Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач [PERSON], відповідно до укладеного договору № б/н від 17.02.2009 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, а також надав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами банку, однак зобовязання по погашенню кредиту належним чином не виконував. У звязку з чим станом на 31.01.2018 року відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 117000,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 10092,87 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 106907,13 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.02.2009 року в сумі 117000,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 10092,87 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 106907,13 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій для суду причині, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням та через оголошення на офіційному сайті Вугледарського міського суду Донецької області. Відповідно до ст. 281 ЦПК України судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що 17.02.2009 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням банку, а також надав право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт (а.с.11-19). Відповідач зобовязання по погашенню кредиту належним чином не виконував. У звязку з чим станом на 31.01.2018 року у [PERSON] утворилася заборгованість в розмірі 117000,00 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 10092,87 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 106907,13 грн. (а.с.6-10). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконував, тому станом на 31.01.2018 року за ним утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 117000,00 грн., яку суд вважає доцільним та обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved