Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

Позивач, прокурор Червоноградської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Червоноградської міської ради та Червоноградської центральної міської лікарні звернувся в суд з позовом, в якому просив стягнути з відповідачів на користь Червоноградської міської ради до місцевого бюджету кошти в сумі 3911,74грн. та судовий збір. В обґрунтування позову вказав, що вироком Сокальського районного суду від 02.12.2016р. визнано винними [PERSON] та [PERSON] у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що відповідачі 17.10.2015р. вступивши у злочинну змову, діючи в групі перебуваючи по вулиці Шевченка, що в с.Забужжя Сокальського району Львівської області, застосували до [PERSON] фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, відкрито викрали мобільні телефони, фотоапарат та грошові кошти в сумі 180 гривень, після чого з місця події втекли. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 20.10.2015 по 03.11.2015, з діагнозом - ЗЧМТ, струс головного мозку, забій м'яких тканин голови, забій грудної клітки зліва, перелом емалі ріжучого краю верхнього 1 зуба, гостра реакція на стрес. При цьому, загальна сума затрачених коштів на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] становить 3911,74 грн. та станом на день пред'явлення позову [PERSON] та [PERSON] не відшкодовані. Прокурор Сокальського відділення Червоноградської місцевої прокуратури [PERSON] в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила позов задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності. Представник Червоноградської міської ради [PERSON] в судове засідання не прибув, надав суду заяву в якій вказує, що заявлені прокурором позовні вимоги підтримує і просив розгляд справи проводити без його участі та стягнути з відповідачів кошти, затрачені на лікування потерпілого. Представник Червоноградської ЦМЛ [PERSON] в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги підтримує і просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вироку Сокальського районного суду Львівської області від 02.12.2016р. №454/2856/15-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та обрано покарання - 4 роки 3 місяці позбавлення волі; [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та обрано покарання 4 роки 3 місяці позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання і призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком суду встановлено, що відповідачі з метою відкритого викрадення чужого майна, діючи повторно, 17.10.2015 року вступивши у злочинну змову, діючи в групі, на вулиці Шевченка, що в с.Забужжя Сокальського району Львівської області, застосували до потерпілого [PERSON] фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, відкрито викрали із його автомобіля мобільні телефони, фотоапарат та грошові кошти в сумі 180 гривень, після чого з місця події втекли. Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом (ст. 1166 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» є роз'яснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 16.07.1993р. № 545 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2012р. № 868) та відповідно до вимог ст. 1206 Цивільного кодексу України, кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. З витягу з історії хвороби №11598 та довідки встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні Червоноградської центральної міської лікарні з 20.10.2015р. по 03.11.2015р. Вартість лікування потерпілого понесеного закладом охорони здоров'я становить 3911 гривні 74 копійок. В свою чергу згідно довідки АБ №588987 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та статуту встановлено, що Червоноградська ЦМЛ є юридичною особою, самостійним лікувально-профілактичним закладом та є власністю територіальної громади м. Червонограда в особі Червоноградської міської ради та утримується за рахунок коштів міського бюджету. Несвоєчасна сплата сум, витрачених на стаціонарне лікування потерпілих від злочину призводить до ненадходження у місцевий бюджет грошових коштів, звідки фінансується лікарня, чим можуть бути порушені інтереси держави. Враховуючи, що Червоноградська ЦМЛ потратила на лікування потерпілого від злочину завданого [PERSON] та [PERSON] державні кошти в розмірі 3911,74грн., які підлягають відшкодуванню особами, які вчинили злочин, суд вважає, що позовні вимоги прокурора Червоноградської місцевої прокуратури підлягають задоволенню. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для задоволення позову. Крім того, з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved