Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач ПАТ «ПРОСТО-страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про відшкодування в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 18 697,54 грн. Позов обґрунтований тим, що 31 березня 2010 року в м.Києві на перехресті пр.-т.Лісовий та вул.Братиславська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Оpel, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № ВВ/9360517. Винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача. Відповідно до касового ордеру від 12 серпня 2010 року позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 18 697,57 грн. Відповідач не повідомив страховика про страховий випадок, у зв'язку з чим у позивача виникло право звернення із регресним позовом про відшкодування суми страхового відшкодування. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову. Вказав, що ним було повідомлено про страховий випадок страховика по телефону. Також вказав на порушення строків давності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог у зв'язку з наступним. 31 липня 2009 року між сторонами було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (поліс № ВВ/9360517). 31 березня 2010 року в м.Києві на перехресті пр.-т.Лісовий та вул.Братиславська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Оpel, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та Nissan X-trail, реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] (а.с.5). Постановою Деснянського районного суду міста Києва відповідача визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 12). 1 квітня 2010 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою виплату страхового відшкодування. 5 липня 2010 року позивачем було складено розрахунок страхового відшкодування № 2449, що належить до виплати страхувальнику. Відповідно до видаткового касового ордеру № 4785 від 12 серпня 2010 року позивач виплатив страхове відшкодування. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. За суброгації відбувається лише заміна у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України встановлений особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку. Страховий випадок відбувся 31 березня 2010 року (а.с.11). Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивач звернувся з позовом до суду 27 червня 2013 року (відбиток штампу пошти на конверті), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. В судовому засіданні відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності. Частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного вище та

Outcome: dismissed