Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із даним позовом до відповідачки [PERSON], в якому просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], накладеного постановою ВДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції, про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 07.10.2014 № 43338163. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачкою було укладено кредитний договір №ZRFWGK000010960 на суму 45 тисяч доларів США строком до 25.11.2027. В забезпечення виконання зобовязань між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого квартира загальною площею 55,75 кв.м. житловою площею 41,12 кв. м. яка розташована в [ADDRESS] передана в іпотеку. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу даного майна ПАТ КБ «Приватбанк». Під час продажу предмета іпотеки стало відомо, що Відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на вищезгадане майно. В судове засідання представник позивача не зявився , надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] до суду не зявилися. [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, в задоволенні позову просить відмовити. Представник Державної виконавчої служби Коростенського міськрайонного управління юстиції в Житомирській області та КП «Теплозабезпечення» в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, щодо рішення покладаються на розсуд суду. Суд задовольняє позовні вимоги позивача, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 26.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ZRFWGK000010960, за умовами якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 45500 доларів США строком до 25.11.2027. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого в іпотеку передано нерухоме майно квартира [ADDRESS]. Оскільки відповідачка порушила умови зобовязання і не сплачувала кредит, то рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.09.2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу даного майна ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а також наданням всіх повноважень необхідних для продажу предмету іпотеки. Під час продажу предмета іпотеки представникам банку стало відомо, що відділом ДВС Коростенського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на вищезгадане майно постановою про арешт боржника та заборону його відчуження від 07.10.2014 № 43338163. Дане обтяження помилково було внесено не до розділу про державну реєстрацію обтяжень, а до розділу відомостей про тип майна. Підставою для обтяження є постанова ВДВС Коростенського МРУЮ про відкриття виконавчого провадження №31255733 від 30.01.2012. Стягувачем є КП «Теплозабезпечення». Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст.572-597 ЦК України,Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». У відповідності до вимог ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця , згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. За правилами ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання іпотеко держатель має право забезпечити нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору. З вказаного випливає, що заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. За вимогами ч.4ст.54 Закону України « Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога про звільнення майна з-під арешту ґрунтується на вимогах закону. На підставі викладеного та

Outcome: approved