Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач [PERSON], який одночасно є його рідним батьком , подарував йому квартиру під № 2 (два) в житловому будинку за № 8 (вісім) по вулиці Русанівська в місті Радомишлі Радомишльського району Житомирської області на підставі Договору дарування, посвідченого 01 вересня 2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 1855., а позивач зі своєї сторони прийняв цей дарунок від нього та проживає зі своєю сімєю тощо, а земельну ділянку під нею та коло неї не подарував по причині відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документу, який було втрачено, а тому просив суд визнати за ним право власності на - цілу земельну ділянку площею 0,0377 га , вартістю 40000,00 грн., кадастровий номер - 1825010100:06:002:0929, цільовим призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: 12200, Житомирська обл., Радомишльський р-н, м. Радомишль, вул. Русанівська, 8 (вісім), яка належала відповідачу - [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Індексний номер: 30706405 ), виданого 09 грудня 2014 Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області. В судове засідання позивач та відповідач та їх представник за письмовою довіреністю [PERSON] не з»явилися, надіслали до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що Відповідач, є законним власником цілої спірної земельної ділянки площею 0,0377 га кадастровий номер - 1825010100:06:002:0929, цільовим призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: 12200, Житомирська обл., Радомишльський р-н, м. Радомишль, вул. Русанівська, 8 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 09 грудня 2014 Реєстраційною службою Радомишльського районного управління юстиції Житомирської області. Орієнтовна вартість земельної ділянки становить 40000,00 грн. Позивач, є законним власником цілої 2-кімнатної квартири під № 2 (два) в житловому будинку за № 8 (вісім) по вулиці Русанівська в місті Радомишлі Радомишльського району Житомирської області на підставі Договору дарування, посвідченого 01 вересня 2014 року [PERSON], приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області за реєстром № 1855. Тобто: відповідач подарував позивачу нерухомість, а земельну ділянку під нею та коло неї не подарував по причині відсутності у нього оригіналу правовстановлюючого документу, який було втрачено. Підставою звернення позивача - [PERSON] до суду з даним позовом стало те, що відповідач - [PERSON], який одночасно є рідним батьком позивача, у звязку з похилим віком (йому більш як 63 роки) та погіршенням здоровя проживає у сина в місті Києві і не має можливості підготувати всі необхідні документи для нотаріуса, хоча позивач (як одарований) вступив в управління, володіння і розпорядження дарунками: квартирою № 2 по вул. Русанівська, 8 в м. Радомишлі і спірною земельною ділянкою площею 0,0377 га по вул. Русанівська, 8 в м. Радомишлі, а відповідач (як дарувальник) фактично передав їх у дарунок позивачу (у повне управління, володіння і розпорядження) по даний час включно. Відповідач вважає, що від даруючи квартиру подарував і ділянку, документ на ділянку втратив, тому не бажає його відновлювати і зявлятись до нотаріуса за нотаріальним оформленням дарування земельної ділянки. Тому позивач вважає наявність судового спору про право власності, який неможливо врегулювати у добровільному порядку через нотаріуса. Окрім того, позивач залишається фактичним користувачем і розпорядником і квартири, яку відповідач подарував йому у 2014 році, і земельної ділянки площею 0,0377 га під нею і коло неї. Родинні звязки позивача з відповідачем перевірені і підтверджуються даними Договору дарування квартири. Ні у позивача, ні у відповідача не має можливості належним чином узаконити існуючи правовідносини стосовно спірної земельної ділянки у добровільному позасудовому порядку - через нотаріуса. Фактичним набувачем і власником усієї нерухомості - є, позивач, який фактично доглядає, ремонтує і обслуговує нерухомість та доглядає, обробляє, охороняє і прибирає земельну ділянку під нерухомістю і коло неї, тощо. Крім того відповідач і раніше, і у даний час і в майбутньому - не хоче бути власником спірної земельної ділянки і, відповідно, нести всілякі витрати на її утримання. Відповідач, а він є дарувальником щодо позивача на його користь, зі своєї сторони взяв на себе зобовязання найближчим часом підготувати усі необхідні папери і документи і вони разом мали піти до нотаріуса укладати договір дарування на користь позивача, так як останній зі своєї сторони вже давно доглядає за земельною ділянкою і має на неї права і за набувальною давниною. Зазначений вічужувач (або дарувальник) або відповідач, як власник з одного боку, передав набувачу (або обдарованому) або позивачу земельну ділянку, передав їх у його власність, а останній зі свого боку прийняв їх у своє повне володіння, користування і розпорядження, користується зазначеною ділянкою, сплачує податки, витрати тощо. Документи дарувальник для нотаріуса так і не підготував, за наявністю великої кількості перешкод, факти по яким мають бути встановлені і усунуті тільки в судовому порядку, в тому числі що зазначені вище у позові. Статтею 316 ЦК України передбачено: «Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.» Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Стаття 321 ЦКУ встановлює: «1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.» У відповідності до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 344 ЦК України: «... 1. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років ..., набуває право власності на це майно (набувальна давність),... Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного, згідно ст.ст. 11, 12, 15, 16, 20, 328, 347, 368, 386, гл. гл. 84, 86, 87 ЦК УРСР, ст. 60-63 СКУ, ст.ст. 1, 3, 8, 27, ЗО, 35-37, 38, 79, 80, 89, 114, 118-120, 123, 182, 315-316, 321, 331, 1218, 1223,

Outcome: approved