Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Імексбанк» 10.09.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] Гульчари Прокофіївни про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 858,57 доларів США та пені у розмірі 956,44 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.12.2008 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 41, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 139560 долари США, зі сплатою 16 % річних від суми заборгованості, строком до 14.02.2018 року. При цьому, [PERSON] свої зобовязання за договором кредиту належним чином не виконує у звязку з чим у неї перед Банком, станом на 18.08.2015 року, утворилася заборгованість у розмірі 858,57 доларів США та пені у розмірі 956,44 гривень. В судове засідання 28.03.2016 року не зявився представник позивача ПАТ «Імексбанк» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 08.10.2015р.), але надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю в якій зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач та її представник не зявились, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх\~осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.12.2008 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 41, згідно якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 139560 долари США, зі сплатою 16 % річних від суми заборгованості, строком до 14.02.2018 року. 25.12.2008р. Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» -та [PERSON] Гульчарою Прокофіївною укладено Договір про внесення змін довору кредиту №41 від 15.02.2008 року. 25.03.2009р. Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» (далі -Позивач) та [PERSON] Гульчарою Прокофіївною укладено Договір про внесення змін Договору кредиту №41 від 15.02.2008 року, (додаток №3). Згідно п. 1.1. Договору кредиту - Кредитор надає позичальнику у тимчасове :ористування на умовах забезпеченості повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошті в сумі 139 560,00 (сто тридцять девять тисяч п'ятсот шістдесят дол.США 00 центів) доларів США, зі сплатою 16% процентів річних з кінцевим терміном повернення основної суми заборгованості 14 лютого 2018 року. Згідно п.2.1. Договору кредиту, надання Кредиту здійснюється шляхом ідачі Позичальнику готівкових грошей в іноземній валюті з наступною конвертацією в гривні та прийняттям суми в гривнях для перерахування на цілі визначені п.1.2. Договору кредиту. Відповідно до пп. 2.4.1., 3.3.9. Договору кредиту, Сплата процентів здійснюється у валюті Кредиту на рахунок в АТ «ІМЕКСБАНК» в період з 01 по 10 включно числа місяця наступного за тим, в якому виданий Кредит, а також в день повернення заборгованості за Кредитом в повній сумі. Позичальник зобов'язаний зечасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог Цивільного кодексу. інших актів цивільного законодавства. Згідно п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Внаслідок невиконання позичальником взятого на себе зобов'язання по кредиту №41 від 25.02.2008 року згідно Довідки Банку станом на 18.08.2015р. виникла прострочена заборгованість: -прострочена заборгованість по кредиту - 659,26 Доларів США; -прострочена заборгованість по відсоткам - 199,31 Доларів США; -пеня за прострочення платежів по кредитному договору - 956,44 гривень. Отже, заборгованість до стягнення становить 858,57 [Долар США] , що за курсом 26,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.03.2016 року складає 22382,91 грн. та пені у розмірі 954,44 грн. Розрахунок заборгованості наведений в позові та доданий до матеріалів справи (а.с.2,34). Також, зазначена заборгованість підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по особовому рахунку (контракту) відповідача з якої вбачається, що відповідач припинив виконувати належним чином свої зобовязання за вказаним договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк направляв відповідачу письмове повідомлення за Вих. № 8333 від 25.09.2013 року щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.26-27), однак заборгованість так і не була погашена. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду немає. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 21.05.2015 року Постановою №330 Правління Національного банку України було відкликано банківську ліцензію та вирішено ліквідувати ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІМЕКСБАНК». 27.05.2015 року Рішенням № 105 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було вирішено розпочати ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІМЕКСБАНК» та призначити уповноважену особу Фонду на ліквідацію АТ «ІМЕКСБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] на період з 27.05.2015 року по 26 травня 2016 року включно. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення виконує повноваження органів управління банку. Уповноважена особа у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою Кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу та комісій, заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним договором та діючим законодавством. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України. Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, також і ці витрати. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює\~докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved