Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

позивач ПрАТ «СК «АРКС», що є правонаступником ПрАТ «СК «АХА Страхування», звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього 14 495,34 грн. шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 02.06.2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС», та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №70236а6к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб FORD (д.р.н. [NUMBER] ). 01 серпня 2016 року о 03:10 в м. Київ, вул.М.Якубовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля FORD (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ); автомобіля Hyundai (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ); автомобіля Renault (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] ; автомобіля Daewoo (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] ; автомобіля Daewoo (д.р.н. [NUMBER] ); автомобіля Nissan (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував відповідач - [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль FORD (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у АТ «СК АХА Страхування», згідно Договору страхування №70236а6к3 від 02.06.2016. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2016 та постанови Апеляційного суду міста Києва від 03.04.2016, по справі №752/12028/16-п, ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] п.2.5, 12.1, 12.3 ПДР України (ст.124 КУпАП) Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2159004 від 08.09.2016 року та умов Договору страхування № 70236а6к3 від 02.06.2016, розмір страхового відшкодування склав 113 995,34 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» згідно полісу №АЕ/8211360. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2018 у справі №909/1079/17 з ПрАТ «СК «Галицька» стягнуто на користь Позивача 99 500,00 грн. страхового відшкодування (100 000,00 грн. ліміт страхового відшкодування - 500,00 грн. франшизи). Позивач, посилаючись на положення ст.ст. 1191, 1192 ЦК України просить стягнути з відповідача 14 495,34 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 31 липня 2019 до суду надійшло клопотання позивача, у якому було повідомлено про зміну найменування юридичної особи з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на ПрАТ «СК «АРКС». 09 серпня 2019 року до суду надійшли заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. Представник позивача в ході судового розгляду підтримала позов, просила його задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник повторно в судове засідання не з`явились, про місце і час судового розгляду були повідомлені належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертались, в зв`язкуз чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.06.2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», правонаступником якого є ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №70236а6к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб FORD (д.р.н. [NUMBER] ). 01 серпня 2016 року о 03:10 в м. Київ, вул. М. Якубовського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля FORD (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ); автомобіля Hyundai (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON] ); автомобіля Renault (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] ; автомобіля Daewoo (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] ; автомобіля Daewoo (д.р.н. [NUMBER] ); автомобіля Nissan (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував відповідач - [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль FORD (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований у АТ «СК АХА Страхування», згідно Договору страхування №70236а6к3 від 02.06.2016. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 05.09.2016 та постанови Апеляційного суду міста Києва від 03.04.2016, по справі №752/12028/16-п, дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення [PERSON] п.2.5, 12.1, 12.3 ПДР України (ст.124 КУпАП) Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2159004 від 08.09.2016 року та умов Договору страхування № 70236а6к3 від 02.06.2016, розмір страхового відшкодування склав 113 995,34 грн. На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Галицька» згідно полісу №АЕ/8211360. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2018 у справі №909/1079/17 з ПрАТ «СК «Галицька» стягнуто на користь Позивача 99 500,00 грн. страхового відшкодування (100 000,00 грн. ліміт страхового відшкодування - 500,00 грн. франшизи). Відповідно до вимог статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача - компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власник автомобіля FORD (д.р.н. [NUMBER] ) Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved