Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 11500 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2448,35 грн., посилаючись на те, що 10 лютого 2013 року позичив відповідачу грошові кошти в сумі 11500 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача. 1 вересня 2015 року звернувся до відповідача з вимогою про повернення боргу, але до теперішнього часу відповідач суму боргу не повернув. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні також просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надав, у звязку з чим справу розглянуто на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, з'ясувавши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 10 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, що підтверджується складеною останнім розпискою, відповідно до якої [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 11 500 доларів США (а.с. 6).\~\~ Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Позивачем на підтвердження укладення між ним та відповідачем договору позики представлена розписка, яка відповідачем у судовому порядку не спростована. За таких обставин, у суду не виникає сумнівів щодо дійсності зобов'язання відповідача перед позивачем. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі)\~\~у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, суму позики позивачу не повернув, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму боргу в розмірі 11 500 доларів США, що на день винесення рішення відповідно до офіційно встановленого НБУ курсу гривні до долара США еквівалентно 264468 грн. 82 коп. /(2299,7289 грн. х 11500) : 100/. Крім того, при зверненні до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2448 грн. 35, оскільки позов задоволено, вказані витрати відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved