Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що він є інвалідом 2 групи безстроково, на цих підставах отримує невелику пенсію, у зв»язку з інвалідністю є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, відповідачка хоча і не має постійного місця роботи, однак має нерегулярний та мінливий дохід, а тому просив суд стягувати з неї аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 500,00 грн. на його утримання щомісячно, безстроково. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, суду пояснив, що Рішенням МСЕК йому з 25 лютого 2014 року встановлена 2 група інвалідності загального захворювання безстроково, в зв»язку з цим він є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, тому що потребує спеціального лікування, відповідачка хоча і не має постійного місця роботи, однак має нерегулярний та мінливий дохід, а тому просив суд стягувати з неї аліменти в твердій грошовій сумі розмірі 500,00 грн. на його утримання щомісячно, безстроково. Представник відповідачки [PERSON] в судове засідання з»явився, з позовними вимогами не погодився, при цьому пояснив, що на даний час його довірителька ніде не працює, перебуває на обліку в Коростишівському РЦЗ населення, отримує невеличку фіксовану соціальну допомогу, при цьому має тяжке інфекційне захворювання - токсичний гепатит 1 ступеню, вегето-судинну дистонію по гіпотонічному типу і в зв»язку з цим потребує тривалого медикаментозного лікування, що підтверджується Протоколом засідання ЛКК Коростишівської ЦРЛ від 28 травня 2015 року, а тому просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні з»явилася і суду пояснила, що вона щомісячно, в міру її можливостей надає матеріальну допомогу батьку в розмірі 100-150 грн. щомісячно та два рази в рік по 500,00 грн. на лікування, при цьому позовні вимоги підтримала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] неналежним чином виконував батьківські обов»язки щодо утримання та піклування їх спільної дитини - [PERSON], при цьому аліменти сплачував тільки до досягнення [PERSON] 16-річного віку, а після цього працював у приватних структурах нелегально і аліменти перестав сплачувати, допомоги в добровільному порядку також не надавав. Вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] являється донькою позивача [PERSON], якому Рішенням МСЕК з 25 лютого 2014 року встановлена 2 група інвалідності загального захворювання безстроковою, у зв»язку з цим він є непрацездатним, отримує пенсію в розмірі 1052,60 грн. (а. спр. 5, 6). У відповідності до вимог ст. 202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо у позивача є кілька дочок, синів, то їх обов»язок щодо утримання матері, батька не є солідарним. У зв»язку з цим аліменти мають бути присуджені з кожного з них окремо. Позивач зазначив суду про те, що до своєї іншої доньки [PERSON], третьої особи у справі, він ніяких претензій не має так як вона в добровільному порядку надає йому матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив суду, що грошові кошти в сумі 500,00 грн., які він просить стягнути з відповідачки, йому потрібні для спеціального медикаментозного лікування, однак вимоги ст. 60 ЦПК України не виконав, не надав суду докази потреби конкретного лікування за призначенням лікарів або фіскальні чеки про купівлю ним в аптечному закладі необхідних для лікування медичних препаратів. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 205 СК України при розгляді справи про визначення розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред»явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. В судовому засіданні [PERSON] ([PERSON]) JI.B. пояснила, що вона щомісячно, в міру її можливостей надає матеріальну допомогу батьку в розмірі 100-150 грн. щомісячно та два рази в рік по 500,00 грн. з чим погодився позивач [PERSON]. У відповідності до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов»язаних з лікуванням та доглядом за ним. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON] ніде не працює, перебуває на обліку в Коростишівському РЦЗ населення, отримує невеличку фіксовану соціальну допомогу в розмірі 974,40 грн. щомісячно (арк.спр. 40), при цьому має тяжке інфекційне захворювання - токсичний гепатит 1 ступеню, вегето-судинну дистонію по гіпотонічному типу і у зв»язку з цим потребує тривалого медикаментозного лікування, що підтверджується Протоколом засідання ЛКК Коростишівської ЦРЛ від 28 травня 2015 року (арк.спр. 42). Як встановлено судом, інших доходів (заробітку) [PERSON] не має і як пояснила свідок [PERSON] сама знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Приймаючи до уваги встановлені в судовому засіданні обставини, те що відповідачка не працює, отримує соціальну допомогу як безробітна, має тяжке інфекційне захворювання, сама має тяжке матеріальне становище, а тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні відносно неї позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved