Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи тим, що вказаний житловий будинок належав фактично її батьку [PERSON] , однак останній не зареєстрував право власності у встановленому законом порядку. Позивач є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, у зв`язку з чим звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на вказаний житловий будинок, з тих підстав, що у [PERSON] відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця на вказане спадкове майно. Позивачем [PERSON] подано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач Варівська сільська рада Іванківського району Київської області просили розглянути справу без участі представника та не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу - позивач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] , про що свідчить зроблений відповідний актовий запис № 2 від 04.02.2013 року. За час життя [PERSON] було складено заповіт та зроблено розпорядження, що на випадок його смерті розпорядження: на все його майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на, що за законом матиме право, заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Варівської сільської ради Федчук А.О., зареєстровано в книзі нотаріальних дій під № 2. Позивач [PERSON] у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подала до державного нотаріусу Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (спадкова справа № 257/2013). Постановою № 1306-02-31 від 11.12.2018 року державним нотаріусом Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області Воробей Т.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на житловий будинок. За даними нотаріальної контори після [PERSON] , 1939 р.н., який помер [INFO] спадщину прийняла: [PERSON] , заявою № 561 зареєстрованою 12.07.2013 року. Спадкоємців передбачених ст. 1241 ЦК України є відповідач [PERSON] , який не заперечує проти задоволення позовних вимог (спадкова справа № 257/2013). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.07.2020 року вбачається, що на підставі заповіту, посвідченого Варівською сільською радою 21.01.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1939 р.н., який помер [INFO] є його дочка [PERSON] , [INFO] , спадщина на яку видано свідоцтво складається із земельної ділянки (кадастровий номер 3222080600:03:003:0038) розміром 0,25046 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Варівської сільської ради Іванківського району Київської області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії РІ № 242674 виданого Варівською сільською радою 05.04.2001 року за зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 736. Згідно довідки виданої Варівською сільською радою Іванківського району Київської області № 210 від 06.06.2018 року, вбачається, що будинок розташований в [ADDRESS] належав [PERSON] , на підставі записів по господарської книги за 2011-2015 року особовий рахунок № [NUMBER] . Із технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що спірний житловий будинок загальною площею 55,7 кв. м. та житловою площею 28.4 кв. м. (в плані під літерою «А»). Надвірні будівлі: літня кухня «Б,В», навіс «Г,Ж», сарай «Д,Е,З,И,К,Л,», вбиральня «Й», огорожа № 1-5, колодязь -I, де власником вказаного домоволодіння є [PERSON] . Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1. ст. 1267 ЦК України). Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966р. та погодженого з Верховним Судом УРСР 15.01.1966р., який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995р., та інших нормативно-правових актів. Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів. Факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] , житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , підтверджується записами з погосподарської книги по с.Варівськ Іванківського району Київської області, за якою головою домогосподарства є [PERSON] . Із технічного паспорта на будинок садибного (індивідуального) типу з господарськими будівлями і спорудами, вбачається, що спірний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55,7 кв. м. та житловою площею 28.4 кв. м. (в плані під літерою «А»). Надвірні будівлі: літня кухня «Б,В», навіс «Г,Ж», сарай «Д,Е,З,И,К,Л,», вбиральня «Й», огорожа № 1-5, колодязь -I, де власником вказаного домоволодіння є [PERSON] . Таким чином, встановлено, що [PERSON] , померлому [INFO] , належав на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , оскільки остання прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Тому даний будинок увійшов до майна, на яке відкрилась спадщина, і воно було успадковане за законом його донькою [PERSON] . Таким чином позивач прийняла спадщину після смерті батька і набула право власності на належний батьку будинок в порядку спадкування за заповітом, тобто з законних підстав. Оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна із законних підстав, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позов є обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved