Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO] з нею. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що 07.07.2015 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON]. З липня 2017 року шлюбно-сімейні відносини з відповідачем були припинені, [PERSON] проживає окремо. У зв'язку з тим, що відповідач силоміць намагається забрати дитину до себе, вона просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з нею. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, надав суду заяву про закінчення розгляду справи у його відсутність, не заперечував проти ухвалення рішення в порядку заочного провадження у справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений через засоби мобільного зв'язку, про що свідчить відповідна довідка, яка міститься в матеріалах справи, відзиву не подав.. Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики ХМР, яке ухвалою суду було залучене до участі у справі в якості третьої особи, письмових пояснень по суті позову не надало, участі представника в судовому засіданні не забезпечило. З урахуванням наявності всіх умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив, що 07.07.2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. [INFO] у них народилася дитина - [PERSON], матір'ю якої є позивач, а відповідач - батьком. Дані обставини підтверджені копіями відповідних свідоцтв. Після припинення шлюбно-сімейних відносини між сторонами, які проживають окремо один від одного на теперішній час, виник спір щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. З наданих суду позивачем письмових доказів вбачається, що [PERSON] належить на праві власності двокімнатна ізольована квартира [ADDRESS]. З копії акту від 07.11.2017 року, складеного комісією Служби у справах дітей, вбачається, що ця квартира має належні умови для проживання малолітньої дитини, яка забезпечена власною кімнатою з усіма необхідними предметами побуту та для розвитку, занять і розваг. Згідно з принципом 6 Міжнародної декларації прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю». Приймаючи до уваги викладене вище, а також те, що суду не доведено наявності виняткових обставин, які б свідчили про неможливість спільного проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги і наявності підстав для її задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України, в зв'язку з чим стягує з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved