Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 19606,22 грн., в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12.03.2011 року між позивачем та [PERSON] укладений договір добровільного страхування транспортного засобу - «Тойота» державний номер [NUMBER]. 12.06.2011 року відбулось ДТП за участю зазначеного автомобіля під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ГАЗ 33023 державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 19.08.2011 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. За фактом ДТП позивачем було виплачено страхувальнику [PERSON] відшкодування в сумі 19606,22 грн. Позивач просить стягнути дану суму з винної особи. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надіслала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що 12.03.2011 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0102-11-3834 предметом якого є страхування автомобіля «Тойота» 2008 року випуску, державний номер [NUMBER]. Постановою Скадовського районного суду Херсонської області від 19.08.2011 року [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.06.2011 року за участі автомобілів «ГАЗ 33023 212» державний номер [NUMBER] під його керуванням та «Тойота Авенсіс» державний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. 27.07.2011 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі рахунку № СМУ00000616 від 22.06.2011 року було складено страховий акт № ДККА-8369. На підставі страхового акту № ДККА-8369 та на підставі розрахунку суми страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19102,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 7402 від 29.07.2011 року. 28.09.2011 року на підставі страхового акту № ДККА - 8369 від 27.07.2011 року, квитанції № 180210034 від 02.09.2011 року, рахунку № СМУУ03265 від 02.09.2011 року було складено страховий акт № ДККА - 8369/1, на підставі якого ПАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 503,50 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 2694 від 04.10.2011 року. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено право позивача на пред'явлення до відповідача вимоги про відшкодування в порядку регресу шкоди, яка була відшкодована потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді. Питання щодо судових витрат вирішується судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved