Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON], в якому зазначив, що 02.09.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, за яким позичальник отримала кредит у сумі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобов'язання за кредитним договором, щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідач систематично належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 14.10.2013 року виникла заборгованість відповідача перед банком у розмірі 24140 гривень 08 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 3020 гривень 11 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 19494 гривень 25 копійок, а також штрафи: фіксована частина штрафу - 500 гривень, процентна складова штрафу - 1125 гривень 72 копійок. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.09.2005 року у розмірі 21140 гривень 08 копійок, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і підлягаючими задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.09.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 3 000 грн. Свої зобов'язання за кредитним договором, щодо погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідач належним чином не виконує. Умовами і правилами надання банківських послуг встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів та заяви, банк проводе перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який має право його змінити (п. 3.2). Передбачений також обов'язок клієнта погашати заборгованість за кредитом, процентів за його використання, оплачувати комісії. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. При порушенні строків платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 гривень і 5% від суми позову (п.8.6 Умов і правил). Станом на 14.10.2013 року відповідач має заборгованість перед банком у розмірі 24140 гривень 08 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 3020 гривень 11 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 19494 гривень 25 копійок, а також штрафи: фіксована частина штрафу - 500 гривень, процентна складова штрафу - 1125 гривень 72 копійок, про що позивач надав відповідний розрахунок. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи взагалі не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. Відповідач ніяких заходів по погашенню заборгованості за час розгляду справи не здійснював, умови укладеного договору кредиту не оспорював. Даних про те, що відповідач звертався до позивача та намагався погоджувати з ним питання реструктуризації заборгованості за кредитним договором та доказів сплати ним відсотків за кредитом ніхто із сторін по справі суду не надавав. За вимогами ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами у відповідності до ч.1 ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Стаття 526 ЦК України вказує, загальні умови виконання зобов'язання - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України встановлюється, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи, що неналежне виконання позичальником [PERSON] зобов'язань за договором від 02.09.2005 року підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобов'язання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, з [PERSON] на користь банка підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 24140 гривень 08 копійок, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 3020 гривень 11 копійок, заборгованості по процентам за користування кредитом - 19494 гривень 25 копійок, а також штрафи: фіксована частина штрафу - 500 гривень, процентна складова штрафу - 1125 гривень 72 копійок. ПАТ КБ «Приватбанк», як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат судового збору у розмірі 241 гривень 40 копійок.

Outcome: approved