Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним право на Ѕ частину земельної частки (пай), розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Нива» м. Радомишль Житомирської області, як за спадкоємцем після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері залишилась спадщина у вигляді вказаної частини земельної частки (паю), однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що не було подано оригіналу правовстановлюючого документу на цю земельну частку (пай). Ухвалою судді від 15.09.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з`явився та звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести без його участі, позов визнає (а.с. 54). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 9, 11-13). Також судом встановлено, що спірна земельна частка (пай) належить померлій матері позивача. Даний факт підтверджується довідками Верлоцького старостинського округу Радомишльської міської ради №225 та №227 від 31.08.2020, згідно яких [PERSON] зазначена у списку на отримання сертифікатів на земельні частки (паї) із земель реформованого КСП «Нива» за №81 та їй визначена земельна ділянка під номером 25/24, площею 3,32 га (а.с. 18-21). Згідно постанови державного нотаріуса Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області №655/02-31 від 31.07.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину спірної земельної частки (паю), у зв`язку із відсутністю документа, що посвідчує право на цю земельну частку (пай), а саме сертифіката на право на земельну частку (пай) (а.с. 23-27). Як вбачається зі спадкової справи №164/1995 до майна померлої [PERSON] , спадкоємцями після смерті останньої в рівних частинах є позивач, який 05 липня 1995 року подав до Радомишльського державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, та чоловік померлої - [PERSON] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки безпосередньо на час смерті спадкодавця проживав разом з нею (а.с. 36-53). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в п. 1 постанови №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, наявність того факту, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну частину земельної частки (паю), яка за життя належала померлій, є підставою для повного задоволення позову. У відповідності ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач перед початком розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову (а.с. 1).

Outcome: approved