Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс Банк» 28.08.2013 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 807 027,06 грн., що виникла за кредитним договором № 895-004/08Ф від 20.03.2008 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.03.2008 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №895-004/08Ф, відповідно до умов якого, відповідач отримав у ПАТ КБ «Правекс Банк» кредит у сумі 52813 Євро., строком користування кредитом до 20.05.2018 року із розрахунку 13% річних за час фактичного користування кредитом. Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. Відповідно до умов договору, викладених в п. п. 4.1, 4.2. відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів у відповідності до графіку погашення кредиту. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті відповідачем щомісяця у термін до 10-го числа наступного місяця нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у п. 1.2 договору. Згідно п.1.3 договору, у кожному випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, розмір процентної ставки збільшується на 1 відсоток річних, починаючи від розміру, встановленого в п. 1.2 договору. У випадку наступного невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який відповідач повинен був виконати свої зобов'язання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Згідно п. 1.6 договору, у кожному випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за п.6.1.14 договору в частині щорічного укладення договорів страхування нерухомого майна, відповідач доручає позивачу укладати договори страхування майна зі страховою компанією на умовах, визначених позивачем, а також здійснювати сплату страхових платежів у строки, в розмірі та на умовах, передбачених відповідними договорами страхування, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.14 договору, за рахунок кредитних коштів, надання яких здійснюється позивачем в рамках договору. Відповідно до п. 9.1 договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п.1.3 договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В п. п. 7.1.4, 7.1, 8.1, 8.1.1, 8.2 договору зазначено, що позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем договору, порушення термінів платежів, установлених договором, а відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму заборгованості, що залишилася за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки, а також відшкодувати заподіяні позивачу збитки при ушкодженні квартири. Відповідно до п. 10.5 Договору, він діє від дня його підписання і до повного виконання зобов'язань по ньому. Відповідно до п.1.2 договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 895-004/08Ф від 20.03.2008 року, укладеного 01.08.2008 року, відсоткова ставка за договором становить з 20.03.2008 року до 20.06.2013 року 13% річних, з 20.06.2008 року до 11.07.2008 року зі сплатою 14,5% річних, з 11.07.2008 року до 01.08.2008 року зі сплатою 15,5% річних, з 01.08.2008 року до 20.03.2018 року зі сплатою 14,5% річних. 26.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №895-004/08Ф. За договором іпотеки, для забезпечення виконання зобов'язань відповідача між ним та позивачем, останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,1165 га., що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-он., кадастровий номер: 3223151000:04:022:0048. Відповідно до договору іпотеки, передане в іпотеку майно, є власністю відповідача, що підтверджується державним актом на землю серії ЯБ №529955 від 20.06.2006 року виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 10.02.2006 року №343. Згідно п. 3.1.1. договору іпотеки у позивача виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що передане в іпотеку, при порушенні відповідачем умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні умов даного договору. В порушення умов договорів відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого існує заборгованість за кредитом, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором , станом на 12.07.2013 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 77 404,73 Євро, в тому числі 44 051,00 Євро - непогашений кредит; 457,00 Євро - пеня за невчасну сплату кредиту; 26 254,73 Євро - непогашені відсотки за користування кредитом; 6 602,00 Євро - несплачена пеня за несвоєчасне погашення відсотків. У судовому засіданні 17.04.2013 року представник позивача за дорученням - Шумєєва О.О. позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечувала щодо задоволення позову та подала заяву про застосування строків позовної давності (а.с.90-91), в якій зазначила, що кредитний договір був укладений 20.03.2008 року, а до суду позивач звернувся 29.08.2013 року, таким чином, на думку представника відповідача пропущено загальний строк позовної давності встановлений ст. 257 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Судом встановлено, що 20.03.2008 року між ПАТ КБ «Правекс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №895-004/08Ф, відповідно до умов якого, відповідач отримав у ПАТ КБ «Правекс Банк» кредит у сумі 52813 Євро., строком користування кредитом до 20.05.2018 року із розрахунку 13% річних за час фактичного користування кредитом. (а.с. 8-16). Відповідно до умов договору, викладених в п. п. 4.1, 4.2. відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів у відповідності до графіку погашення кредиту. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті відповідачем щомісяця у термін до 10-го числа наступного місяця нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у п. 1.2 договору. Згідно п.1.3 договору, у кожному випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, розмір процентної ставки збільшується на 1 відсоток річних, починаючи від розміру, встановленого в п. 1.2 договору. У випадку наступного невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який відповідач повинен був виконати свої зобов'язання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Згідно п. 1.6 договору, у кожному випадку невиконання відповідачем своїх зобов'язань за п.6.1.14 договору в частині щорічного укладення договорів страхування нерухомого майна, відповідач доручає позивачу укладати договори страхування майна зі страховою компанією на умовах, визначених позивачем, а також здійснювати сплату страхових платежів у строки, в розмірі та на умовах, передбачених відповідними договорами страхування, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п. 6.1.14 договору, за рахунок кредитних коштів, надання яких здійснюється позивачем в рамках договору. Відповідно до п. 9.1 договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом відповідач сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п.1.3 договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. В п. п. 7.1.4, 7.1, 8.1, 8.1.1, 8.2 договору зазначено, що позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання відповідачем договору, порушення термінів платежів, установлених договором, а відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму заборгованості, що залишилася за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки, а також відшкодувати заподіяні позивачу збитки при ушкодженні квартири. Відповідно до п. 10.5 Договору, він діє від дня його підписання і до повного виконання зобов'язань по ньому. Відповідно до п.1.2 договору про внесення змін і доповнень до кредитного договору № 895-004/08Ф від 20.03.2008 року, укладеного 01.08.2008 року, відсоткова ставка за договором становить з 20.03.2008 року до 20.06.2013 року 13% річних, з 20.06.2008 року до 11.07.2008 року зі сплатою 14,5% річних, з 11.07.2008 року до 01.08.2008 року зі сплатою 15,5% річних, з 01.08.2008 року до 20.03.2018 року зі сплатою 14,5% річних (а.с. 19-28). 26.03.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №895-004/08Ф (а.с. 34-40). За договором іпотеки, для забезпечення виконання зобов'язань відповідача між ним та позивачем, останній передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - земельну ділянку, площею 0,1165 га., що розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-он., кадастровий номер: 3223151000:04:022:0048. Відповідно до договору іпотеки, передане в іпотеку майно, є власністю відповідача, що підтверджується державним актом на землю серії ЯБ №529955 від 20.06.2006 року виданого на підставі договору дарування земельної ділянки від 10.02.2006 року №343. Згідно п. 3.1.1. договору іпотеки у позивача виникає право задоволення своїх вимог за основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що передане в іпотеку, при порушенні відповідачем умов основного зобов'язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні умов даного договору. В порушення умов договорів відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого існує заборгованість за кредитом, яка станом на 12.07.2013 року становить 77 404,73 Євро, в тому числі 44 051,00 Євро - непогашений кредит; 457,00 Євро - пеня за невчасну сплату кредиту; 26 254,73 Євро - непогашені відсотки за користування кредитом; 6 602,00 Євро - несплачена пеня за несвоєчасне погашення відсотків (а.с. 43-44). Уклавши з позивачем зазначений кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, яку суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Серед іншого, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до п.4.1. кредитного договору № 895-004/08Ф від 20.03.2008 року кінцевий строк виконання зобов'язання встановлено до 20.03.2018 року (а.с.11). З огляду на викладені обставини, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача щодо застосування наслідків спливу позовної давності встановлених ст. 267 ЦК України, оскільки такий строк не є пропущеним. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 3441 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення №314159 від 20.08.2013 року (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved