Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач - ПАТ «Універсал Банк» , в особі належно уповноваженого представника за довіреністю Червінського І.М. (довіреність № 695-ЮД1 від 08.12.2017 року, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви), 26.01.2018 року звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на заставне майно (предмет іпотеки), а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 304,4 кв. м., житловою площею 157,9 кв. м., навісом Б, вбиральнею В, альтанкою Г, банею Д, огорожею № 2, воротами № 3, що знаходиться у [ADDRESS] та земельну ділянку під ним, що належать відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, шляхом продажу на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 034-2008-081 від 29.01.2008 року на суму 166 620,79 доларів США. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 19.02.2018 року, після отримання судом інформації про місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання від 05.04.2018 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Позов обґрунтовано тим, що 29.01.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та відповідачем у справі укладено кредитний договір № 34-2008-081 на загальну суму 100 000, 00 доларів США з терміном повернення кредиту до 10.01.2038 року, процентна ставка становить 12,45 % річних. Зазначає, що у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору станом на 02.01.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем, враховуючи прострочену заборгованість по кредиту, суму дострокового стягнення кредиту, відсотки, підвищені відсотки, складає 166 620, 79 доларів США. Крім того, як зазначає позивач, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між сторонами укладено договір іпотеки від 29.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П., згідно з яким Іпотекодавець (відповідач у справі) передав в іпотеку Банку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 304,4 кв. м., житловою площею 157,9 кв. м., навісом Б, вбиральнею В, альтанкою Г, банею Д, огорожею № 2, воротами № 3, що знаходиться у [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок та яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У свою чергу, 03.11.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області постановлено рішення про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 34-2008-081, котре, після набрання законної сили, виконується у встановленому порядку, однак не у повному обсязі. Таким чином, на думку позивача, ПАТ «Універсал Банк» має право звернутися до суду з позовом до Іпотекодавця про звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог, що виникли за кредитним договором, у повному обсязі. Належно уповноважений представник позивача - Бучковський С.В. у підготовчому провадженні та у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, котре відбулося 07.09.2018 року, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, під час вступного слова надав пояснення, аналогічні наведеним у позові. У подальшому, після оголошеної судом перерви, у судове засідання 19.10.2018 року, будучи належно повідомленими про таке, не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомив. Належно уповноважені представники відповідача - [PERSON] та [PERSON] у підготовчому провадженні та у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті, котре відбулося 07.09.2018 року, проти позову заперечили повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву від 04.04.2018 року за вх. № 1665, під час вступного слова представником [PERSON] надано пояснення, аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву. У подальшому, після оголошеної судом перерви, у судове засідання 19.10.2018 року, будучи належно повідомленими про таке, представник [PERSON] не з'явився, подавши заяву вх. № 5058 про закінчення розгляду справи без його участі. У поданому відзиві відповідач вимоги ПАТ «Уріверсал Банк» вважає безпідставними та необґрунтованими, посилаючись на те, що направивши йому у справі 22.06.2009 року письмове повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, позивачем було змінено строк виконання зобов'язання за кредитним договором з 10.01.2038 року на 23.07.2009 року, а відтак, з посиланням на практику Верховного суду України, вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності за заявленою вимогою. Крім того, зважаючи на зміну позивачем строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором, відповідач посилається на безпідставність нарахування позивачем відсотків за таким після 23.07.2009 року. До відзиву на позовну заяву відповідачем у справі додано також заяву про застосування спливу позовної давності, в якій, з підстав, аналогічних викладеним у відзиві, він просить застосувати сплив позовної давності до позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є підставою для відмови у позові. 13.06.2018 року представником відповідача подано заяву, в якій зазначається, що відповідачем здійснювалося самостійне перерахування коштів на користь ПАТ «Універсал Банк» до 16.06.2017 року на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2010 року, у межах відкритого виконавчого провадження АСВП № 49421829, а не погашалась заборгованість за кредитним договором № 034-2008-081. Відтак, у судове засідання 19.10.2018 року щодо продовження розгляду справи по суті після оголошеної перерви, не з'явилися усі учасники справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі під час судового засідання 19.10.2018 року щодо продовження розгляду справи по суті, не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні 07.09.2018 року учасників справи, давши у подальшому належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з долученої позивачем до позовної заяви належним чином засвідченої копії кредитного договору № 34-2008-081 від 29.01.2008 року, укладеного між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем у справі, за умовами такого кредитор зобов'язався надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 100 000, 00 доларів США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит в термін до 10.01.2038 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12, 45 % річних. У свою чергу, для забезпечення виконання основного зобов'язання, між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем у справі укладено договір іпотеки від 29.01.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Сколівського районного нотаріального округу Батлюк Ю.П., згідно з яким Іпотекодавець (відповідач у справі) передав в іпотеку Банку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 304,4 кв. м., житловою площею 157,9 кв. м., навісом Б, вбиральнею В, альтанкою Г, банею Д, огорожею № 2, воротами № 3, що знаходиться у [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок та яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Встановлено, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 року у цивільній справі № 2-3144/140, копію якого позивачем долучено до позовної заяви, задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» та ухвалено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 34-2008-081 від 29.01.2008 року у розмірі 109 715, 62 доларів США у гривневому еквіваленті. Розглядаючи позовні вимоги про звернення стягнення на заставне майно, суд зазначає про необґрунтованість визначення позивачем у позовній заяві суми заборгованості за кредитним договором з урахуванням нарахування позивачем відповідачеві платежів за кредитним договором № 34-2008-081 від 29.01.2008 року за період з 26.07.2009 року по 02.01.2018 року, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, а саме доданої відповідачем до відзиву на позовну заяву належним чином посвідченої копії Вимоги ВАТ «Універсал Банк» до [PERSON] № 153 від 22.06.2009 року, у зв'язку з існуючою заборгованістю позичальника кредитор за договором вимагав сплатити таку протягом 30 днів з моменту отримання вказаної вимоги. Крім того, у вказаній вимозі зазначено, що у випадку її невиконання термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Як вбачається з відмітки на вказаній вимозі, відповідач з такою ознайомився 25.06.2009 року, у встановлений у ній строк заборгованість не погасив, а відтак, банк звернувся до суду з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості за договором. Як визначено у ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 2 цієї ж статті зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, серед яких, в тому числі, договір. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, серед яких зміна умов зобов'язання. Таким чином, суд погоджується із посиланнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, про те, що на 31-й день після отримання відповідачем письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, тобто з 26.06.2009 року кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Аналогічна позиція викладена Верховним судом у постанові від 14.02.2018 року у справі № 564/2199/15-ц, а, отже, в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує вказані висновки щодо застосування відповідних норм права. Щодо заяви відповідача у справі про застосування наслідків спливу позовної давності, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Отже, за змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Відповідно до ст. 575 ЦК України Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотеку визначено як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Підстави звернення стягнення на предмет іпотеки визначено статтею 33 Закону України «Про іпотеку», частиною 1 якої передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Таким чином, суд наголошує, що чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання. Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш, ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Умовами п. 1.2. укладеного кредитного договору сторонами погоджено дату остаточного погашення всієї суми кредиту - 10.01.2038 року. Разом з тим, сторонами передбачено і право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань та змінити термін повернення кредиту на такий, що настане на 31-й календарний день з дня відправлення Кредитором Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту (пункт 5.2.5. Кредитного договору). У рішенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.11.2010 року щодо солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 34-2008-081 судом встановлено, що вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена відповідачам, у тому числі й [PERSON], 22.06.2009 року. Вказану обставину підтверджено відповідачем і доданою до матеріалів даної справи копією Вимоги ВАТ «Універсал Банк» до [PERSON] № 153 від 22.06.2009 року. У цій вимозі ВАТ «Універсал Банк» вимагало у зв'язку з існуючою заборгованістю позичальника сплатити таку протягом 30-ти днів з моменту отримання вказаної вимоги. Крім того, у вказаній вимозі зазначено, що у випадку її невиконання термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, котра залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі наведеного суд констатує, що пред'явивши до відповідача Вимогу № 153 від 22.06.2009 року, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов, передбачених п. 5.2.5. кредитного договору, змінив строк виконання основного зобов'язання. Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту у повному обсязі. При цьому, таке право згідно з умовами укладеного договору виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання. Таким чином, суд дійшов висновку, що змінивши строк виконання основного зобов'язання, банк міг пред'явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі), тобто до 25.07.2012 року включно, у той час як позов до суду подано лише у січні 2018 року, тобто зі спливом позовної давності. Наведені висновки щодо застосування вищевказаних норм права викладені у Постановах Верховного суду України від 05.07.2017 року у справі № 6-3116цс16 та від 11.10.2017 року у справі № 6-1674цс17, а відтак суд, у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує такі при вирішенні даного спору. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі вищевикладених норм чинного матеріального права, зважаючи на те, що відповідачем у справі до ухвалення судом рішення, а саме 04.04.2018 року, подано заяву про застосування спливу позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог до позовних вимог ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. Одночасно, у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з відповідача не підлягають до стягнення також і документально підтверджені судові витрати у справі.

Outcome: dismissed