Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач пояснила, що на підставі протоколу №8 засідання житлової комісії від 13 грудня 2013 року, за яким було прийнято рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року, їй надано додаткову житлову площу із двох кімнат житловою площею 26,0 кв.м., в результаті чого вона отримала ордер №57 від 30 грудня 2013 року на вселення разом із сином [PERSON] [INFO] до блоку [ADDRESS] . За розпорядженням №57 Ізмаїльського міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці змінена на [PERSON] . Разом із тим прізвище позивача змінено через шлюб, що підтверджено свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №340 від 20 червня 2014 року. Також пояснила, що у даному блоці відповідач користується кімнатою, у зв?язку із чим просить усунути перешкоди у користуванні житловою кімнатою в блоці [ADDRESS] шляхом зобов?язання відповідача звільнити кімнату від своїх речей та забезпечити вільний доступ до неї. окрім вказаного просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечує, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою та пояснив, що він проживає у кімнаті [ADDRESS] , яка перенумерована у блок [ADDRESS] з 27 листопада 1981 року. Через виїзний характер роботи він вимушений залишати місце проживання, у зв?язку із чим не знав про прийняте рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року, за яким позивач разом із сином [PERSON] [INFO] отримала ордер №57 від 30 грудня 2013 року на вселення до блоку [ADDRESS] , який має житлову площу із двох кімнат житловою площею 26,0 кв.м. Між тим він не позбавлений права на проживання у своїй кімнаті, у зв?язку із чим рішення виконавчого комітету у порушення вимог ст. 58 ч.2 ЖК України прийнято із заселенням на зайняте житло. В наступний час позивач проживає з двома дітьми, з урахуванням вказаного просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року в частині видачі позивачеві ордера на вселення до блоку [ADDRESS] , визнати за [PERSON] право користування жилим приміщенням [ADDRESS] та визнати [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право на проживання у блоці [ADDRESS] . Представник Ізмаїльської міської ради підтримав первісні позовні вимоги та звернувся із зустрічним позовом, в якому вказала, що актами перевірки від 07 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 20 серпня 2016 року, 10 жовтня 2016 року, 08 листопада 2016 року, 14 грудня 2016 року, 11 січня 2017 року та 16 січня 2017 року підтверджена відсутність відповідача [PERSON] у блоці [ADDRESS] , у зв?язку із чим просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на житлове приміщення у блоці [ADDRESS] . Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки і піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради в судове засідання не з?явився, оповіщений про дату, час і місце судового засідання, надав заяву про розгляд справи за його відсутність із забезпеченням прав дітей, які проживають разом із позивачем. Вислухавши пояснення, показання свідків, думку захисту, суд вважає доведеним наступне. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученим до матеріалів справи протоколом №4 засідання міжвідомчої комісії від 14 травня 2005 року за колективним зверненням, в якому також фігурує відповідач [PERSON] , визначено про можливість переобладнання гуртожитку по [ADDRESS] в багатоквартирний жилий будинок і надання йому статусу багатоквартирного жилого будинку, після облаштування якого здати в експлуатацію та видати ордера на квартири, зокрема відповідачеві загальною площею 23,92 кв.м. та житловою 13 кв.м. Разом із тим, протоколом №8 засідання житлової комісії від 13 грудня 2013 року, за яким було прийнято рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року, позивачці надано додаткову житлову площу із двох кімнат житловою площею 26,0 кв.м., в результаті чого вона отримала ордер №57 від 30 грудня 2013 року на вселення разом із сином [PERSON] [INFO] до блоку [ADDRESS] . В судовому засіданні безумовно визначено, що до складу блоку [ADDRESS] входить також житло, яке виділене [PERSON] за протоколом №4 засідання міжвідомчої комісії від 14 травня 2005 року. За розпорядженням №57 Ізмаїльського міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці змінена на [PERSON] . Разом із тим прізвище позивача змінено через шлюб, що підтверджено свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису за №340 від 20 червня 2014 року. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року визнано факт виконання відповідачем ремонту у квартирі в 2011 році, а також визнано необґрунтованими посилання [PERSON] , тобто позивачі по даній справі на виділ їй кімнат [ADDRESS] у блоці, оскільки житлові приміщення у гуртожитку надаються органами місцевого самоврядування на вільне житло, а вказані кімнати у гуртожитку на час їх надання не були вільними, [PERSON] з них добровільно не вибув, а продовжував зберігати його за собою. До наступного часу вказана обставина не скасована, у порушення вимог ст. 58 ч.2 ЖК України ордер видано на зайняте жиле приміщення, що у свою чергу є підставою для визнання недійсним та скасування рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради за №1091 від 26 грудня 2013 року в частині видачі [PERSON] ордера на вселення до однієї з кімнат житловою площею 13 кв.м. у блоці [ADDRESS] Через вказане суд визначає доведеним про відсутність у позивача права вимагати від [PERSON] усунення перешкод у користуванні однією із кімнат, у зв?язку із чим суд відмовляє у задоволенні первісних позовних вимог. Разом із тим, долученими до матеріалів справи актами перевірки від 07 липня 2016 року, 01 серпня 2016 року, 20 серпня 2016 року, 10 жовтня 2016 року, 08 листопада 2016 року, 14 грудня 2016 року, 11 січня 2017 року та 16 січня 2017 року підтверджена відсутність відповідача [PERSON] у блоці [ADDRESS] Щодо підтвердження відповідачем проживання у кімнаті через оплату комунальних платежів суд виходить з наступного. Оплата за комунальні послуги, з урахуванням обізнаності відповідача про наявність спору та прийняте рішення колегією суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року, повинні змушувати відповідача до фактичного проживання. Разом із тим, посилання відповідача на докази, що знаходяться у справі №2/4268/11 на проведення ним ремонту у кімнаті, зокрема на фото світлини (а.с. 247-248) самим відповідачем у судовому засіданні визнані недоведеними. Окрім того, в наступний час позивачем проведено ремонт у належній відповідачеві кімнаті, що з урахуванням терміну проведення ремонту, обсягу робіт та виконання ремонту за відсутності відповідача у свою чергу є підставою для обгрунтування вимог про вимушеність дій щодо доступу позивачем до кімнати, якою користувався [PERSON] . Між тим свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили відсутність відповідача [PERSON] у квартирі у строк понад шість місяців, що у порядку, передбаченому ст. 71 ЖК України, є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право на проживання у кімнаті, яка уходить до складу блоку №33. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: partial