Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 20 квітня 2018 року звернувся до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 18.09.2008, згідно якої отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 18.09.2008 становить 6702,99 грн. Посилаючись на положення ст. 1281 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON], як спадкоємця позичальника кредитну заборгованість у сумі 6702,99 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог у повному обсязі. У разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 60). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву та заперечень проти позову не надав. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі зазначеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані письмові докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву № б/н від 18.09.2008, згідно якої отримала кредит у розмірі 5200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9-43). [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] року (а.с.45). Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 18.09.2008 становить 6702,99 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 1238,43 грн. - тіло кредиту; 4434,12 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; 1030,44 грн. - нараховано пені, що вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 7-8). Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно із ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону ПАТ КБ «Приватбанк» 07.12.2017 направив претензію кредитора від 26.10.2017 до Бердянської державної нотаріальної контори, в якій просив повідомити чи заводилась спадкова справа після померлого боржника [PERSON], включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с. 46-48, 49). З відповіді приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Каракулова Д.Л. від 10.01.2018 №7/02-14 вбачається, що претензія кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» в порядку ст. 1281 ЦК України за вих. № SАМDNWFС00034054504 від 26.10.2017, вих. № SАМDN50ОТС001256051 від 26.10.2017 надійшла 09.01.2018 року, зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за вх. № 3/02-14 та долучена до спадкової справи № 17/2017, яка була заведена 14.03.2017 на підставі заяви громадянина [PERSON] - сина померлої [INFO] громадянки [PERSON], про відмову від прийняття спадщини за законом на користь сина спадкодавця - громадянина [PERSON], [INFO], який 29.03.2017 звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці як за законом так і за заповітом з заявами про прийняття спадщини не звертались. Свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видавалось (а.с. 50). З листа приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Каракулова Д.Л. від 23.08.2018 №368/02-14 також вбачається, що 29.03.2017 [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], яка зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №52. Станом на 23.08.2018 свідоцтво про право на спадщину за законом ще не видавалось (а.с. 77). З листа-претензії від 24.02.2018 та Реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів претензій до спадкоємців вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив свої вимоги до спадкоємця [PERSON], про сплату заборгованості ( а.с.51, 52-53). Частинами 1, 3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин, - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно зі статтею 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз'яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. У відповідності до положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Вимога може бути пред'явлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Даний строк не є строком, у який кредитор має звернутися до суду з позовом про стягнення боргу зі спадкоємця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить приписам ч. 2 ст. 1281 ЦК України. При цьому, на відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов'язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один зі спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Підстав для звільнення спадкоємця [PERSON] за законом після смерті позичальника [PERSON] від виконання зобов'язань за кредитним договором від 18.09.2008 судом не встановлено. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позичальник [PERSON] не виконала зобов'язань за кредитним договором № б/н від 18.09.2008, суд дійшов висновку, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованим, а тому заборгованість у розмірі 6702,99 грн. підлягає стягненню зі спадкоємця за законом [PERSON], який прийняв спадщину після смерті [PERSON], на користь позивача у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин судові витрати, зокрема сплачений позивачем судовий збір в сумі 1762 грн., суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved