Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк», в особі представника Спірідонової Наталії Іванівни, звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначаючи, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 квітня 2008 року, [PERSON] 10 квітня 2008 року отримав кредитні кошти в розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідач порушив умови договору, в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2013 року становить 26926,18 гривень, з яких 15056,50 гривень стягнуто з відповідача на підставі судового наказу, виданого Хмельницьким міськрайонним судом. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в телефонному режимі повідомив про перебування на сезонній роботі в іншій області, в зв'язку з чим не має можливості прибути в судове засідання, просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає, просить суд розстрочити суму призначених платежів на декілька місяців. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. За матеріалами справи встановлено, що 10 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Шепетівського відділення Хмельницької філії ПАТ КБ «ПриватБанку» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в розмірі 7000 гривень зі сплатою 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Умовами даного договору передбачено написання заяви позичальником; роз'яснення позичальнику умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31 грудня 2013 року заборгованість за кредитом становить 26926,18 гривень, з яких 15056,50 гривень стягнуто з відповідача на підставі судового наказу, виданого Хмельницьким міськрайонним судом 27 серпня 2010 року. Таким чином за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором в розмірі 12963,16 гривень, з яких 11869,68 гривень заборгованість за кредитом та 1093,48 гривень штрафу. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, завчасно не розрахувався, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову. При цьому вимоги відповідача про розстрочення сплати присуджених платежів задоволенню не підлягають, оскільки будь-яких підстав для обґрунтування суду наведено не було, як і не надано доказів на підтвердження таких обставин в разі їх існування, тоді як сама лише неможливість виконання боржником грошового зобов'язання не звільняє останнього від відповідальності в силу вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 243,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved