Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки . Свій позов обґрунтовує тим, що 28.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11555922000, з додатковою угодою №1 від 12.08.2008 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 185000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 28.09.2017 року. В забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором 28.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку частину приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6), загальною площею 123,3 кв.м., що розташований за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9. В звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та процентів виникла заборгованість за кредитом. В звязку з чим Луцьким міськрайонним судом від 05.07.2011 року позов позивача задоволений та вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №11225922000 від 28.09.2007 року у розмірі 1679260,56 грн., що існувала станом на 09.06.2010 року, та судові витрати по справі. Однак, на сьогодні заборгованість за кредитним договором не сплачена, рішення суду залишається не виконаним. Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, просить звернути стягнення на предмет іпотеки частину приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6 загальною площею 123,3 кв.м.), що розташований за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9, що належить [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], місце реєстрації: 43010, м. Луцьк, вул. Київська, 5/40) з метою погашення заборгованості на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (рахунок №29090000000113 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750, місце знаходження м. Харків, пр. Московський, 60), що виникла внаслідок невиконання зобовязань за кредитним договором №11225922000 від 28.09.2007 року по кредиту та процентам в розмірі 415976,17 доларів США, що станом на 17.11.2016 року еквівалентно 10959175,06 грн. та по пені у розмірі 3615515,66 грн., а саме: 164803,06 доларів США заборгованість за кредитом, 251173,11 доларів США заборгованість за процентами, 1371537,39 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року, 2243978,27 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року, встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав із підстав зазначених у заяві. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. З пояснень представників сторін, матеріалів справи судом встановлено, що 28.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (з 21.12.2009 року ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11555922000, з додатковою угодою №1 від 12.08.2008 року, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 185000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 28.09.2017 року. Судом встановлено також, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 05.07.2011 року в цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11225922000 від 28.09.2007 року в розмірі 1\~679\~260,56 грн. та судові витрати по справі. В забезпечення виконання зобовязання позичальника за кредитним договором, 28.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку частину приміщення складу №12-а (приміщення з №2 по №6), загальною площею 123,3 кв.м., що розташований за адресою: м. Луцьк, вул. Романюка, 9. В судовому засіданні встановлено, що позичальник [PERSON] рішення суду не виконав та неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором щодо своєчасної сплати суми кредиту та відсотків за користування грошовими коштами, у звязку з чим станом на 17.11.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 415976,17 доларів США грн. що еквівалентно 10959175,06 грн., та по пені 3615515,66 грн.: в тому числі 164803,06 доларів США заборгованість за кредитом, 251173,11 доларів США заборгованість за відсотками, 1371537,39 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року, 2243978,27 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 18.11.2015 року по 17.11.2016 року, що підтверджується письмовим розрахунком заборгованості (а.с.41-55). 28.09.2016 року банком були направлені [PERSON] вимоги про повне погашення заборгованості за договором кредиту, яка залишена останнім без відповіді (а.с.31-40). Однак, позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Частиною 1 статті 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. До початку розгляду справи відповідач подав заяву про застосування до вирішення спору позовної давності. З цієї підстави просить відмовити в позові. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Визначення поняття «зобов'язання» міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530, 631 ЦК України). Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої цієї статті за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. 02.11.2016 року Верховний суд України у справі №6-1174цс16, вказав, що у разі узгодження між сторонами кредитно-фінансових послуг зміни строку виконання основного зобовязання (дострокового погашення кредитного договору у разі наявної заборгованості), то усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мають правового значення, і позивач повинен звернутися до суду з позовом за захистом свого порушеного права протягом трьох років саме від цієї дати. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду України №6-116цс13 початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони прав на позов. Отже, право на позов у ПАТ «УкрСибанк» виникло до моменту подання позову до Луцького міськрайонного суду про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором , наслідком чого є ухвалення судового рішення від 05.07.2011 року. Таким чином, позивач звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки більше ніж через пять років після постановлення судом рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто по спливу строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Зазначений висновок міститься у правовій позиції Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року і у відповідності до ст.. 360-7 ЦПК України воно є обовязковою для усіх судів. З огляду на те, що іпотека (застава) забезпечує виконання зобовязання, зміст якого визначається не за правилами ст.509 ЦК України, а ч. 2 ст. 589 ЦК України, то право звернення стягнення на предмет іпотеки (застави), в який би спосіб та формі воно не здійснювалось, виникає у кредитора в момент порушення боржником строку (терміну) виконання забезпеченого іпотекою (заставою) зобовязання. Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст.261, 266, 267, 526, 530, 554, 610, 631, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed