Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт його мешкання однією родиною з батьком [PERSON], який помер [INFO] за адресою: [ADDRESS]; з підстав встановлених ст. 64 ЖК України визнати за ним право на житлову площу в квартирі [ADDRESS]; зобов'язати КП «Ювілейне» укласти з ним договір найму спірної квартири; зобов'язати УДМСУ в Луганській області зареєструвати його за вказаною адресою. Свої вимоги мотивував тим, що його батькові при житті, на підставі Службового ордеру від 21.07.1989р.була виділена службова квартира за вказаною адресою на сім»ю з трьох осіб - сина (позивача) та дружину. У даній квартирі позивач мешкав з 1989 року до 2000 року, коли після розлучення батьків, переїхавши разом із матір'ю на інше місце мешкання, вони були зняті з реєстрації. У вересні 2009 року у зв'язку з погіршенням стану здоров'я батька та за його проханням позивач вселився до спірної квартири і з вказаного часу проживає в ній без реєстрації, як член сім»ї наймача, він утримував батька, вів з ним спільне господарство, проводив ремонт у квартирі, доглядав його до самої смерті - до [INFO], сплачував комунальні послуги за квартиру, однак не зареєструвався на спірній жилплощі через те, що був зареєстрований за іншою адресою і вважав, що для цього немає потреби, оскільки батько був повністю від нього матеріально залежним, мав намір приватизувати квартиру. На даний час він не може зареєструватися у спірній квартирі через те, що її наймач помер. Відповідачем КП «Ювілейне» заявлений позов, в якому представник підприємства просить зобов'язати [PERSON] звільнити незаконно займану ним спірну квартиру; свої вимоги мотивував тим, що зазначена квартира є комунальною власністю та знаходиться на балансі КП «Ювілейне» в статусі службового житла, її наймач [PERSON] при житті не скористався правом на приватизацію, а після смерті був знятий з реєстрації; [PERSON] вселився до квартири після смерті наймача і в нього відсутні законні підстави для проживання у квартирі. Позивач [PERSON], якого підтримав представник, в судовому засіданні на позові наполягав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позові. Позов КП «Ювілейне» не визнав, вважає, що він (позивач) всилився в квартиру зі згоди наймача, як його член сім»ї. Представник відповідача Ювілейної селищної ради м. Луганська позов [PERSON] не визнав з тих же підстав, що і представник КП «Ювілейне», крім того, суду пояснив, що при житті на [PERSON] неодноразово скаржились сусіди , у зв'язку з чим у 2010 році вона (представник) разом із заступником голови Ювілейної селищної ради м. Луганська [PERSON] виїжджали до спірної квартири, в ній було дуже брудно, [PERSON] був п'яний, сказав, що в нього немає родини, він мешкає один; підтримала заявлений КП «Ювілейне» до [PERSON] позов. Представник УДМСУ в Луганській області до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, просив справу вирішити на розсуд суду. Прокурор Артемівського району м. Луганська позов КП «Ювілейне» підтримав та просив відмовити за необґрунтованістю у позові [PERSON] Допитані у судовому засіданні свідки суду показали: [PERSON] - мешканець сусідньої квартири; що позивач через хворобу батька - [PERSON] Вселився до спірної квартири в 2009 році, він доглядав його , приносив продукти харчування, вона бачила на балконі вивішені після прання речі [PERSON] , вони вели сумісне господарство. [PERSON] - заступник голови Ювілейної селищної ради м. Луганська з господарських питань, що У 2008 році на [PERSON] скаржилися сусіди на те, що він їх заливає; він (свідок) заходив до спірної квартири , в ній було дуже брудно; в 2010 році він разом з юрисконсультом Ради Єпіфановою В.О. виїхав до квартири по скарзі сусідів також, у квартирі були розморожені радіатори, [PERSON] був п'яний , брудний, сказав, що мешкає сам , родини в нього немає . З пояснень сторін, показань свідків, наданих доказів встановлено наступне: [PERSON], як працівнику (слюсарю) КП «Ювілейне, на підставі Службового ордеру № 004584 від 21.07.1989р., виданого на підставі рішення виконкому Артемівської районної Ради депутатів трудящих м. Ворошиловграда від 18.07.1989р. для постійного проживання отримав однокімнатну квартиру [ADDRESS] на сім»ю з трьох осіб ( [PERSON] - дружина, [PERSON] (син) - позивач . На даний час квартира не приватизована, перебуває у комунальній власності територіальної громади с. Ювілейне в особі Ювілейної селищної ради м. Луганська, знаходиться на балансі та обслуговуванні КП «Ювілейне» та є службовим житлом , що підтверджено рішенням Луганської міської ради шостого скликання від 30.11.2010 року № 2/15 «Про надання згоди на передачу об'єктів житлово-комунального господарства; рішенням виконкому Ворошиловградської міської ради депутатів « Про закріплення квартир, як службових» від 31.03.1989р. № 83/2, рішенням Ювілейної селищної ради шостого скликання «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади смт. Ювілейного в особі Ювілейної селищної ради м.Луганська Луганської області об'єктів житлово-комунального господарства, розташованих на території смт. Ювілейного» від 06.12.2010р. № 2/23, актом приймання-передачі житлового фонду в комунальну власність , рішенням Ювілейної селищної ради «Про створення комісії з питань передачі об'єктів житлово-комунального господарства» № 215 від 14.12.2010р., рішенням Ювілейної селищної ради «Про затвердження актів приймання-передачі житлового фонду в комунальну власність» № 220 від 24.12.2010р. 26.07.1989 р. [PERSON] разом із родиною зареєструвався на спірній жилплощі. Після розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], дружина разом з сином (позивач [PERSON] та його мати) переїхали на інше постійне місце мешкання та 19.12.2000р. були зняті з реєстрації у даній квартирі. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який після смерті був знятий з реєстрації за даною адресою і в даний час в квартирі зареєстрованих осіб не має. Нині померлий [PERSON] 01.10.1998р. звільнений з КП «Ювілейне» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України (за переводом до МСП «Павовіт»), що підтверджено копією трудової книжки [PERSON], однак продовжував мешкати у спірній квартирі впритул до своєї смерті. Позивачем в якості доказів проживання у спірній квартирі з 2009 року представлені суду : акт про проживання від 18.10.2012 року , підписаний мешканцями сусідніх квартир, квитанції від 11.10.2012 року про здійснення ним комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] у період часу з 01.01.2012р. по 30.09.2012 року . Згідно довідки УДМСУ в Луганській області від 16.03.2013 року позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. На даний час [PERSON] мешкає у спірній квартирі. Відповідно до ст. 58,122 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Згідно ст. 123 Житлового кодексу України, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення. Відповідно до ст. 61 ЖК , користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст. 64, 65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з найму житлового приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Як роз'яснив Верховний суд України в Постанові Пленуму «Про деякі питання , що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985р., вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.109,124 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч. 3 ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого лримішення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Аналізуючи надані сторонами докази та даючи правову оцінку діям сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного: предметом доказування у даній справі є факт мешкання позивача [PERSON] однією родиною з батьком [PERSON] з 2009 року, а також право позивача на спірну житлову площу , яке пов'язується з існуванням даного факту. Позивачем на підтвердження даного факту надані наступні докази: акт сусідів про проживання від 18.10.2012 року , квитанції від 11.10.2012 року про здійснення ним комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] у період часу з 01.01.2012р. по 30.09.2012 року , показання свідка [PERSON] Суд вважає, що позивачем [PERSON] не представлено доказів, які б безсумнівно і достатньо доказували факт його постійного проживання з померлим [PERSON] з 2009 року та ведення з ним спільного господарства. Як було встановлено у судовому засіданні , з 2000 року позивач [PERSON] разом із матір'ю переїхав на інше постійне місце мешкання - [ADDRESS], де і зареєструвався. Підстав вважати, що до смерті батька [PERSON] залишив дане помешкання , переїхавши до батька - у суду не має. Жодного доказу зміни свого постійного місця мешкання позивачем не представлено, а відповідачі даний факт категорично заперечують . При цьому, суд не бере до уваги надані позивачем на підтвердження даних фактів наступні докази: акт сусідів про проживання від 18.10.2012 року, оскільки він не може вважатися допустимим доказом по справі, оскільки дані свідки, окрім свідка [PERSON], обставини, з приводу яких складено акт, у суді не підтвердили, тому обставини, викладені в акті, суд розглядає лише, як припущення . показання свідка [PERSON], оскільки фактичні обставини, на які посилається свідок, не доводять факту мешкання позивача з батьком однією родиною з 2009 року, а надання допомоги батькові є родинним обов'язком позивача і відповідає моральним засадам суспільства. Такі показання свідка [PERSON] лише підтверджують характер стосунків (доброзичливих) між батьком та сином , враховуючи також, що її показання в цій частині є поверхневими , останній не відомо деталі та конкретні обставини, за яких можна зробити висновок про ведення позивачем та його батьком спільного господарства, а пряму вказівку свідка на такі факти, суд розглядає лише, як припущення, зроблене свідком, на думку суду, через помилкове уявлення дійсного стану речей, внаслідок того, що відвідування позивачем батька та надання йому допомоги було сприйнято даним свідком, як проживання даних осіб однією родиною та ведення ними спільного господарства. Крім того, дані показання свідка [PERSON] суперечать показанням свідка [PERSON], який у 2010р. безпосередньо відвідував спірну квартиру та розмовляв зі [PERSON] Суд приймає до уваги показання свідка [PERSON], які вважає за необхідне покласти у підставу свого рішення, оскільки пояснення цього свідка не суперечать встановленим в суді фактичним обставинам по справі. Суд вважає, що надані позивачем дві квитанції від 11.10.2012 року про здійснення ним одноразового платежу по комунальним послугам у спірній квартирі за період часу з 01.01.2012р. по 30.09.2012 року не доводять його мешкання у спірній квартирі разом з [PERSON] з 2009 року та факти ведення спільного господарства. Даний платіж був одноразовим і зроблений після смерті [PERSON], а факт мешкання позивача [PERSON] у спірній квартирі на даний час суд не спростовує. Таким чином, суд вважає , що факт мешкання позивача [PERSON] однією родиною з батьком [PERSON] з 2009 року у суді позивачем не доведено. Крім того, суд також бере до уваги , що [PERSON] 01.10.1998р. припинив трудові відносини з КП «Ювілейне». Оскільки судом не встановлено факту мешкання позивача [PERSON] однією родиною з батьком [PERSON] та існування у останнього права на дану житлову площу, підстав для задоволення похідних вимог позивача [PERSON] про визнання за ним права на спірну квартиру , зобов'язання КП «Ювілейне» укласти з ним договір найму житлового приміщення та зобов'язання УДМСУ в Луганській області зареєструвати його за вказаною адресою не має. Розглядаючи позовні вимоги КП «Ювілейне» про зобов'язання [PERSON] звільнити незаконно займану ним спірну квартиру суд робить такі висновки: судом встановлено, що [PERSON] не зареєстрований у спірній квартирі, має іншу прописку, тобто зберігає за собою право користування житловою площею за місцем реєстрації, спірна квартира не є його постійним місцем проживання, в дану квартиру він вселився самоправно, без дотримання встановленого законом порядку і без законних підстав , тому підлягає виселенню з даної житлової площі без надання іншого жилого приміщення. Позов КП «Ювілейне» щодо зобов'язання [PERSON] звільнити спірну квартиру обґрунтований, підлягає задоволенню, шляхом виселення останнього з вказаного житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного, ст. 58, 61, 64,65,109, 116, 122,123,124 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved