Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором № С83.179.70150 від 11 січня 2012 року на загальну суму 14564,79 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов укладеного кредитного договору № С83.179.70150 від 11 січня 2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 3 437,00 грн. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 08 січня 2014 року має заборгованість - 14564,79 грн., яка складається з: 3437,00 грн. - простроченого боргу; 1326,24 грн. - заборгованість по простроченим процентам; 2,64 грн. - заборгованість по строковим процентам; 9778,91 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 20,00 грн. - віндикаційних витрат. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача остання до суду не надсилала. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11 січня 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № С83.179.70150, згідно якого банк зобов'язався надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кошти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. (а.с. 09-11) Таким чином, згідно довідки-повідомлення відповідач підтвердила, що позивач надав їй в письмовій формі інформацію про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Отже, можлива сума кредиту становить 3437,00 грн. (а.с. 14-15) Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 3437,00 грн., та інше, зі сплатою 1,00 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Згідно ордеру-розпорядження № 1 про видачу кредиту на підставі кредитного договору № С83.179.70150 перераховано кошти з рахунку № [NUMBER] в сумі 3000.0000 грн. (а.с. 20) Відповідно до вимог ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Разом з тим, відповідно до Довідки-розрахунку станом на 08 січня 2014 року відповідач перед позивачем має заборгованість у розмірі 14564,79 грн., яка складається з: 3437,00 грн. - простроченого боргу; 1326,24 грн. - заборгованості по простроченим процентам; 2,64 грн. - заборгованості по строковим процентам; 9778,91 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 20,00 грн. - віндикаційних витрат. (а.с. 3) Під час розгляду судової справи доказів, які мали спростувати наведені представником позивача розрахунки, відповідачем не надано. В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до норми статті 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Аналізуючи всі обставини по справі, враховуючи, що розмір неустойки (пені), який позивачем визначений в розмірі 9 798,91 грн., значно перевищує розмір збитків позивача, та на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд,

Outcome: partial