Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступник акціонерного поштово-пенсійного банку «Аваль») звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 08.06.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1843/73/79156 про надання позичальнику кредиту в розмірі 50500,00 грн. Кредит надано на 60 місяців по 06.06.2011 року, із сплатою 16,5% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 08.06.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 1. Відповідачі у порушення умов договору, зобов'язання за вказаними договорами належним чином не виконували. Станом на 30.04.2014 року заборгованість перед позивачем ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» складає 237334,93 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 17668,00 грн.; заборгованість за відсотками - 22792,66 грн.; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 196874,27 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, про причини неявки не повідомили, про місце і час слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищевказані обставини, а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, прийшов до висновку про необхідність провести розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 08.06.2006 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1843/73/79156, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 50500,00 грн. виконавши свої зобов'язання за кредитним договором, а відповідач відповідно до вказаного кредитного договору прийняла на себе зобов'язання виконувати умови цього договору (а.с.7-10). Згідно умов кредитного договору, а саме п.п.5.1 відповідач взяла на себе зобов'язання здійснювати погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами в щомісячними платежами відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 08.06.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки №1, відповідно до якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед банком відповідати по боргових зобов'язаннях, які виникають з умов кредитного договору №014/1843/73/79156 (а.с.12-14). Як вбачається із матеріалів справи відповідач [PERSON] виконувала умови кредитного договору неналежним чином і станом на 30.04.2014 року, заборгованість за кредитом становить 237334,93 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 17668,00 грн.; заборгованість за відсотками - 22792,66 грн.; пеня за прострочення кредиту та відсотків - 196874,27 грн. (а.с.4-6). Заборгованість за кредитом до цього часу не погашена, тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до п.п. 2.1 договору поруки [PERSON] поручилась перед банком в тому, що у разі невиконання [PERSON] умов основного зобов'язання, вона несе відповідальність перед банком за виконання боргових зобов'язань в тому ж об'ємі що [PERSON] Як видно із листів, боржник [PERSON] та поручитель [PERSON] попереджувались про необхідність погашення боргу (а.с.15,16), однак у добровільному порядку відмовляються виконувати свої зобов'язання перед позивачем. Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків. Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно - правових угод, а саме кредитного договору. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Згідно ст. 546 ЦПК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Статтею 1054 ЦК України визначається поняття кредитного договору, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти У встановлений договором та законом термін, відповідачі взяті на себе зобов'язання не виконали, заходів направлених на погашення кредиту, відсотків та пені не приймали. Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Отже, заявлені Банком вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідачів понесених позивачем судових витрат у сумі по 1186,67 грн. з кожного.

Outcome: approved