Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на його користь 14344 грн. за договором позики, 3669 грн.70 коп. в якості відшкодування процентів за користування грошовими коштами, посилаючись на те, що 17 лютого 2013 року відповідач позичила у нього 14344 грн. на власні потреби, про що була написана письмова розписка, згідно якої [PERSON] зобов'язувалась повернути гроші у строк до 01 серпня 2013 року. Проте у вказаний строк борг не повернуто, а на його неодноразові усні вимоги повернути гроші відповідач не реагує, в зв'язку з чим він змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали, зазначивши, що [PERSON] раніше визнала борг, про що свідчить написані нею дві письмові розписки про зобов'язання повернення боргу, а тому просили їх позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та заявила про те, що [PERSON] під моральним тиском примусив її написати боргову розписку, хоча вона ніяких грошей у нього не позичала, а тому просила суд відмовити в задоволенні заявленого позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, за необхідне позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 17 лютого 2013 року [PERSON] позичила у [PERSON] у борг гроші в сумі 14344 грн. на власні потреби та зобов'язувалась повернути зазначений борг у строк до 01 серпня 2013 року, що підтверджується оригіналом письмової розписки від 17 лютого 2013 року. Із оригіналу письмової розписки від 06 серпня 2013 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] у борг гроші в сумі 14344 грн. на власні потреби та зобов'язувалась повернути зазначений борг у строк до 01 січня 2014 року Із ч.1 ст.1046 ЦК України видно, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Із ч.2 ст.1047 ЦК України вбачається, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Із ч.1 ст.1048 ЦК України видно, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розрахунків, наданих позивачем, сума процентів за користування грошовими коштами, становить 3669 грн.70 коп. В даному випадку, суд вважає, що позивач надав суду докази, які свідчать про отримання відповідачем [PERSON] грошової позики у сумі 14344 грн. та не приймає до уваги її заперечення щодо написання нею письмових розписок під тиском позивача, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.526, 530, 536, 625, 1046-1050 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах за позовами про відшкодування шкоди»,

Outcome: approved