Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором у розмірі 31 343,26 дол. США, з яких: кредит 25 711,01 дол. США; проценти 5 632,25 дол. США та стягнути витрати на сплату судового збору в розмірі 12 176,27 грн. В обґрунтування позову вказував, що 22.12.2006 року між АКБ «Правекс Банк», правонаступником прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 736-023/06Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 41 000 дол. США строком до 22.12.2028 року зі сплатою 12% річних. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором за відповідачем рахується заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом та процентах. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. В судове засідання відповідачка не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та численні клопотання. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 22.12.2006 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 736-023/06Р, відповідно до умов якого банк надав позичальникові кредит в іноземній валюті на загальну суму 41 000 дол. США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного Договору, строком з 22.12.2006 року до 22.12.2028 року зі сплатою 12 % річних (п.п.1.1, 1.2 договору). Відповідно до п.4.1 договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом рівними частинами в сумі 156 дол. США щомісяця, до «10» числа наступного місяця. Пунктом 4.2. договору передбачено, що відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений у п. 1.2. даного договору. Позичальник зобов`язується використовувати кредит на передбачені в данному договорі цілі і забезпечити повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків; погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пеню у валюті кредиту; забезпечити своєчасне повернення грошових коштів і сплату нарахованих відсотків (п.6.1 Договору). Пунктом 9.1 договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору № 736-023/06Р, про що свідчать підписи сторін. З матеріалів справи вбачається, що банк виконав свої зобов`язання за договором надавши позичальнику кредит на умовах передбачених договором, однак боржником порушено умови договору внаслідок чого станом на 05.12.2016 року виникла прострочена заборгованість по договору в сумі 31 343,26 дол. США, яка складається із заборгованості: за кредитом 25 711,01 дол.США та процентами по користуванню кредитом 5 632,25 дол. США. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання або його виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) є порушенням зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. В пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі`розяснено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З матеріалів справи вбачається, що перед відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором, яка становить 31 343,26 дол. США та складається із: залишку по кредиту 25 711,01 дол. США, несплачених процентів 5 632,25 США. Приписами ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме з відповідачки пілгягає стягненню 31 343,26 дол. США. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 12 176,27 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Outcome: approved