією Методикою для розрахунку розміру плати за оренду зазначеного майна. Орендна плата за нерухоме майно, що передається в суборенду, визначається з урахуванням частки вартості такого майна у вартості орендованого майна у цінах, застосованих при визначенні розміру орендної плати, і погоджується з орендодавцем. Контроль за визначенням розміру плати МІВП «Наш край» згідно умов Договору №5 оренди приміщення, укладеного між відділом культури і туризму та МІВП «Наш край» від 15 жовтня 2005 року становив 1 гривню на рік, то розмір річної плати за суборенду згідно договору суборенди №3 мав розраховуватись за наведеними у зазначеній вище Методиці формулами, і за мінусом 1 гривні спрямовуватись до районного бюджету. Такі ж самі порушення з боку позивача мали місце і при укладенні інших зазначених вище договорів суборенди. Як на думку відповідача, позивач також порушила п.6.1 Контракту в частині неподання на затвердження засновникам річного фінансового кошторису (плану), штатного розпису редакції та її структури. Зазначене підтверджується кошторисами видатків, штатними розписами за період 2014-2015 років, де наявні лише грифи погодження вказаних документів головою Кегичівської районної ради, в той час як засновниками є Кегичівська районна рада та Кегичівська РДА. Починаючи з січня 2015 року кошторис витрат, а з грудня 2015 року штатний розпис МІВП «Наш край» взагалі ні з ким не погоджувались, затверджувались виключно позивачем. Про вказані порушення умов Контракту позивачеві повідомлялось листом від 18 березня 2016 року №01-24_866, але ні кошторис видатків, ні штатний розпис до Кегичівської РДА протягом січня-березня 2016 троку на затвердження не подавались. В порушення п.6.2 Контракту позивач не подала в установленому порядку фінансовому управлінню Кегичівської РДА квартальну та річну фінансову звітність про діяльність редакції газети «Наш край». Так, на адресу МІВП «Наш край» направлявся лист Кегичівської РДА від 10 квітня 2015 року №01-19/1342 стосовно надання до 16 квітня 2015 року фінансовому управлінню фінансової звітності діяльності МІВП «Наш край» за 2014 рік та 1 квартал 2015 року, однак позивач проігнорувала зазначене доручення і листом від 15 квітня 2015 року №16 подала на ім'я голови Кегичівської РДА ксерокопію фінансового звіту суб'єкта малого підприємництва, що періодично подається до податкової інспекції за формою, встановленою згідно положення (стандарту) бухгалтерського обліку 25, що не містить тих обов'язкових умов, на яких наполягав співзасновник в особі РДА. Таким чином, на завірену належним чином та адресовану іншому державному органу копію документа, складеного не за встановленою співзасновником формою, не можна вважати фінансовою звітністю про діяльність газети «Наш край» у розумінні п. 6.2 Контракту. В подальшому позивач продовжувала направляти до РДА аналогічні копії податкової фінансової звітності без відтиску мокрої печатки та оригіналу підпису керівника, які не можна вважати фінансовою звітністю. Крім того, заступником голови Кегичівської РДА [PERSON] було встановлено, що позивач допустила порушення п.8 Контракту в частині невиконання основної мети та завдань МІВП «Наш край», визначених у п.2.1 Статуту (МІВП «Наш край» створюється з метою задоволення інформаційних інтересів засновників) та вимог ст.6 та ст.23 Закону України «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні», щодо можливості збирання засобами масової інформації відомостей про діяльність органів державної влади та органів місцевого самоврядування не лише шляхом отримання інформації безпосередньо від цих органів, але й шляхом збору самими працівниками засобів масової інформації, а також щодо відведення до 20 відсотків газетної площі кожного номера для висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Вказане порушення полягає в тому, що протягом січня-березня 2016 року позивач відмовлялась публікувати інформацію про діяльність Кегичівської РДА. Так, на адресу МІВП «Наш край» направлявся лист Кегичівської РДА від 11 січня 2016 року №01-28/80 з проханням розмістити у районній газеті вітання голови РДА та голови районної ради з нагоди державного свята - Дня Соборності України, що відзначалось 22 січня 2016 року, однак це привітання опубліковане не було. Натомість позивач власноручно на другому екземплярі вказаного листа зробила помітку, що дана інформація буде надрукована після підписання угоди і здійснення проплати. Крім того, від МІВП «Наш край» на адресу Кегичівської РДА було направлено листа від 12 січня 2016 року №1, в якому позивач зазначила, що всі матеріали, які стосуються висвітлення діяльності РДА, її управлінь, відділів та інших структур і районної ради будуть друкуватися після їх проплати в рамках заключної угоди. Таким чином, в період із січня 2016 року і до 23 березня 2016 року в районній газеті «Наш край» жодного разу не публікувались офіційні матеріали РДА, не забезпечувалась широка гласність її діяльності. Відповідач зазначає, що позивачем також порушено п.9 Контракту в частині вчинення перешкод у здійсненні Кегичівською РДА та Кегичівською районною радою контролю за використанням наданого в користування МІВП «Наш край» приміщення та неподання на затвердження засновникам річного фінансового плану директора - редактора. Так, розпорядженням голови Кегичівської районної ради від 17 березня 2016 року №10 утворено комісію для здійснення обстеження фактично займаних площ Кегичівським МІВП «Наш край», до складу якої за згодою увійшли посадові особи Кегичівської РДА, але позивач відмовилась допустити комісію до фактичного обстеження площ, про що складено відповідний акт. Крім того, протягом усього терміну дії Контракту позивач жодного разу не подавала на затвердження Кегичівській РДА фінансовий план на відповідний рік. З огляду на наведене відповідач вважає, що Кегичівською РДА та Кегичівською районною радою було дотримано всіх вимог законодавства України про працю при звільненні позивача із займаної посади. Так, з позивача були витребувані письмові пояснення з приводу всіх виявлених порушень умов Контракту згідно з адресованим до МІВП «Наш край» спільного листа Кегичівської РДА та Кегичівської районної ради від 14 березня 2016 року №01-28/817. З письмових пояснень, наданих позивачем, вбачається, що позивач не знаходить у своїх діях порушень умов Контракту, відповідей на поставлені питання не надала, в зв'язку з чим, у засновників були підстави вважати причини порушення позивачем умов Контракту неповажними. Крім того, питання звільнення позивача з посади було погоджено трудовим колективом МІВП «Наш край» на засіданні 22 березня 2016 року. Щодо наведеного у позовній заяві твердження про незаконність звільнення позивача у період її знаходження у щорічній відпустці, відповідач пояснив наступне. Відповідно до п.5 Листа Верховного Суду України від 01 березня 2013 року «Висновки Верховного Суду України, викладені в рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України за ІІ півріччя 2012 року», згідно із п.8 ст.36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є умови, зазначені в контракті. Відповідно до ч.3 ст.40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за п.5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Аналогічні правила застосовуються і до випадків звільнення з підстав, передбачених ч.3 ст.41 КЗпП України. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП України», які стосуються передбачених ст.ст.40, 41 КЗпП України випадків. У зв'язку з цим, виходячи з нормативного тлумачення п.п.4, 8, ст.36, ч.3 ст.40, ч.3 ст.41, ст.ст.40,41 КЗпП України, та з урахуванням того, що між сторонами виник спір стосовно припинення трудового договору з підстав, передбачених контрактом, а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, представник відповідача вважає, що норми ч.3 ст.40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється. Щодо врахування під час звільнення ст. 149 КЗпП України відповідач зазначає, що, відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4,7,8 ст.40 і п.1 ст.41 КЗпП чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. Зважаючи на викладене та посилаючись на п.30 Листа судової колегії в цивільних справах Верховного Суду України від 01 грудня 1997 року «Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України у зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році», відповідач вважає, що розірвання контракту згідно з п.8 ст.36 КЗпП, за визначеними сторонами підставами, що не передбачені чинним законодавством, застосування до працівника заходів дисциплінарного стягнення за допущені при цьому проступки не можна вважати перешкодою для розірвання контракту, оскільки його розірвання не є забороненим Конституцією України притягненням двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення. Таким чином, в цьому випадку не підлягають застосуванню ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України, які встановлюють правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Враховуючи викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача МІВП «Наш край» [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що проти задоволення позову він заперечує, повністю підтримує позицію інших відповідачів, щодо законності звільнення позивача із займаної посади, вважає, що підприємство повинно висвітлювати діяльність співзасновників, як це передбачено установчими документами. Щодо проведення зборів трудового колективу МІВП «Наш край» пояснив, що отримавши рішення районної ради про звільнення позивача із займаної посади та призначення його в.о. редактором-директором МІВП «Наш край», він зібрав трудовий колектив, за виключенням позивача, яка перебувала у відпустці, довів до відома колективу зазначене рішення та обговоривши його, запропонував погодити звільнення позивача, колектив погодився. Чи повідомлялась позивач про проведення цих зборів він не пам'ятає. Свідок [PERSON], яка обіймає посаду голови Кегичівської районної ради, у судовому засіданні пояснила наступне. З моменту отримання районної радою листа редактора-директора МІВП «Наш край» від 15 грудня 2015 року про укладення угоди на висвітлення діяльності районної ради, згідно односторонньо встановлених нею тарифу, неодноразово вівся з нею діалог, щодо надання обґрунтування цього тарифу, подання пропозицій про фінансову підтримку газети, розроблення відповідної програми тощо, але жодного разу районна рада не отримала необхідних розрахунків та обґрунтувань, а лише відмову з посиланням на нормативні акти, що не стосуються порушених питань. З огляду на це, в лютому 2016 року, після засідання постійної комісії з питань бюджету та комунальної власності, вона повідомила позивача про те, що районна рада та районна державна адміністрація, як співзасновники МІВП «Наш край» провели аналіз діяльності газети і що висновок цього аналізу не на користь директора-редактора газети, тобто їй необхідно пояснити, чому газета не виконує своє головне завдання, а особисто вона допускає порушення цілої низки умов укладеного з нею контракту та Статуту підприємства і в разі ненадання нею обґрунтованої відповіді та пояснень стосовно цих порушень, на позачергову сесію районної ради буде винесено питання про її звільнення, а контракт розірваний за систематичне невиконання без поважних причин своїх обов'язків. Крім цього, [PERSON] було надано доручення керуючому справами апарату районної ради [PERSON] провести детальний аналіз діяльності директора-редактора МІВП «Наш край», щодо виконання нею умов Контракту. 01 березня 2016 року від нього надійшла доповідна записка, щодо невиконання директором-редактором МІВП «Наш край» своїх обов'язків, в якій зазначено, що в порушення п. 2.1 Статуту, п.3.3 Установчого договору, починаючи з січня 2016 року не реалізовується мета діяльності та завдання в частині задоволення інформаційних інтересів засновників, які визначені чинним законодавством та Програмними цілями МІВП «Наш край», що не забезпечує широку гласність їх діяльності. З 01 січня 2016 року директором-редактором МІВП «Наш край» [PERSON] вчиняється порушення п.8 укладеного з нею Контракту в частині невиконання основної мети та завдань підприємства, визначених у п.2.1 Статуту, невиконання нею вимог ст.6 та ст.23 Закону України «Про висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні». Згідно з п.6.1 Контракту директор-редактор забезпечує складання в установленому порядку річного фінансового кошторису (плану), штатного розпису редакції і її структуру та подає на затвердження засновникам, з якими укладено контракт. В порушення п.6.3 Статуту та п.8 Контракту форми і система оплати праці визначені МІВП «Наш край», посадові оклади, надбавки, доплати працівникам не погоджені із співзасновниками, а всупереч п.6.1 Контракту річний фінансовий кошторис, штатний розпис редакції і її структура не подано на затвердження райради. Таким чином, директор-редактор МІВП «Наш край» [PERSON] у 2016 році з 01 січня 2016 року (початок нового господарського та бюджетного року) систематично вчиняє порушення пункту 6.1 Контракту стосовно неподання засновникам на затвердження річного фінансового кошторису (плану), штатного розпису редакції і її структури. При формуванні районного бюджету на 2016 рік на розгляд районної ради [PERSON] не подано пропозицій щодо у 2016 році фінансової підтримки МІВП «Наш край», а також не розроблена відповідна Програма на 2016 та наступні роки згідно п.п.7 п.1 ст.91 Бюджетного кодексу України, а поданий лист від 15 грудня 2015 року з пропозицією укласти договір про висвітлення діяльності районної ради, містить односторонньо встановлений тариф. Відповідно до регламенту діяльності районної ради зазначений лист розглянутий на засіданні постійної комісії з питань бюджету та комунальної власності 10 лютого 2016 року. Напередодні засідання голова цієї комісії надіслав [PERSON] вимогу надати обґрунтування вказаного тарифу, а у відповідь отримав лист з відмовою надати запитувану інформацію. Також відмову надати фінансовий звіт діяльності підприємства та розрахунок тарифу на висвітлення діяльності районної ради та РДА отримали депутати, члени зазначеної комісії, під час її засідання, що є порушенням п.3.1 п.п.а,б Установчого договору, згідно з яким, співзасновники МІВП «Наш край» мають право брати участь в управлінні справами підприємства в порядку, визначеному Статутом і установчим договором, одержувати від підприємства інформацію та довідки по питаннях, пов'язаних з діяльності підприємства, знайомитися з документацією та майновими цінностями. Протягом всього часу дії контракту, [PERSON], в порушення умов п.3.3 Статуту не погоджувала укладення угод із співзасновниками. Всупереч п.3.3 та п. 4.6 Статуту без дозволу та погодження із співзасновниками орендовані приміщення газети здавались в суборенду. В порушення п.п. 3.1, 3.3, 4.1, 4.2 Установчого договору, п.3.3 Статуту не виконано рішення IV сесії Кегичівської районної ради VII скликання №60 від 19 лютого 2016 року «Про переукладення договору оренди приміщення за адресою: смт. Кегичівка, вул. Волошина, 76 між відділом культури і туризму РДА та МІВП «Наш край», у зв'язку з чим, МІВП безпідставно користується зазначеним комунальним майном після закінчення дії договору оренди №5 від 15 жовтня 2005 року. Враховуючи викладене, керуючий справами вважав за потрібне витребувати від директора-редактора [PERSON] письмові пояснення, щодо систематичного невиконання нею вищенаведених умов Контракту та Статуту МІВП «Наш край». З огляду на наведене 14 березня 2016 року районною радою та РДА директору-редактору був направлений спільний лист з вимогою надати письмові пояснення та копії відповідних документів, у відповідь 18 березня 2016 року отримали відмову з посиланням на нормативно-правові акти, що не стосуються порушених питань. Таким чином, фактично [PERSON] були проігноровані вимоги співзасновників, в зв'язку з чим, 22 березня 2016 року, після заслуховування на позачерговій V сесії VII скликання районної ради питання про звільнення директора-редактора МІВП «Наш край» [PERSON] «за» її звільнення проголосувало 20 депутатів із 23 присутніх у залі. Про можливість звільнення [PERSON] свідок спілкувалась з нею особисто, на що вона відповіла, що вона розуміє що у неї можуть бути проблеми з цього приводу, але це ваше право. Письмових попереджень про звільнення не було, письмових пояснень від [PERSON] також не було. Спілкування свідка з позивачем з приводу її звільнення відбувалось усно. Переписки з цього питання не було, крім тих листів, які вона озвучила. Фактично з 01 січня 2016 року жодна інформація про діяльність районної ради не друкувалась, тільки виключно за умови проплати певних коштів. Коли представники районної ради та депутати почали вимагати від директора-редактора обґрунтування тарифу на публікацію матеріалів, вони отримали відмову, вмотивовану тим, що це є втручанням у господарську діяльність підприємства і їх вимоги безпідставні. Після звільнення директора-редактора такі матеріали друкують постійно і своєчасно. Також повідомила, що під час проведення сесії протокол зборів трудового колективу про погодження звільнення [PERSON] із займаної посади вже був. Про проведення сесії редакція газети повідомлялась телефонограмою, хто її отримав, їй не відомо. На сесії свідок озвучила всі недоліки та порушення, які мали місце з боку [PERSON], позивач на сесії присутня не була. Депутати цікавилися, чому не прийшла [PERSON] на засідання сесії, але вони заслуховували її на засіданні постійної комісії, як було зазначено, отримали відмову. Про те, що [PERSON] звільнена, їй було направлено повідомлення поштою. Крім того, для того, щоб повідомити її про звільнення було створено відповідну комісію, яка виходила на місце роботи позивача, але її там не було. Передача справ новому редактору, після виходу позивача на роботу, відбувалась також за участі цієї комісії, яка підтвердила, що передача справ відбулася. Після призначення нового директора-редактора співпраця районної ради та РДА з редакцією газети, щодо висвітлення їх діяльності налагодилась, діяльність цього підприємства належним чином фінансується, відповідно до затвердженої Програми та поданих його керівництвом розрахунків. Свідок [PERSON], яка на час звільнення позивача працювала в МІВП «Наш край» кур'єром - технічним робітником, повідомила, що їй відомо, що [PERSON] було звільнено із займаної посади 22 березня 2016 року, про це вона дізналася наступного дня, як прийшла на роботу. Наскільки їй відомо, зборів трудового колективу в день звільнення позивача не було, принаймні її ніхто на них не запрошував, про те, що такі збори повинні бути вона не знала. В день звільнення позивача з посади вона весь день перебувала на роботі. Звільнилась свідок з МІВП «Наш край» 01 квітня 2016 року. У судовому засіданні, згідно з визначеним обсягом, досліджені наступні документи: том №1: копія паспорта та ІПН позивача з підтвердженням анкетних даних (а.с.6,7); копія контракту з керівником комунального підприємства Кегичівського району Харківської області МІВП «Наш край» від 26 вересня 2003 року (а.с.8,9); копія додаткової угоди до цього контракту від 24 липня 2008 року (а.с.10); копія рішення Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року №67 «Про звільнення [PERSON] з посади директора-редактора МІВП «Наш край» (а.с.11); копія спільного розпорядження Кегичівської РДА та Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року №74-к/5-к «про розірвання контракту з директором МІВП «Наш край» [PERSON].» (а.с.12); копія статуту Кегичівського МІВП «Наш край», затвердженого зборами трудового колективу редакції районної газети «Наш край» 10 грудня 1999 року, зареєстрованого розпорядженням голови Кегичівської РДА від 16 жовтня 1995 року №44 (а.с.13,14); копія установчого договору про створення Кегичівського МІВП «Наш край» від 14 грудня 1999 року (а.с.15,16); копія довідки про доходи [PERSON], від 15 квітня 2016 року №34 (а.с.17); копія рішення Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року №68 «Про призначення [PERSON] директором-редактором МІВП «Наш край» (а.с.38); копія спільного розпорядження голів Кегичівської РДА та Кегичівської районної ради від 23 березня 2016 року №81-к/7-к «Про укладення контракту з директором-редактором МІВП «Наш край» [PERSON]»; копія доповідної записки керуючого справами виконавчого апарату Кегичівської районної ради [PERSON] про виконання [PERSON] умов Контракту (а.с.48,49); копія листа директора-редактора МІВП «Наш край» [PERSON] від 15 грудня 2015 року №56 про необхідність фінансування інформаційних послуг (а.с.50); копія проекту договору на висвітлення діяльності Кегичівської районної ради газетою «Наш край» від 11 січня 2016 року (а.с.51); копія листа директора-редактора МІВП «Наш край» [PERSON] від 01 лютого 2016 року №4 депутату районної ради [PERSON] про недопущення втручання в діяльність МІВП «Наш край» (а.с.52); копії договорів суборенди приміщень (кімнат) по вул. Волошина,76 смт. Кегичівка від 01 вересня 2014 року №23 та від 01 жовтня 2016 року №24 між МІВП «Наш край» та [PERSON](а.с.53-56); копії договорів суборенди приміщень по вул. Волошина,76 смт Кегичівка від 30 грудня 2013 року №32 та від 31 грудня 2014 року №3 між МІВП «Наш край» та ПП «Приватагросервіс» з додатковими угодами до них від 05 червня 2014 року та 02 січня 2015 року відповідно (а.с.57-62); копія рішення Кегичівської районної ради від 19 лютого 2016 року №60 «Про переукладення договору суборенди приміщення за адресою: смт. Кегичівка, вул. Волошина,76 відділом культури і туризму РДА та МІВП «Наш край» (а.с.63); копія договору оренди приміщення №5 від 15 жовтня 2005 року між відділом культури РДА та МІВП «Наш край» (а.с.64); додаткова угода до цього договору від 15 жовтня 2005 року (а.с.65); копія листа відділу культури і туризму РДА від 03 листопада 2015 року №01-29/111, щодо необхідності переукладення договору оренди приміщення (а.с.66); копія листа голови районної ради [PERSON] директору-редактору МІВП «Наш край» від 08 лютого 2016 року №02-18/57 про оприлюднення інформації про діяльність районної ради (а.с.67); копія листа голови районної ради [PERSON], директору-редактору МІВП «Наш край» від 23 лютого 2016 року №02-18/77 про оприлюднення інформації звіту про виконання районного бюджету за 2015 рік (а.с.68); копія листа [PERSON] начальнику відділу культури і туризму від 15 грудня 2015 року №54 про відмову в укладенні запропонованого договору оренди майна (а.с.69); копія листа начальника відділу культури і туризму РДА від 03 листопада 2015 року №01-29/110 про переукладення договору оренди майна (а.с.70); копія листа голови районної ради [PERSON] від 09 листопада 2015 року №02-18/369 про надання згоди на переукладення договору оренди майна (а.с.71); копія листа начальника відділу культури і туризму РДА голові районної ради [PERSON] від 18 грудня 2015 року №01-29/136 про вирішення питання про доцільність зайняття МІВП «Наш край» приміщення відділу (а.с.72); копія спільного листа голів РДА та районної ради директору-редактору МІВП «Наш край» від 14 березня 2016 року №02-18/107 про надання письмових пояснень та копій відповідних документів з приводу оренди та суборенди приміщень (а.с.73); копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та опису цінного листа від 15 березня 2016 року (а.с.74); копія листа Кегичівського МІВП «Наш край» головам РДА та районної ради від 18 березня 2016 року №18, щодо невтручання в діяльність редакції (а.с.75); копія протоколу зборів трудового колективу МІВП «Наш край» від 22 березня 2016 року про погодження звільнення [PERSON] (а.с.76); копія рахунку МІВП «Наш край» від 09 лютого 2016 року №12 на оплату інформаційних послуг (а.с.77); копія акту №12 прийняття-здачі робіт від 09 лютого 2016 року (а.с.78); копія рахунку №19 від 24 лютого 2016 року на оплату інформаційних послуг (а.с.79); копія акту №19 прийняття-здачі робіт від 25 лютого 2016 року (а.с.80); копія розпорядження голови районної ради від 17 березня 2016 року №10 «Про створення комісії по обстеженню фактично займаних площе Кегичівським МІВП «Наш край» (а.с.81); копія акту недопущення комісії до обстеження фактично займаних площ Кегичівським МІВП «Наш край» від 17 березня 2016 року (а.с.82); копія розпорядження голови районної ради від 22 березня 2016 року №12 «Про надання додаткових доручень комісії, створеної розпорядженням голови районної ради від 176 березня 2016 року №10 «Про створення комісії по обстеженню фактично займаних площ» (а.с.83); копія акту комісії від 22 березня 2016 року (а.с.84); копія листа директора-редактора Кегичівського МІВП «Наш край» [PERSON] прокурору Кегичівського району Харківської області від 05 листопада 2015 року №48 про незаконні дії начальника відділу культури і туризму РДА [PERSON] (а.с.85); копія листа директора-редактора Кегичівського МІВП «Наш край» [PERSON] прокурору Харківської області, голові Адміністрації Президента України [PERSON], голові Харківської обласної державної адміністрації [PERSON], голові Держкомтелерадіо України [PERSON], першому секретарю національної спілки журналістів України [PERSON] від 04 березня 2016 року №16 про незаконні дії РДА та відділу культури і туризму РДА (а.с.86,87); копія листа директору Департаменту масових комунікацій Харківської облдержадміністрації від 14 березня 2016 року №01-25/637 Голові РДА [PERSON] про надання пояснень по суті звернення директора-редактора МІВП «Наш край» (а.с.88); копія відповіді на зазначений лист від 18 березня 2016 року №01-28/879 (а.с.89,90); примірники районного тижневика «Наш край» №№ 1(9677), 3(9679), 5(9681), 7(9683), 9(9685), 11(9687), 13(9689), 15(9691), 19(9695), 21(9697) від 09 січня 2016 року, 16 січня 2016 року, 23 січня 2016 року, 30 січня 2016 року, 06 лютого 2016 року, 03 лютого 2016 року, 20 лютого 2016 року, 27 лютого 2016 року, 05 березня 2016 року, 12 березня 2016 року та від 19 березня 2016 року відповідно (а.с.91-101); копія листа начальнику відділу культури і туризму РДА [PERSON] від 03 листопада 2015 року №01-29/109 про закінчення терміну оренди приміщення (а.с.121); копія штатних розписів Кегичівського МІВП «Наш край» станом на 01 січня 2014 року, 01 грудня 2015 року, 01 вересня 2015 року та 01 січня 2015 року (а.с.123,125-127); копії кошторису видатків по Кегичівському МІВП «Наш край» на 2014 рік на 2015 рік (а.с.124,128); копія рішення районної ради від 25 вересня 2003 року про призначення [PERSON] директором-редактором МІВП «Наш край» (а.с.131); копія аналітичної довідки заступника голови Кегичівської РДА [PERSON], щодо стану інформування населення району про діяльність РДА з початку 2016 року (а.с.188-191); копія листа заступника голови РДА [PERSON] директору-редактору МІВП «Наш край» [PERSON] від 11 січня 2016 року №01-28/80, з проханням розмістити на сторінках газети вітання голів РДА та районної ради з нагоди Дня Соборності України та відповідного вітання (а.с.192,193); копія листа Голови РДА [PERSON] директору - редактору МІВП «Наш край» від 10 квітня 2015 року №01-19/1342 про надання до 16 квітня 2015 року фінансової звітності діяльності МІВП «Наш край» за 2014 та 1-й квартал 2015 року; копія фінансової звітності МІВП «Наш край» (а.с.195-199); копія листа Голови РДА [PERSON] від 18 березня 2016 року №01-24/866 про повернення після повідомної реєстрації додатку до колективного договору між МІВП «Наш край» і профспілкою МІВП на 2016 рік (а.с.200); копія доповідних записок начальника фінансового управління РДА [PERSON] від 01 березня 2016 року про виявлення порушень у фінансовій діяльності МІВП «Наш край» (а.с.201-208); копія листа директора-редактора МІВП «Наш край» [PERSON] заступнику голови РДА [PERSON] від 12 січня 2016 року №1 про необхідність оплати інформаційних послуг (а.с.209); копія листа Голови РДА [PERSON] директору-редактору МІВП «Наш край» від 13 листопада 2014 року №01-30/4169 про надання даних про отриманні доходи та відповіді на цей листи (а.с.210,211); довідка МІВП «Наш край» про середньоденну заробітну плату [PERSON] (а.с.218); копія листа Кегичівського МІВП «Наш край» голові районної ради [PERSON] про розгляд на сесії Програми розвитку інформаційного простору Кегичівського району на 2016-2020 роки» (а.с.230); копія рішення районної ради від 12 травня 2016 року №79-VII «Про затвердження Програми розвитку інформаційного простору Кегичівського району на 2016-2020 роки» (а.с.231-234); копія листа-повідомлення Кегичівського МІВП «Наш край» голові районної ради від 24 березня 2016 року №23 про перегляд способу реформування друкованого ЗМІ з відповідним протоколом зборів (а.с.235-237); копія рішення районної ради від 12 травня 2016 року №83 «Про реформування МІВП «Наш край» (а.с.238); копія рішення районної ради від 23 жовтня 1997 року «Про управління майном районної ради» з переліком такого майна (а.с.242,243); копія листа відділу культури і туризму РДА Голові РДА [PERSON] від 02 березня 2016 року №01-29/21 про направлення договору оренди приміщення МІВП «Наш край» для підписання та копія цього листа (а.с.244,245); копія доручення голови РДА [PERSON] начальнику відділу культури і туризму РДА [PERSON] від 22 лютого 2016 року №1/01-05 про переукладення договору оренди приміщення (а.с.246); копія листа начальника відділу культури і туризму РДА голові районної ради від 18 грудня 2016 року №01-29/136 про доцільність зайняття приміщення МІВП «Наш край» (а.с.248); копія листа відділу культури і туризму РДА редактору МІВП «Наш край» [PERSON] від 17 листопада 2015 року №01-29/119 та копія проекту договору оренди приміщення (а.с.249-252); том № 2: копія трудової книжки [PERSON].(а.с.71,72), копія акту попередження [PERSON] про дострокове розірвання контракту від 11 лютого 2016 року (а.с.89), копія телефонограми від 22 березня 2016 року (а.с.90), копія витягу з журналу телефонограм (а.с.91), інші документи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Діяльність МІВП «Наш край» врегульована Статутом, затвердженим протоколом зборів трудового колективу редакції районної газети «Наш край» від 10 грудня 1999 року та рішенням VII сесії ХХІІІ скликання Кегичівської районної ради від 27 грудня 1999 року (із змінами від 25 квітня 2000 року), державна реєстрація якого відбулась 18 жовтня 2000 року. Згідно з цим документом, Кегичівське МІВП «Наш край» створено шляхом реорганізації Кегичівської районної газети «Наш край» і здійснює свою діяльність на підставі законів України (на дату створення) «Про підприємництво в Україні», «Про інформацію», «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про рекламу», інших діючих нормативних актів України, а також даного Статуту. Засновниками Кегичівського МІВП «Наш край» є Кегичівська районна рада та Кегичівська РДА, трудовий колектив редакції газети «Наш край». Форма власності підприємства - комунальна. МІВП «Наш край» створюється з метою задоволення інформаційних та інших потреб населення Кегичівського району, передбачених Статутом підприємства, а також задоволення інформаційних інтересів засновників. Видами діяльності МІВП «Наш край» є збирання, професійна обробка інформації, організація випуску районної газети «Наш край», випуск разових та періодичних додатків до газети, друк матеріалів рекламного характеру та надання різних платних послуг юридичним і фізичним особам, зайняття комерційною діяльністю. МІВП «Наш край» від свого імені за погодженням із співзасновниками може укладати угоди, набувати майнові і особисті немайнові права, нести зобов'язання, бути позивачем і відповідачем у суді. Майно підприємства складають основні і обігові кошти, а також цінності, вартість яких визначається в самостійному балансі підприємства і належить йому за правом власника. Приміщення, будови, транспортні засоби можуть продаватися або здаватися в оренду за згодою співзасновників. Безоплатна передача і надання підприємством матеріальних цінностей громадянам здійснюється з дозволу співзасновників або уповноваженого ним керівного органу. Структура і штатний розпис МІВП «Наш край» затверджуються співзасновниками за поданням її керівника. Керівник підприємства, він же редактор районної газети «Наш край» призначається співзасновниками за погодженням з трудовим колективом. З призначеним на посаду директором-редактором укладається контракт, в я кому визначаються права, строки найму, обов'язки і відповідальність керівника перед засновниками, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади з урахуванням соціальних гарантій, передбачених контрактом і законодавством України. Рішенням IX сесії XXIV скликання Кегичівської районної ради від 25 вересня 2003 року [PERSON] призначено директором-редактором малого інформаційно-видавничого підприємства «Наш край» на умовах контракту, який укладено 26 вересня 2003 року з терміном дії до вересня 2008 року. Додатковою угодою між співзасновниками та директором-редактором [PERSON] від 24 липня 2008 року дію контракту продовжено до вересня 2018 року. Рішенням позачергової V сесії VII скликання Кегичівської районної ради від 22 березня 2016 року №67 [PERSON] звільнено з посади директора-редактора МІВП «Наш край», у зв'язку з достроковим розірванням контракту за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Контракту, на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, п.п. 22, 23, 27 Контракту який укладений між Кегичівською районною радою, Кегичівською РДА та [PERSON] Спільним розпорядженням голів Кегичівської РДА Харківської області та Кегичівської районної ради Харківської області від 22 березня 2016 року №74-к/5-к, прийнятим на виконання зазначеного рішення районної ради, контракт з [PERSON] достроково розірваний, у зв'язку із звільненням її із займаної посади 22 березня 2016 року за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на неї п.п. 3, 5, 6, 8, 9 Контракту, на підставі п.8 ст. 36 КЗпП України, п.п. 22, 23, 27 Контракту. Цьому передували перевірки діяльності [PERSON] на посаді директора-редактора МІВП «Наш край» структурними підрозділами РДА та районної ради на предмет належного виконання нею умов Контракту. Внаслідок цього виявлено ряд порушень умов пунктів 3, 5, 6, 8, 9 Контракту, а саме, щодо: передачі приміщень підприємства без згоди співзасновників, вчинення перешкод у здійснення засновниками контролю за використанням приміщення підприємства; порушення вимог підзвітності перед співзасновниками, зокрема, неподання на затвердження річного фінансового звіту за кошти, виділені районною радою, річного фінансового плану (кошторису), штатного розпису редакції і її структури, квартальної та річної фінансової звітності про діяльність підприємства у встановленій формі та визначені строки; неналежної організації виробничо-господарської та фінансової діяльності, що полягало у бездіяльності [PERSON], яка не забезпечила фінансування МІВП «Наш край» з районного бюджету у 2016 році приблизно на суму 120000 грн.; невиконання нею основної мети та завдань МІВП «Наш край», визначених п.2.1. Статуту, щодо задоволення інформаційних інтересів засновників тощо. 10 лютого 2016 року під час засідання бюджетної комісії Кегичівської районної ради [PERSON] була попереджена головою районної ради [PERSON] про те, що 22 березня 2016 року на позачерговій V сесії VII скликання Кегичівської районної ради буде розглянуто питання про її звільнення за неналежне виконання нею зобов'язань, передбачених у Контракті, про що складено відповідний акт за підписами членів цієї комісії. Крім того, листом від 14 березня 2016 року №01-28/817 голови районної ради та РДА (співзасновники МІВП «Наш край»») повідомили [PERSON] про виявлені порушення та зажадали пояснень, щодо виявлених порушень умов Контракту. У відповідь на цей лист, 18 березня 2016 року за №18 [PERSON], посилаючись на ч.4 ст.23 Господарського кодексу України, ч.3 ст.5 Закону України «Про реформування державних і комунальних друкованих ЗМІ» надала письмову відповідь про те, що незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб'єктів господарювання з боку органів та посадових осіб місцевого самоврядування не допустиме. Пояснень щодо суті виявлених співзасновниками порушень умов Контракту [PERSON] не надано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази у їх сукупності з позиції належності та допустимості, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3, ст.4 КЗпПУ трудові правовідносини, до яких згідно ст.21 цього ж Кодексу належать і ті, що пов'язані із застосуванням трудового контракту, регулюються законодавством про працю, яке складається з цього Кодексу та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до нього. Суд оцінює спірні правовідносини виключно на відповідність нормам законодавства України про працю, зокрема: - Конституції України; - Кодексу законів про працю України; - Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» № 2782-ХІІ від 16 листопада 1992 року (в редакції від 09 квітня 2014 року); - Закону України «Про місцеві державні адміністрації» № 589-ХІV від 9 квітня 1999 року (в редакції від 26 жовтня 2014 року); - Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 586-ХІV від 21 травня 1999 року (в редакції від 8 лютого 2015 року); - Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року N 170 (із змінами). Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в т.ч. матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у пункті 13 його постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», суд, вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП, повинен мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Пунктом 23 Контракту передбачено, що директор-редактор може бути звільнений з посади, а контракт розірваний з ініціативи сесії районної ради, у тому числі за пропозицією голови РДА, до закінчення терміну його дії у разі: систематичного невиконання директором-редактором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; невиконання редакцією зобов'язань перед бюджетом та Пенсійним Фондом щодо сплати податків, зборів і обов'язкових платежів, а також невиконання редакцією зобов'язань, щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіку погашення заборгованості із заробітної плати; неподання на затвердження засновниками річного фінансового звіту за кошти виділені районною радою і районною державною адміністрацією; неподання квартальної чи річної звітності. Судом встановлено, що позивачем, під час перебування на посаді директора-редактора МІВП «Наш край», дійсно допущено численні порушення умов укладеного з нею Контракту, а саме, пунктів 3, 5, 6, 8, 9, щодо передачі приміщень підприємства без згоди співзасновників, вчинення перешкод у здійснення засновниками контролю за використанням приміщення підприємства; порушення вимог підзвітності перед співзасновниками, зокрема, неподання на затвердження річного фінансового звіту за кошти, виділені районною радою, річного фінансового плану (кошторису), штатного розпису редакції і її структури, квартальної та річної фінансової звітності про діяльність підприємства у встановленій формі та визначені строки; неналежної організації виробничо-господарської та фінансової діяльності, що полягало у бездіяльності [PERSON], яка не забезпечила фінансування МІВП «Наш край» з районного бюджету у 2016 році приблизно на суму 120000 грн.; невиконання нею основної мети та завдань МІВП «Наш край», визначених п.2.1. Статуту, щодо задоволення інформаційних інтересів засновників тощо, що свідчить про наявність обставин, передбачених пунктом 23 Контракту, тобто про наявність підстав для її звільнення. З огляду на це, суд вважає обґрунтованими та належним чином доведеними доводи відповідачів на заперечення позову щодо численних порушень позивачем умов контракту, та наявності підстав для його розірвання та звільнення позивача. Крім того, суд не погоджується із твердженням позивача про її звільнення з порушенням пунктів 21, 22 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 березня 1994 року №170, якими передбачено, що у разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених в контракті, але не передбачених законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом. У разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні. Аналізуючи зазначену норму, суд приходить до висновку, що законодавцем чітко не визначено, в якій саме формі повинно відбуватися попередження про розірвання контракту: письмовій чи усній. Судом встановлено, а позивачем не спростовано, що дійсно на засіданні бюджетної комісії Кегичівської районної ради її було попереджено про розгляд питання про її звільнення за неналежне виконання нею зобов'язань, передбачених у Контракті, на позачерговій сесії районної ради 22 березня 2016 року. В зв'язку з цим, попередження позивача про її звільнення, зафіксоване відповідним актом роботодавця від 11 лютого 2016 року, суд вважає належним та допустимим доказом у цьому спорі. Водночас, посилання відповідача Кегичівської районної ради в преамбулі рішення позачергової V сесії VII скликання про звільнення позивача на систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, передбачених контрактом, суд вважає некоректним: таке формулювання (питання системності невиконання трудових обов'язків) не може застосовуватись до звільнення працівника на підставі п.8 ч.1 ст.36 КЗпП України, оскільки розірвання контракту не є звільненням за порушення трудової дисципліни, а окремою умовою, що передбачена контрактом. З огляду на наведене, довід позивача про те, що при її звільненні, серед іншого, не дотримано вимог ч.3 ст.149 КЗпП України, також не береться до уваги судом, оскільки, як вже зазначено, розірвання контракту та звільнення позивача за п.8 ч.1 ст.36 КЗпП за порушення умов контракту не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги вказаної статті не застосовуються. Про це також йдеться в рішенні Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-4137св10 і постанові ВСУ по справі 615цс12. Посилання позивача на п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» щодо з'ясування судом, серед іншого, попередньої роботи працівника, також не може бути враховане, оскільки дана норма стосується розгляду судами справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни. Щодо решти доводів позивача суд зазначає наступне. Посилаючись на вимоги ч.4 ст.40 КЗпП України та п.п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», позивач вважає недопустимим її звільнення під час перебування у щорічній відпустці. Аналізуючи п.п. 4, 8 ст.36, ч.3 ст.40, ч.3 ст.41, ст.ст.40,41 КЗпП України, та враховуючи те, що припинення трудового договору відбулося з підстав, передбачених контрактом (п.8 ч.1 ст.36 КЗпП), суд вважає цей довід позивача необґрунтованим, оскільки ч.3 ст. 40 КЗпП України встановлено таку заборону лише у випадках звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тобто з підстав, передбачених ст.ст. 40, 41 КЗпП України (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України), а позивача звільнено за п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України. Суд також не погоджується із твердженням позивача про її звільнення без згоди трудового колективу редакції з наступних підстав. Відповідно до ч.2 та 3 ст. 23 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» редактор (головний редактор) призначається (обирається) на посаду і звільняється з посади в порядку, встановленому засновником (співзасновниками) у статуті редакції відповідно до чинного законодавства України про працю. Редактор (головний редактор), обраний на посаду трудовим колективом редакції, не може бути звільнений з посади без згоди трудового колективу редакції. Пунктом 5.3 Статуту МІВП «Наш край» передбачено, що керівник підприємства, він же редактор районної газети «Наш край», призначається співзасновниками за погодженням з трудовим колективом. Відповідно до частини 3 пункту 5.4 Статуту директор-редактор може бути звільнений з посади до закінчення строку контракту на підставах, передбачених у контракті або законодавстві України. Пунктами 9, 23, 27 Контракту передбачено, що засновники редакції звільняють директора-редактора у разі закінчення контракту, достроково за вимогою директора-редактора, а також у випадку порушень законодавства та умов контракту. Директор-редактор може бути звільнений з посади, а цей Контракт розірваний з ініціативи сесії районної ради, у тому числі за пропозицією голови РДА, до закінчення терміну його дії у разі систематичного невиконання директором-редактором без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим Контрактом. Якщо розірвання контракту проводиться на підставах, встановлених у Контракті, але не передбачених законодавством, про це зазначається у трудовій книжці директора-редактора з посиланням на пункт 8 частини 1 ст. 36 КЗпП. Отже, як вбачається із зазначених матеріалів справи, позивач призначена на посаду співзасновником МІВП «Наш край», а саме, рішенням IX сесії XXIV скликання Кегичівської районної ради від 25 вересня 2003 року, а не обрана трудовим колективом підприємства, в зв'язку з чим, згода трудового колективу на її звільнення не є обов'язковою. Відмовляючи у задоволенні вимоги позивача про поновлення її на роботі, суд не вбачає підстав у задоволенні решти позовних вимог, зокрема щодо визнання незаконними та скасування рішення районної ради та розпорядження голови РДА про її звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору також не вбачається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed