Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS], посилаючись на те, що вона являється власником вищевказаної квартири. Відповідач являється колишнім чоловіком її доньки, шлюб між ними розірвано. У серпні 2011 року вона прописала відповідача у своїй квартирі, однак, він в квартирі ніколи не проживав, а також їй відомо, що він знову одружився та взяв прізвище [PERSON]. З серпня 2011 року відповідач жодного разу не з'явився в квартирі, всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення покладені тільки на неї. Відповідач не з'явився у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Позивач у судове засідання не з'явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ухвали судді від 05.12.2017 провадження по справі відкрито та судовий розгляд призначено на 22.12.2017. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 27.03.2017 квартира [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON]. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. За даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ України в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований в зазначеній вище квартирі з 02.10.2013. З довідки Комунальне підприємство «Солоницівське житлово-експлуатаційне господарство» Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 14.11.2017 за №4492 вбачається, що за названою вище адресою проживає та постійно зареєстрована [PERSON], 1960 р.н., а також з нею зареєстровані: чоловік- [PERSON], 1957, колишній чоловік - [PERSON], 1955 р.н., колишній зять - [PERSON], 1979 р.н. Відповідно до акту депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 24.11.2017 в квартирі [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON] ніколи не проживав, його особистих речей ніколи не було. З серпня 2011 року [PERSON] жодного разу не з'явився. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає в квартирі за указаною вище адресою з серпня 2011 року, а знаходження відповідача на реєстрації в квартирі, належній позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved