Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» 28.02.2019 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що між Публічний акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0365 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» і [PERSON] 04 вересня 2014 року укладено договір №870128 про відкриття та обслуговування рахунку і випуску платіжної картки. 16.05.2016 року між банком і [PERSON] укладено заяву про приєднання №870128 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.6.2-6.6 заяви, клієнту було надано кредит на споживчі потреби в національній валюті, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок [NUMBER] в розмірі 12000,00 грн. з можливим подальшим збільшенням до 40000,00 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка є фіксованою і складає 28% річних та сплачується щомісячно. Оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання, утворилась заборгованість у розмірі 19186.96 грн., яка складається з наступного: 11788,69 грн. основний борг по кредиту; 5307,39 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 25,99 грн. прострочена комісія за обслуговування карткового рахунку; 1223,94 грн. загальна сума нарахованої пені; 200,41 грн. інфляційні витрати на суму простроченого боргу за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 407,63 грн. - інфляційні витрати на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 82,36 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 150,55 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року. З урахуванням зазначеного позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка станом на 27.12.2018 року складає 19186.96 грн., яка складається з наступного: 11788,69 грн. основний борг по кредиту; 5307,39 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 25,99 грн. прострочена комісія за обслуговування карткового рахунку; 1223,94 грн. загальна сума нарахованої пені; 200,41 грн. інфляційні витрати на суму простроченого боргу за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 407,63 грн. - інфляційні витрати на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 82,36 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 150,55 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою суду від 04 березня 2019 року було відкрито провадження у справі та ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON], [INFO], ІПН: [NUMBER], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Судові повістки-повідомлення повернулись із зазначенням «За зазначеною адресою не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про розгляд справи. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що між Публічний акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10015/0365 філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» і [PERSON] 04 вересня 2014 року укладено договір №870128 про відкриття та обслуговування рахунку і випуску платіжної картки. 16.05.2016 року між банком і [PERSON] укладено заяву про приєднання №870128 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Згідно п.6.2-6.6 заяви, клієнту було надано кредит на споживчі потреби в національній валюті, шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок [NUMBER] в розмірі 12000,00 грн. з можливим подальшим збільшенням до 40000,00 грн. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка є фіксованою і складає 28% річних та сплачується щомісячно. Згідно п.6.1 заяви про приєднання, підписання цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, яка є складовою заяви на приєднання, клієнт погоджується на одержання кредиту та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору, та підтверджує укладення між ним та банком кредитного договору. Однак, відповідач не виконував належним чином свої зобов'язання та не дотримувався терміну повернення наданого йому кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 27.12.2018 року у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 19186.96 грн., яка складається з наступного: 11788,69 грн. основний борг по кредиту; 5307,39 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 25,99 грн. прострочена комісія за обслуговування карткового рахунку; 1223,94 грн. загальна сума нарахованої пені; 200,41 грн. інфляційні витрати на суму простроченого боргу за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 407,63 грн. - інфляційні витрати на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 82,36 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 150,55 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року. Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.ст.525 і 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, своїх зобов'язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, таким чином, суд, установивши всі обставини, які мають істотне значення для правильно вирішення справи, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача боргу у розмірі - 19160.97 грн., яка складається з наступного: 11788,69 грн. основний борг по кредиту; 5307,39 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 1223,94 грн. загальна сума нарахованої пені; 200,41 грн. інфляційні витрати на суму простроченого боргу за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 407,63 грн. - інфляційні витрати на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 82,36 грн. 3% річних на суму простроченого кредиту за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року; 150,55 грн. 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів за період з 24.02.2017 року по 26.12.2018 року, є обґрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі. Проте, позов у частині стягнення суми простроченої комісії за обслуговування карткового рахунку у розмірі 25,99 грн. задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ст.55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Згідно п.3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 р. № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо) або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору, тощо). Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 листопада 2016 р. № 6-1746цс16, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Отже, стягнення суми заборгованості за платою за управління кредитом за користування кредитом на умовах визначених в договорі не ґрунтується на положеннях закону, тому вимоги банку в цій частині не підлягають задоволенню. При таких обставинах, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.141 ч.1 ЦПК України на Відповідача слід покласти понесені Позивачем судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: partial