Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру № 70 по вул..2-ї Пятирічки, 33 в м.Харкові. Свою вимогу обґрунтовує тим, що у вказаному свідоцтві помилково зазначено по-батькові «Владимирович» замість «Володимирович». Крім того, позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири № 70 по вул..2-ї Пятирічки, 33 в м.Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 19.07.1996 року. Цю позовну вимогу обґрунтовує тим, що на час смерті батька він був неповнолітнім, а тому спадщину прийняв. Вважає, що інша ? частина вказаної квартири належить відповідачці по справі в порядку її частки в приватизації. Позивач зазначив, що звертався до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини, але нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину, так як не визначена частка спадкодавця в спільному майні і не встановлено факт належності приватизаційного свідоцтва саме померлому. Відповідач [PERSON] проти позову не заперечує. Зазначила, що після смерті її сина [PERSON] вона не зверталася до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини або про відмову від спадщини. Позивач по справі, який приходиться їй онуком, на час смерті [PERSON] проживав і був зареєстрований разом із своєю матірю за іншою адресою. На той час шлюб між батьками позивача було розірвано. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заперечення проти позову. В своїх запереченнях вказав, що матеріали справи не містять в собі жодних доказів звернення позивача до нотаріальної контори з метою прийняття і оформлення спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] помер 19.07.1996 року (а.с.8). Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Після смерті [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини або про відмову від неї ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося, заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався (а.с.67-69). На час смерті [PERSON] був зареєстрований і проживав в квартирі № 70 по вул..2-ї Пятирічки, 33 в м.Харкові разом із своєю матірю [PERSON] (а.с.11). Позивач по справі разом із батьком [PERSON] не проживав і не був зареєстрований, а проживав і був зареєстрований разом із своєю матірю за іншою адресою. Вказані обставини також підтверджуються поясненнями в суді сторін по справі. На час смерті [PERSON] був чинним Цивільний кодекс України 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, відповідачка по справі [PERSON], є такою, що прийняла спадщину, так як була зареєстрована і фактично проживала разом із спадкодавцем на час його смерті і не подавала заяву нотаріусу про відмову від спадщини. Відповідачка по справі є матірю спадкодавця (а.с.9). Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що набрав чинності 01.01.2004 року, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Зважаючи на викладене, правила книги шостої Цивільного кодексу України 2004 року не поширюються на дані правовідносини, так як спадщина після смерті [PERSON] відкрилася 19.07.1996 року і була до набрання чинності новим Цивільним кодексом України прийнята відповідачкою. Посилання позивача на те, що він був неповнолітнім, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, не заслуговують на увагу. Цивільним кодексом України 1963 року не було передбачено, що малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину. Стаття 1268 Цивільного кодексу України 2004 року, де було передбачено вказане вище положення, не може бути застосована до позивача. Таким чином, позивач по справі не надав суду доказів того, що він прийняв спадщину після смерті свого батька (а.с.10) [PERSON], що є обовязковою умовою для спадкування у відповідності до ст.548 Цивільного кодексу України 1963 року. Зважаючи на викладене, суд відмовляє позивачеві в задоволенні його позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири № 70 по вул..2-ї Пятирічки, 33 в м.Харкові в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 19.07.1996 року. Крім того, суд враховує і те, що позивач не надав суду докази того, що він звертався до нотаріуса з заявою про оформлення спадщини після смерті [PERSON], померлого 19.07.1996 року, але нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач також звернувся до суду з вимогою в порядку позовного провадження про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру №70 по вул..2-ї Пятирічки, 33 в м.Харкові, виданого Органом приватизації житлового фонду ВАТ «Харківський тракторний завод» 02.11.1995 року (а.с.5). Даний факт позивач просив встановити з метою спадкування після смерті [PERSON]. Приймаючи до уваги, що встановлення даного факту не породжує для позивача юридичних наслідків, оскільки позивач не є спадкоємцем, так як не прийняв спадщину, а також враховуючи, що від встановлення вказаного факту безпосередньо не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав позивача, суд відмовляє в задоволенні вказаної вище вимоги про встановлення факту належності документу.

Outcome: dismissed