Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації). Вимоги позову мотивує тим, що між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.114486, предметом якого виступив автомобіль «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] . 14.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля та автомобіля марки «DAF XF 105.410», під керуванням відповідача [PERSON] . Згідно Європротоколу, [PERSON] визнав свою вину у вчиненому ДТП. Власник автомобіля «Opel Insignia» - потерпіла [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про пошкодження транспортного засобу під час ДТП, яке є страховим випадком. На підставі складеного страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування, позивач здійснив виплату потерпілій страхового відшкодування в розмірі 39 499,14 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ «ТАС», відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «Зелена карта» №12934051. Позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС», із заявою про виплату страхового відшкодування. Виплата була проведена в розмірі 29 9687,50 грн. Різниця між виплаченою сумою страхового відшкодування та компенсованою сумою становить 9530,64 грн. На час звернення з позовом до суду залишається невиплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу та сума франшизи, що в загальному становить 9 530,64 грн. А тому, просить стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 9 530,64 грн. та судовий збір в розмірі 1921 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в наданих в судовому засіданні поясненнях вимоги позову не визнавав. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позову не визнав, заперечував щодо його задоволення з підстав викладених в письмових запереченнях. В задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ №114486 (а.с. 45-49). За умовами договору застрахованим виступив автомобіль «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] . 14.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля - «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля марки «DAF XF 105.410», під керуванням відповідача [PERSON] . У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», транспортний засіб «Opel Insignia», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Свою вину відповідач [PERSON] визнав в повному обсязі, про що свідчить запис у Європротоколі (повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду) (а.с. 60). Згідно з умовами Договору, на підставі страхового акта (а.с. 84) від 29.11.2017, розрахунку страхового відшкодування (а.с. 85), розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб склала 39 499,14 грн. Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №10758 від 01.12.2017 (а.с. 86). Цивільно-правова відповідальність відповідача - винної у скоєнні ДТП особи застрахована у АТ «СГ «ТАС». За зверненням ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», в порядку регресу АТ «СГ «ТАС» було виплачено останній 29 968,50 грн. страхового відшкодування. Не відшкодованою залишилася сума страхового відшкодування в розмірі 9 530,64грн. Про необхідність сплати не погашеної суми страхового відшкодування ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» повідомила відповідача, надіславши на його адресу претензію (а.с. 88). Відповідач [PERSON] залишив поза увагою вимогу про відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП. Згідно зі ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 1166 ЦК України визначає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в тому числі і на підставі ст. 993 ЦК України. Але, суд вважає, що вказана норма не може бути застосована до виниклих правовідносин, оскільки за змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком, суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Саме відповідач [PERSON] є відповідальним за збитки, спричинені дорожньо-транспортною пригодою, що мала місце 03.02.2017 в межах невідшкодованої суми виплаченого страхового відшкодування потерпілому. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. В свою чергу, відповідач не надав суду беззаперечних доказів на спростування позиції позивача. Встановивши дані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1921 грн.

Outcome: approved