Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач посилається на те, що в виконання рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 19 квітня 2010 року старший державний виконавець Ширяївського РУЮ [PERSON] звернулася до Управління пенсійного фонду України в Ширяївському районі для проведення утримань з її пенсії в розмірі 20% щомісячно до повного утримання боргу. 10 грудня 2010 року УПФ перерахувало на депозит виконавчої служби кошти на користь [PERSON] та в подальшому продовжувало здійснювати перерахунки. Вважає, що стягнення коштів з її пенсії здійснюється з порушенням вимог ст..377 ЦПК України, так як державний виконавець не зверталась з поданням до суду з питання стягнення коштів з її пенсії і дозволу суду на це не отримувала і своїми діями заподіяла їй матеріальну шкоду та моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, так як вона є інвалідом і для неї має значення кожна гривня. Просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду. В судовому засіданні позивач та її представник повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відділу державної виконавчої служби пояснила, що стягнення з пенсії позивача здійснювалось на законних підставах, як це передбачається ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 08.03.2011 року). Просить в позові відмовити. Представник управління пенсійного фонду пояснила, що стягнення проводилося на підставі виконавчого листа і ніяких порушень зі сторони пенсійного фонду допущено не було. Просить в позові відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції від 09.03.2011 року), заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника. Відповідно до ст..68 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції від 09.03.2011 року), стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати. Відповідно до ст.68 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження», (в редакції від 09.03.2011 року), про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. Відповідно до ст. 377 ч.1 ЦПК України питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, виходячи з того, що стягнення з пенсії позивача проводилося на законних підставах, як це передбачалося чинним, на час виконання рішення суду, законодавством. Нерозуміння позивачем вимог ст.377 ЦПК України не є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed