Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з вищезазначеною надійшла позовною заявою та просить стягнути з відповідача [PERSON] задані збитки в порядку регресу в розмірі 14170,92 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2019 між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 136668Га/05АВ, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Renault, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до умов вищезазначеного договору страхуван ня позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 08.02.2020 в Дніпропетровській області в місті Кривий Ріг по вулиці Лермонтова біля буд. 37 сталось ДТП за участі т.з. Renault д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та т.з. Peugeot д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортним засобам було завдано механічні ушкодження. Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 19.02.2020 по справі 216/923/20 [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП в зв`язку з подіями, які відбувались 08.02.2020. Після ДТП власник пошкодженого транспортного засобу [PERSON] звернувся до Страховика - АТ «CK «АРКС» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 136668Га\\05АВ. Згідно до рахунку № 580 від 13.02.2020, виконаного TOB «НАРА», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», д.н.з. [NUMBER] , склала 14 170 грн. 92 коп. Цю суму АТ «СК «АРКС» виплатило страхувальнику, і оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то позивач вважає, що саме Відповідач несе відповідальність за нанесену шкоду. З метою досудового врегулювання спору Відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу. До часу подання позовної заяви до суду відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку та відшкодування завданих збитків, а тому Позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач зазначає що, транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, а відтак на підставі ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993, ч.1 ст.1191 Цивільного Кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то саме Відповідач несе відповідальність за нанесену шкоду. Ухвалою від 28 травня 2020 року відкрито провадження у справі, проведення розгляду справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач подав відзив на позов, в якому не заперечував факт скоєння ДТП, що сталася по вул. Лєрмонтова у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в результаті якої був пошкоджений т.з. «Renault», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Однак не погоджується з іншими обставинами, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог. Зокрема, зазначив, що не був повідомлений належним чином про огляд пошкодженого транспортного засобу при проведенні його обстеження для оцінки пошкоджень з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику внаслідок ДТП, що позбавило його права заявляти будь-які зауваження, пропозиції та скарги, оскаржувати звіт (висновок) про оцінку вартості матеріального збитку, ініціювати проведення автотоварознавчої судової експертизи. Вважає, що наданий позивачем Рахунок № 580 від 13.02.2020 та платіжне доручення № 642 970 від 17 лютого 2020 року не підтверджують розмір реально завданих збитків, які зазнав позивач у зв`язку із пошкодженням автомобіля, оскільки, на думку Відповідача, єдиним доказом розміру завданих збитків є висновок експертизи. Оскільки витрати Позивача на ремонт пошкодженого автомобіля не співпадають з сумою відновлювального ремонту, визначеного страховою компанією, вважає суму матеріальної шкоди завищеною, і з огляду на те, що розмір матеріальної шкоди Позивачем визначений неправильно, просить суд у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що судові витрати готовий нести в розмірах та на умовах, пропорційно задоволеним судом вимогам позивача. 25.06.2020 Позивач надав відповідь на відзив, в якому, посилаючись на норми ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу, і відповідний висновок Верховного Суду України, викладений у постанові №3-50с15 від 15.04.2015, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача суму страхового відшкодування по вищевказаному страховому випадку 14 170,92 грн. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач будь-яких клопотань не надіслав. У такому випадку, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.05.2019 між ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 136668Га/05АВ (а.с.10-13). Сторонами договору добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля Renault д.н.з. [NUMBER] від 15.05.2019 було погоджено, що при пошкодженні ТЗ внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом визначення вартості відновлювального ремонту, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт на підставі рахунку СТО. 08.02.2020 транспортний засіб Peugeot д.н.з, [NUMBER] під керуванням [PERSON] здійснив ДТП, за що останнього визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП постановою Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі №216/923/20 пр.3/216/705/20 (а.с.87). Згідно даних МТСБУ, чинний поліс ОСЦПВВТЗ на транспортний засіб Peugeot д.н.з, державний номерний знак якого [NUMBER] , станом на 08.02.2020 відсутній (а.с.14). Після ДТП, 13.02.2020 [PERSON] звернувся з заявою до Страхової компанії «АРКС» про подію та про виплату за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с.15-16). Згідно з Актом огляду транспортного засобу, з фототаблицею, (дефективна відомість) автомобіль Renault д.н.з. [NUMBER] має наступні пошкодження: «Крило зад. прав., дверь зад. прав. молдінг двері зад прав., бампер зад.» (а.с. 25-35). З метою визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля АТ «CK «АРКС» було здійснення направлення страхувальника на СТО - TOB «НАРА». З урахуванням пошкоджень автомобіля, СТО було виставлено рахунок № 580 від 13.02.2020, згідно з яким вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, державний номерний знак [NUMBER] , склала 14 170 грн. 92 коп. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є така сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових плат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» платіжним дорученням №642970 від 17.02.2020 здійснило страхове відшкодування на підставі акту №ARX 2541582, рах.№580 від 13.02.2020 на суму 14170,92 грн. на рахунок ТОВ «НАРА» (а.с.40). 30.04.2020 претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу [PERSON] було повідомлено про необхідність сплати зазначеної суми на рахунок АТ «СК «АРКС». Згідно приписів п.38.2.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом частини шостої цієї статті, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Оскільки обставини ДТП, внаслідок якого було заподіяно збитки власнику автомобіля Renault д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , що був учасником ДТП, а також наявність вини відповідача [PERSON] , у скоєнні ДТП, встановлені, відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Тому вина [PERSON] у скоєнні ДТП є встановленою. Вирішуючи спір в частині розміру страхового відшкодування, суд приходить до наступного. Частиною 2 ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо непогодження Відповідача з сумою страхового відшкодування, та необхідністю проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, суд враховує, що відповідно до пункту 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Виходячи з вище викладеного, суд вважає, що у Позивача не виникало обов`язку повідомляти відповідача про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки це є його правом, а не обов`язком. Таким чином, суд вважає доводи Відповідача про те, що його не було викликано для технічного огляду пошкодженого транспортного засобу, не є обґрунтованими, оскільки Відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що відсутність його та/або його представника під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправомірності наведених у рахунку № 580 від 13.02.2020 про відновлювальний ремонт транспортного засобу Renault, д.н.з. [NUMBER] розрахунків щодо визначення вартості відновлювального ремонту зазначеного автомобіля. Суд вважає, що наведені посилання носять характер припущень, і не можуть бути оцінені та враховані судом. Дана позиція підтверджується Постановою Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, то саме відповідач несе відповідальність за нанесену шкоду. За змістом п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо норми нього Закону передбачають інше, ніж положення інших Актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону Отже Позивач відшкодував за Договором страхування Фактичний розмір шкоди, що підтверджує рахунок СТО. Під час застосування наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), де Велика Палата відступила від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування. Таким чином, відносини між сторонами у справі регулюються статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування». Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна платника у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем. Враховуючи наведене та встановлені обставини, зокрема те, що відповідач не застрахував цивільно-правову відповідальність належного йому транспортного засобу, також відшкодування позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved