Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся в суд з позовом до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції про виключення майна з акту опису і арешту в якому просить звільнити з-під арешту, накладеного державними виконавцями Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції на майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки CHEVROLET, модель: Tacuma UF756, рік випуску: 2004, тип легковий універсал-В № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], а також стягнути з відповідачів судові витрати. Позов обґрунтовує тим, що 24.01.2008 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № KGMDA800000032, згідно з яким банк надав останньому кредит в сумі 10 635,79 доларів США. В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов»язань за вказаним кредитним договором між сторонами було укладено договір застави рухомого майна № KGMDA800000032 від 25.01.2008 року. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав в заставу банку автомобіль марки CHEVROLET, модель: Tacuma UF756, рік випуску: 2004, тип легковий універсал-В № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Згідно карток арешту АМТ, постановами державних виконавців Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ було накладено арешт на вказаний автомобіль, належний [PERSON] у зв»язку з несплатою штрафів. Посилаючись на вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» , ст. 16 Закону України «Про заставу», ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зазначає, що заборгованість [PERSON] перед банком станом на 27.01.2014 року складає 26 532,36 доларів США, право застави у банку виникло 25.01.2008 року, а тому державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а тому враховуючи вказані обставини просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] та представник відповідача Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені, причини неявки суду не сповістили. При цьому представником Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ надано заперечення в яких він просить відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 24.01.2008 року було укладено кредитно-заставний договір № KGMDA800000032, згідно з яким банк надав останньому кредит в сумі 10 635,79 доларів США, пунктом 2.2 якого визначено, що для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов»язань за договором, позичальник надає банку предмет застави в заставу. Крім того, між тими ж сторонами було укладено договір застави рухомого майна № KGMDA800000032 від 25.01.2008 року. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передав в заставу банку автомобіль марки CHEVROLET, модель: Tacuma UF756, рік випуску: 2004, тип легковий універсал-В № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], пунктом 1.1 якого передбачено, що цей договір забезпечує вимоги заставодержателя, що випливають з договору кредиту про відкриття кредитної лінії № KGMDA800000032 від 24.01.2008 року, за умовами якого останній зобов»язаний повернути заставодержателю до 23.01.2013 року кредит в розмірі 10 635,79 (десять тисяч шістсот тридцять п»ять гривень 79 коп.) гривень. Сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірах передбачених договором кредиту, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Пунктом 1.4 цього договору сторони оцінили предмет застави в сумі 65 650,00 грн. Відповідно до п.4.1 договору застави заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави при настанні хоча б однієї обставини з наступних: невиконання чи неналежного виконання заставодавцем умов договору кредиту (при несвоєчасному поверненні кредиту повністю або його частини, або несвоєчасній сплаті процентів, комісій тощо) або умови цього договору, або у випадках, передбачених законодавством України; невиконання або не належне виконання заставодавцем умов цього договору; в інших випадках, передбачених законодавством України або цим договором. Вказаний договір застави було зареєстровано приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 275 та в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 26.01.2008 року про що зроблено запис № 6465958, визначено термін дії обтяження до 26.01.2013 року. Відповідно до вимог ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Вказане кореспондується і вимогами статті 20 Закону України «Про заставу», якою визначено, що заставодержатель набуває право озернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов»язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Відповідно до вимог ч.1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчим документом для задоволення вимог стягнувача-заставодержателя. В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в Ленінському ВДВС Кіровоградського МУЮ знаходяться постанови про стягнення з [PERSON] на користь держави штрафів на загальну суму 2 915 грн. В ході проведення виконавчих дій, з метою реального виконання рішення суду та відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 02.12.2008 року та 30.06.2011 року винесено постанови про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення з-під арешту. Судом встановлено, що автомобіль марки CHEVROLET, модель: Tacuma UF756, рік випуску: 2004, тип легковий універсал-В № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER], виданого та зареєстрованого Кіровоградським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України в Кіровоградській області 24.01.2008 року. На предмет застави не звернуто стягнення згідно з діючим законодавством, позивачем не надано доказів на підтвердження наявної заборгованості [PERSON] перед банком за кредитним договором, про звернення в порядку примусового виконання щодо погашення вказаної заборгованості до боржника, наявності відповідних рішень та не обґрунтовано в чому полягає порушення прав та законних інтересів банку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про законність дій державного виконавця, які не оскаржувались, а відтак про відсутність підстав для задоволення даного позову. На підставі викладеного і статей 572 ЦК України, 54,60 Закону України «Про виконавче провадження», 20 Закону України «Про заставу»,

Outcome: dismissed