Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова Група «ТАС» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача понесені витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 42 223 грн. 98 коп. Обґрунтовуючи заявлений по справі позов, позивач зазначив, що 24.07.2013 року відбулося ДТП з вини відповідача. Вина відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою судді. Згідно договору страхування позивачем було відшкодовано потерпілому в ДТП завдані збитки. Вказані витрати відповідач добровільно не відшкодував. У звязку з наведеним позивач просить стягнути їх з відповідача. Під час судового розгляду до участі в розгляді справи в якості співвідповідача було залучено дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на неналежність його довірителя як відповідача, перебування його у трудових відносинах із іншим відповідачем під час скоєння ДТП, а також встановлені законом обмеження розміру матеріальної відповідальності працівника і поряжок притягнення до такої відповідальності. Представник відповідача дочірнього підприємства «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в судове засідання не зявився повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, подав письмові заперечення проти позову, в яких посилався на відсутність вини юридичної особи. Суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів за відсутності представників сторін, які не зявились до суду. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 16.02.2012 року між [PERSON] «Страхова компанія «Індустріальна» та позивачем [PERSON] «Страхова група «ТАС» було укладено договір добровільного страхування автотранспортного засобу № А 0262467. У відповідності з даним договором було застраховано автомобіль «Toyota Prado», державний номерний знак [NUMBER], за правилами КАСКО, що підтверджується договором, полісом, свідоцтвом про реєстрацію, шляховим листом, договором, іншими матеріалами справи. 24.07.2013 року на вул. Жовтневій в с.Нові Безрадичі Обухівського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Prado», державний номерний знак [NUMBER], та автомобіля «КРАЗ 65055», державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] Постановою судді Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2013 року відповідача [PERSON] визнано винним у скоєнні цієї ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення, оскільки він порушив Правила дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з іншим автомобілем, що підтверджується постановою судді, протоколом про адміністративне правопорушення, схемою ДТП, довідкою ДАІ, поясненням, іншими матеріалами справи. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди доведена судом при розгляді адміністративних матеріалів, а тому суд вважає доведеним факт скоєння ДТП та вину в його скоєнні саме цього відповідача. Внаслідок зіткнення власнику автомобіля «Toyota Prado», державний номерний знак [NUMBER], було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 42 223 грн. 98 коп., що підтверджується рахунком, висновком про розмір матеріального збитку, страховим актом, розрахунком суми страхового відшкодування та іншими матеріалами справи. На виконання умов договору страхування, та заяви страхувальника відповідно до страхового акту ПАТ «Страхова Група «ТАС» виплатило страхове відшкодування в сумі 42 223 грн. 98, що підтверджується заявою на виплату страхового відшкодування, страховим актом, іншими матеріалами справи. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно статті 27 Закону України Про страхування до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальній за заподіяний збиток. Враховуючи викладене, суд вважає правомірним звернення позивача із вказаним позовом, оскільки із фактичних обставин справи вбачаються порушення його законних прав та інтересів, які підлягають судовому захисту. Вирішуючи питання про належність відповідача суд приймає до уваги наступне. Під час судового розгляду після подання відповідачем відповідних письмових доказів було встановлено, що станом на 24.07.2013 року, тобто станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди та заподіяння шкоди, [PERSON] перебував у трудових відносинах із дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», працюючи водієм філії «Обухівське районне дорожнє управління» на належному підприємству автомобілі «КРАЗ 65055», державний номерний знак [NUMBER], виконував виробничі завдання, що підтверджується трудовою книжкою, подорожнім листом, довідкою, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Таким чином, [PERSON] на час скоєння ДТП керував автомобілем на законних підставах, виконуючи свої трудові обовязки. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Враховуючи викладене, шкода, заподіяна внаслідок ДТП позивачеві повинна бути відшкодована саме відповідачем дочірнім підприємством «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» як роботодавцем винного у ДТП [PERSON] Таким чином, після відкриття провадження у справі за наслідками судового розгляду судом було встановлено, що належним відповідачем у спірних правовідносинах є дочірнє підприємство «Київське обласне дорожнє управління» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», на яке в судовому порядку слід покласти обовязок виплати визначених позовом коштів позивачеві. Відповідач розмір шкоди та фактичні обставини справи не оспорював, а його заперечення проти позову, в основу яких покладено посилання на відсутність вини юридичної особи та наявність вини фізичної особи не ґрунтуються на законі та є юридично неспроможними, тому не можуть слугувати підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки відповідно до ст.ст. 10,11,60 ЦПК України позивачем свої вимоги доведено належними і допустимими доказами лише відносно одного із відповідачів, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Судові витрати слід покласти на належного відповідача відповідно до вимог ст.88 ЦПК України в повному обсязі.

Outcome: partial