Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду, яке набрало законної сили 14 лютого 2014 року; -від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні; -на догляд за дитиною потрібні значні кошти, вона одна не має змоги утримувати належним чином дитину і забезпечувати їй гідні умови для життя; -відповідач протягом чотирьох років відмовляється приймати участь у вихованні доньки, не спілкується з нею та не цікавиться її станом здоровя; -відповідач має можливість сплачувати аліменти та брати участь у матеріальних затратах на виховання та розвиток дитини, однак відмовляється добровільно це робити; -відповідач офіційно не працює, має нестабільний, мінливий дохід, має можливість сплачувати 2000грн. на утримання дитини, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 2000грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаю з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.25/, згідно якої позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи тричі був повідомлений належним чином - шляхом отримання ним особисто судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.17,22,25/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідачем були подані заперечення на позов /а.с.18/, згідно яких він позов визнав частково та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дитини тільки у сумі 500грн. щомісячно, оскільки на даний час він не може знайти роботу, перебивається випадковими заробітками, яких не хватає йому на прожиття. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 10 серпня 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 3 лютого 2014 року, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: рішенням Хустського районного суду від 3 лютого 2014 року /а.с.7/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.8/, довідкою та актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов громадянина від 3 березня 2017 року /а.с.9-10/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вказала позивач у своєму позові - відповідач офіційно не працює, має нестабільний, мінливий дохід, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі 2000грн., але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, позивач взагалі не вказала. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її здоровя та гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; -відовідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України: мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 травня 2017 року не може бути меншим, ніж 888грн.50коп.; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, позивач суду не надала; -відповідач не надав суду належних доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 900грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial