Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» в особі представника Панталієнка \~Т.П. звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу квартири, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06 лютого 1997 року було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Відповідно до пункту 4 договору продаж квартири здійснено за 41 531 гривню, що на момент здійснення операції складає 21 930 умовну одиницю за курсом НБУ на день укладення договору. Відповідно до пункту 5 договору покупець повинен сплатити продавцю повну вартість квартири протягом 15 років з моменту укладення договору. Кінцевий строк виконання зобов'язання з оплати вартості квартири настав 06 лютого 2012 року. Заборгованість з оплати вартості квартири складає 12 449 доларів США, а тому уточнивши та збільшивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 377 368 грн. 61 коп. в тому числі - 345 584 грн. 24 коп. заборгованість за договором куплі-продажу квартири [ADDRESS], 31 784 грн. 37 коп. - три відсотки річних за користування грошовими коштами за період з 06.02. 2012 року по 01.03.2015 року. В судовому засіданні представник позивача Шишковський М.Б. збільшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями чи заявами про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не зверталися (а.с.122; 23-124). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, відповідно до пункту 4 договору купівлі-продажу між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та [PERSON], [PERSON] продаж квартири [ADDRESS], здійснено за 41 531 гривню, що на момент здійснення операції складає 21 930 умовних одиниць за курсом Національного Банку України на день укладення договору. Зазначений пункт договору був предметом судового розгляду. Так рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2010 року зокрема визнано недійсним вказаний пункт договору купівлі-продажу. Ухвалою Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року у відкритті касаційного провадження у справі за касаційною скаргою ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2010 року відмовлено. У жовтні 2010 року ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» звернулось до Верховного Суду України із скаргою про перегляд ухвали судді Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року у зв'язку з винятковими обставинами. Ухвалою Верховного Суду України від 30 травня 2012 року скаргу задоволено частково ухвалу судді Верховного Суду України від 13 вересня 2010 року щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 30 грудня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 12 серпня 2010 року в частині вирішення зустрічної позовної вимоги про визнання договорів купівлі-продажу квартир недійсними в частині визнання недійсною частину пункту 4 у договорах купівлі-продажу квартир скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в суд касаційної інстанції (а.с.8-30). Приймаючи вказане рішення Верховний Суд України встановив, що закон передбачає обов'язковість здійснення платежів на території України в національній валюті, однак він не містить заборони на використання в розрахунках розміру грошових зобов'язань іноземної валюти або інших розрахункових величин. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов в частині визнання недійсною частину пункту 4 у договорах купівлі-продажу квартир, дійшов хибних висновків про те, що грошовий еквівалент зобов'язання не може бути визначено в іноземній валюті (а.с.22-30). Іншим рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2012 року у справі за позовом ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» до [PERSON], [PERSON] та за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] та інших до ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» про визнання угод купівлі-продажу квартир недійсними в частині та зобов`язання вчинити певні дії за результатами розгляду касаційної скарги ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 5 травня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 5 липня 2011 року (а.с.17-21) судом встановлено, що належним виконанням зобов'язань за оспорюваними договорами купівлі-продажу квартир у будинку [ADDRESS] є внесення грошових коштів у національній валюті України у сумі, що станом на день сплати відповідає еквіваленту визначеної вартості квартир в умовних одиницях. Тобто належним виконанням зобов'язань за договорами слід вважати таку сплату суми у гривнях, яка розраховується виходячи з еквіваленту вартості квартир, зазначених у договорах в умовних одиницях, перерахованого у гривню за курсом долару США до гривні на день здійснення платежів. Частиною третьою статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Обставини щодо тлумачення пункту 4 договору купівлі-продажу квартир та терміну «Умовні одиниці» є встановленими судовим рішенням, яке набрало законної сили, за результатами розгляду справи у якій брало участь ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця». Тому суд вважає дану обставину встановленою. Крім того, рішенням Апеляційного суду міста Києва від 13 лютого 2013 року у справі за позовом [PERSON]., [PERSON] та інших до ПАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця», третя особа сьома Київська державна нотаріальна контора в особі Київського міського управління юстиції м. Києва про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язання вчинити дії (а.с.31-39) встановлено, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про виконання позивачами умов договорів щодо виплати повної вартості квартир та вказав, що відповідно до умов договору від 6 лютого 1997 року укладеного, між ЗАТ «Фармацевтична фірма «Дарниця» та [PERSON], [PERSON] продаж квартири [ADDRESS] здійснено за 41 531 гривню, що на момент здійснення операції складає 21 930 умовних одиниць за курсом НБУ на день укладення договору. Як вбачається з наданих суду документів, за період з серпня 1995 року по вересень 2011 року за цим договором проведено виплати на загальну суму 9 481 доларів США з урахуванням курсу долара США до гривні на день здійснення платежів. Отже заборгованість з оплати квартири позивача у даній справі становить 12 449 доларів США (а.с.31-39). Враховуючи положення частини третьої статті 61 ЦПК України обставина щодо заборгованості [PERSON], [PERSON] по оплаті вартості квартири у розмірі 12 449 доларів США є встановленою. Відповідачі не виконали зобов'язань з оплати вартості квартири [ADDRESS] і їх заборгованість складає, 12 449 доларів США що згідно з офіційного курсу НБУ (27.76 грн. за 1 долар США) становить 345 584 гривень 24 коп. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три відсотки річних від простроченої відповідачами грошової суми складають: - за період 06.02.2012 року по 05.02.2013 року, що становить один рік 12 449 доларів США х 0,03% = 373,47 доларів США; - за період 06.02.2013 року по 05.02.2014 року, що становить один рік 12 449 доларів США х 0,03% = 373,47 доларів США; - за період 06.02.2014 року по 01.03.2015 року, що становить 389 днів 12 449 доларів США х 0,03% / 365 днів х 389 = 398,03 долари США. Три відсотки річних від простроченої суми за період з 06 лютого 2012 року по 01 березня 2015 року становлять 1 144,97 доларів США, що згідно з офіційного курсу НБУ (27,76 грн. за 1 долар США) становить 31 784,37 грн. Таким чином сума заборгованості з урахуванням трьох відсотків річних становить 345 584,24 грн. + 31 784,37 = 377 368,61 грн. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] сплачений позивачем судовий збір у сумі 3 654 грн. в рівних долях з кожного. Крім того, так як позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 3 773,69 грн., а максимальний розмір судового збору становить 3 654 грн., тому 119,69 грн. вважаються надміру сплаченими, і в такому випадку не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. Враховуючи викладене, на підставі статей 525, 526, 625, 629 ЦК України та

Outcome: partial