Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач ПП «Західний Буг» звернувся в суд з даним позовом до відповідача про відшкодування шкоди, покликаючись на те, що вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21.12.2012р. [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. Вирішено стягнути з ПП «Західний Буг» в користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 23 640,55 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2012р. вирок Сокальського районного суду від 21.12.2012р. в частині стягнення з ПП «Західний Буг» 50 000 грн. моральної шкоди скасовано. Рішенням Сокальського районного суду від 27.06.2014р. вирішено стягнути з ПП «Західний Буг» в користь [PERSON] 50000грн. відшкодування завданої моральної шкоди та 500грн. судових витрат в дохід держави. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.11.2014р. рішення районного суду від 27.06.2014р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015р. касаційні скарги ПП «Західний Буг» та [PERSON] відхилено. Рішення районного суду від 27.06.2014р. та ухвалу апеляційного суду від 06.11.2014р. залишено без змін. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 46853023 від 16.03.2015р. згідно виконавчого листа №454/2026/13-ц виданого Сокальським районним судом, з ПП «Західний Буг» підлягало стягненню в дохід держави 500грн. судового збору. Згідно платіжного доручення від 17.03.2015р. позивачем сплачено вищевказані кошти в дохід держави. Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 46923998 від 18.03.2015р. згідно виконавчого листа №454/2026/13-ц виданого Сокальським районним судом, з ПП «Західний Буг» підлягало стягненню на користь [PERSON] 50000грн. відшкодування завданої моральної шкоди. Відповідно до платіжного доручення №3198 від 24.03.2015р. дані кошти позивачем сплачено стягувану [PERSON]. 04.04.2015р. позивачем ПП «Західний Буг» скеровано відповідачу [PERSON] претензію-вимогу про добровільне відшкодування коштів в сумі 50500грн., однак така відповідачем не виконана. Станом на дату пред'явлення позову, за відповідачем рахується заборгованість в сумі 50500грн., яку просить стягнути з [PERSON] в користь ПП «Західний Буг» в порядку регресу. Представник позивача Боровець М.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В обґрунтування навів доводи аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечує щодо їх задоволення. Додатково повідомив, що буде відшкодовувати шкоду позивачу. Заслухавши сторони та дослідивши докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. З дослідженого в судовому засіданні вироку Сокальського районного суду від 21.12.2012р. установлено, що [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання за даною статтею у виді 3 років позбавлення волі з по іспитовим строком на 2 роки з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. Стягнути з ПП «Західний Буг» в користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 23 640,55 грн. та 50 000 грн. моральної шкоди. Також, відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 21.06.2012р. вирок Сокальського районного суду від 21.12.2012р. в частині стягнення з ПП «Західний Буг» 50 000 грн. моральної шкоди скасовано і в цій частині матеріали справи скеровано в цей же суд на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Згідно рішенням Сокальського районного суду від 27.06.2014р. вирішено стягнути з ПП «Західний Буг» в користь [PERSON] 50000грн. відшкодування завданої моральної шкоди та 500грн. судових витрат в дохід держави. Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06.11.2014р. рішення районного суду від 27.06.2014р. залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.02.2015р. касаційні скарги ПП «Західний Буг» та [PERSON] відхилено. Рішення районного суду від 27.06.2014р. та ухвалу апеляційного суду від 06.11.2014р. залишено без змін. Із платіжного доручення №2890 від 17.03.2015р. встановлено, що ПП «Західний Буг» перерахував в дохід держави 500грн. судового збору згідно виконавчого листа №454/2026/13-ц. Згідно платіжного доручення №3198 від 24.03.2015р. встановлено, що ПП «Західний Буг» перерахував [PERSON] 50000грн. відшкодування моральної шкоди згідно виконавчого листа №454/2026/13-ц. Відповідно до претензії-вимоги №3Б-320-04-15 від 03.04.2015р. ПП «Західний Буг» в порядку зворотної вимоги (регресу) вимагав від [PERSON] в добровільному порядку в семиденний строк, з дня отримання вимоги перерахувати на розрахунковий рахунок ПП «Західний Буг» відшкодування виплаченої шкоди та судового збору в сумі 50500грн. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Частиною 1 ст.1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.). Крім цього, згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», оскільки в силу ст.452 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Судом встановлено, що ПП «Західний Буг» відшкодував моральну шкоду [PERSON] завдану відповідачем [PERSON] при виконанні ним трудових обов'язків і на даний час сума шкоди відповідача перед ПП «Західний Буг» становить 50500грн. Таким чином, позовна вимога про стягнення з [PERSON] в користь ПП «Західний Буг» виплаченої шкоди у розмірі 50500грн. підлягає до задоволення в повному обсязі. Разом з тим, згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду і з даним позовом ПП «Західний Буг» сплачено 505грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням №2884 від 12.05.2015р.. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Outcome: approved