Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія 611» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування проданого позову вказує, що 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір № LK/100408/869157 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку, за умовами якого [PERSON] було встановлено ліміт кредитування за картковим рахунком у сумі 10 000 грн. 20 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» і ЗАТ «Українська страхова компанія «Гарант Поліс» було укладено генеральний договір страхування кредитів АСК-АА № 08/01/07/0003, предметом якого є страхування майнових інтересів Страхувальника, пов'язаних зі збитками завданими Страхувальнику внаслідок повного або часткового неповернення позичальником використаної суми ліміту кредитування та/або відсотків, нарахованих на використаний ліміт кредитування. Позивач є правонаступником ЗАТ «Українська страхова компанія «Гарант Поліс». Позивачем було прийнято на страхування ризик невиконання чи неналежного виконання [PERSON] договірних зобов'язань за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком, було визнано зазначену подію страховим випадком, складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування. Позивач вважає, що до нього перейшло в порядку регресу право на одержання компенсації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовної заяви. Було заявлено про застосування строків позовної давності у зв'язку з тим, що право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог у зв'язку з наступним. 10 квітня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено договір № LK/100408/869157 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком під платіжну картку, за умовами якого [PERSON] було встановлено ліміт кредитування за картковим рахунком у сумі 10 000 грн. 20 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» і ЗАТ «Українська страхова компанія «Гарант Поліс» було укладено генеральний договір страхування кредитів АСК-АА № 08/01/07/0003, предметом якого є страхування майнових інтересів Страхувальника, пов'язаних зі збитками завданими Страхувальнику внаслідок повного або часткового неповернення позичальником використаної суми ліміту кредитування та/або відсотків, нарахованих на використаний ліміт кредитування. Позивач є правонаступником ЗАТ «Українська страхова компанія «Гарант Поліс». 31 липня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» і ЗАТ «Страхова компанія 611» у рамках генерального договору добровільного страхування кредитів було підписано реєстр кредитних договорів, згідно з яким позивачем було прийнято на страхування ризик невиконання чи неналежного виконання [PERSON] договірних зобов'язань за договором про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком. 14 серпня 2008 року ВАТ «Кредитпромбанк» звернулось до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань. Позивачем було визнано зазначену подію страховим випадком, складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 10 549,87 грн. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. За суброгації відбувається лише заміна у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України встановлений особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. Відповідно до пункту 4.1 Генерального договору добровільного страхування кредитів від 20 листопада 2007 року страховим ризиком є повне або часткове неповернення позичальником використаної суми ліміту кредитування та/або часткове неповернення позичальником використаної суми ліміту кредитування та/або відсотків, нарахованих на використаний ліміт кредитування у передбачені кредитним договором строки (факт існування на картковому рахунку позичальника простроченої заборгованості строком 50 (п'ятдесят) календарних днів). Страховим випадком є подія, передбачена у пункті 4.1, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику. За цим договором відшкодовуються збитки від невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань перед страхувальником, що передбачені укладеним між страхувальником та позичальником кредитним договором внаслідок зокрема неспроможності позичальника (пункт 4.2 Генерального договору). За змістом 9.1 Генерального договору у разі існування простроченої заборгованості за кредитним договором строком 30 (тридцять) календарних днів, страхувальник повинен письмово повідомити про даний факт Страховику протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати виникнення такої заборгованості. Страхувальник ВАТ «Кредитпромбанк» звернувся до страховика ПАТ «Страхова компанія 611» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку з невиконанням [PERSON] договірних зобов'язань за договором про встановлення ліміту кредитування 14 серпня 2008 року. Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом до суду 30 липня 2013 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] заявлено про застосування строків позовної давності. Частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed