Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

Позивач подала до суду вказаний вище позов, в якому просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) в сумі 156 325 грн. 31 коп. за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої доньки. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалася на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 13.10.2009 р. по справі №2-2981/09 з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2009 р. до її повноліття. Проте, з вини відповідача утворилася заборгованість зі сплати аліментів в загальній сумі 156 325 грн. 31 коп. за період з грудня 2016 року по вересень 2020 року, яка відповідачем не сплачена. Розмір пені за вказаний період прострочення сплати аліментів складає 688 554 грн.16 коп., а оскільки розмір такої неустойки обмежений 100 відсотками заборгованості, то відповідачка просить сягнути з відповідача 156 323 грн. 31 коп. Ухвалою суду від 09.11.2020 року позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просив розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, на адресу реєстрації місця його проживання, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та додатками. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. Відповідно до вимог ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, у відповідності до положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.10.2009 р. по справі №2-2981/09 з відповідача на користь позивач на утримання малолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , були стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.07.2009 р. до її повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа виданого 23.12.2009 року (а.с.16). Заборгованість [PERSON] по несплаченим аліментам за період з грудня 2016 року по вересень 2020 року складає 156 325 грн. 31 коп., що підтверджується копією розрахунку заборгованості по аліментам від 15.09.2020 року (а.с.17). Відтак, встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо виконання [PERSON] обов`язку з утримання доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Ключовою підставою для стягнення неустойки є вина платника аліментів у виникненні заборгованості. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду в п. 22 своєї постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Як роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що заборгованість по аліментам виникла не з його вини. Позивачем в позовній заяві був здійснений розрахунок пені за весь період прострочення зі сплати аліментів, з правильністю якого суд погоджується. При визначенні розміру пені, суд приймає до уваги, що розмір пені за прострочення сплати аліментів не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментам, яка відповідно розрахунку складає 156 325 грн. 31 коп., відтак, суд доходить висновку, що з відповідача підлягає стягненню 156 325 грн. 31 коп. пені за прострочення сплати аліментів, що не перевищує 100 % загальної заборгованості по аліментам. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів. Таким чином, відповідно ст.141 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved