Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач просить визначити йому додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер 03 жовтня 2014 року та встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030297 виданого Овруцькою районною державною адміністрацією 05.11.2002 року на ім»я [PERSON] мотивуючи тим, що після смерті батька відкрилась спадщина на земельну ділянки, а він є спадкоємцем за законом. Строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки не знав про існування державного акту, юридично не обізнана про порядком прийняття спадщини. Крім того він не може довести факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030297, оскільки маються розбіжності в написанні по батькові спадкодавця. Учасники справи в підготовче засідання не з»явилися, просили справу слухати у їх відсутність, відповідач визнав в повному обсязі. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3\~ ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. [PERSON] помер 03 жовтня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №251513 (а.с.11). На день смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, зокрема на земельні ділянки площею 0,9830 гектара та площею 0,6589 гектара для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, та належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030297, виданого 05 листопада 2002 року (а.с.16). З постанови приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.08.2018 року №999/02-31 вбачається, що [PERSON] спадщину після померлого 03 жовтня 2004 року батька [PERSON], не прийняв, так як не проживав та не був прописаним з померлим на день його смерті та у шестимісячний строк не подав заяву про прийняття спадщини за законом до державної нотаріальної контори або приватного нотаріуса, а також не доведено факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЖТ №030297, оскільки маються розбіжності в написанні по батькові спадкодавця (а.с.12). Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. З повідомлення приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу [PERSON] від 07.02.2019 року за №144/01-16\~ вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 03 жовтня 2004 року із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину до неї не було (а.с.33). Позивач не проживав та не був прописаним з померлим на день його смерті і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернувся,\~ оскільки є юридично необізнаним з вимогами законодавства щодо порядку та строку прийняття спадщини.\~ Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людинита основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Беручи до уваги лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», про те, що юридична необізнаність з вимогами законодавства щодо порядку та строку прийняття спадщини не являється поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, однак, враховуючи те, що спадщина після смерті [PERSON], до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити, визначивши позивачеві додатковий строк для прийняття спадщини в один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.\~\~ 05.11.2002 року на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №303 від 25.10.2002 року на ім»я [PERSON] видано державний акт серії І-ЖТ №030297 на право приватної власності на землю площею 1,64 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Покалівської сільської ради Овруцького району Житомирської області (а.с.16). Листом від 03.10.2018 року Відділ в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відмовив заявнику у внесенні виправлень в державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с.13). Вказані обставини не викликають у суду сумніву в належності вищевказаного державного акту [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним, оскільки встановити даний факт в іншому порядку неможливо. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу для заявника має юридичне значення, оскільки\~ необхідно для подальшого розпорядження належним йому майном. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що докази надані позивачем є достовірними і переконливими, а позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1409,60 грн. в дохід держави.\~

Outcome: approved