Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком у [ADDRESS] . Вказує про те, що вона є власником житлового будинку, а відповідач [PERSON] з 27.09.2018 р. зареєстрована за вказаною адресою, але фактично з того часу добровільно не проживає в будинку, особистих речей не залишила, за цей час втратила будь-який зв`язок з цим житлом, догляд за будинком та оплату комунальних послуг здійснює позивач. Своїми діями відповідач порушує права позивача, як власника будинку, а також законні інтереси на отримання субсидії. Позивач просила справу розглянути за її відсутності, позов підтримала. Відповідач просила розглянути справу за її відсутності, позов визнала, зазначила про обізнаність з наслідками його визнання. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло та свідоцтва про право на спадщину за законом, є одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з домової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку, та відповіді органу реєстрації - відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади апарату виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 27.09.2018 р. (а.с. 4-6, 17). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у зазначеному будинку понад один рік, втратила зв`язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. На підставі викладеного,

Outcome: approved