Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивач подала\~до суду\~вище вказану\~позовну заяву\~посилаючись на\~ті обставини,\~що її\~бабі [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай), яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області,\~на підставі\~сертифікату на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~серії ОД-12 № 0208012. [INFO] [PERSON] \~померла.Позивач\~зазначає,\~що є\~спадкоємцем за\~законом за\~правом представлення\~після померлої,\~відповідно до\~ч.2\~ст.\~529\~ЦК УРСР,\~оскільки єдиний\~спадкоємець за\~законом її\~син \~ [PERSON] ,\~який є\~батьком позивача,\~помер до\~відкриття спадщини\~після смерті\~ [PERSON] ,\~а саме\~ [INFO] .\~Спадщину після\~померлої [PERSON] \~прийняла відповідно\~до положень\~ст.\~549\~ЦК УРСР,\~фактично вступивши\~в управління\~спадковим майном,\~проте не\~може отримати\~свідоцтво на\~спадщину щодо\~сертифікату про\~право на\~земельну частку\~(пай),\~яке належало\~ [PERSON] ,\~оскільки сертифікат\~на земельну\~частку (пай),\~яким посвідчене\~право померлої\~на цю\~земельну частку,\~був втрачений.У зв`язку з цим на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право на земельну частку (пай) розташовану на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, яке відповідно до втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0208012належало [PERSON] . В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог. Представник відповідача Кодимської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, відповідач також подав до суду клопотання від 29.07.2021 року № 02-17/1334 про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] , про що свідчить копія актового запису про народження № 25 (а.с.9). 17.10.1987 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища сформованого 03.10.2019 року за № 00141035241 (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер, що в свою чергу підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] повторно виданого Кодимським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 23.01.2021 року, актовий запис № 52 від 13.12.1995 року (а.с.11). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 29.04.2021 року у справі № 503/425/21 (а.с.15-17) встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю [PERSON] , померлого [INFO] , а отже є бабою позивача. За життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 2,01 умовних кадастрових гектарів на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0208012, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кодимської міської ради № 373 від 16.03.2021 року (а.с.13) та листом-повідомленням Архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 26.07.2021 року № 16-02-32/26-Т. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Згідно листа-повідомлення відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 23.07.2021 року № 99/109-21, [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, взамін сертифікату серії ОД-12 № 0208012 не видавався. При цьому, факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Пунктом 11 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією актового запису про смерть № 09 від 06.02.1996 року (а.с.12). Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Згідно абзацу 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах по спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився до набуття чинності Цивільним кодексом України, а тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (1963 року), який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Статтею 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до положень ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно до ч.2 ст. 529 ЦК УРСР, онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини (висновки зроблені в постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року у справі № 523/8165/15-ц). Відповідно до положень ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Свідченням прийняття спадщини є подача спадкоємцем до нотаріуса заяви про прийняття спадщини або фактичний вступ спадкоємця в управління та володіння спадковим майном, при цьому такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ст. 549 ЦК УРСР). Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , зокрема право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ОД-12 № 0208012, успадкувала за правом представлення [PERSON] , шляхом вступу спадкоємця в управління всім спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Кодимської міської ради Одеської області від 17.02.2021 року № 192 (а.с.14). Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на право на земельну частку (пай), яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області та належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0208012, внаслідок чого була заведена спадкова справа № 193/2021, про що свідчить лист-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 02.07.2021 року № 531/02-14 (а.с.19). В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак,\~при відсутності\~правовстановлюючих документів\~на спадкове\~майно сертифікату\~на право\~на земельну\~частку (пай)\~серії ОД-12\~№ 0208012,\~позивач [PERSON] \~позбавлена можливості\~оформити своє\~право на\~прийняту спадщину\~шляхом одержання\~в нотаріальній\~конторі відповідного\~свідоцтва про\~право на\~спадщину,\~що також\~підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 02.07.2021 року № 531/02-14 (а.с.19). При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц).\~Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц).\~В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved