Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач просить суд визнати недійсними рішення 19-ї сесії 5-го скликання Зарічанської сільської ради від 22 квітня 2008 року в частині додатку №1 до даного рішення про передачу [PERSON] земельної ділянки, площею 0,1262 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №613524, виданого 12 травня 2009 року на ім'я [PERSON], а також договір дарування земельної ділянки, укладений 16.11.2011 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок передачі оскаржуваним рішенням сільради [PERSON] наведеної земельної ділянки, останньою під час оформлення права власності на цю земельну ділянку було незаконно захоплено частину земельної ділянки, площею 0,0110 га, яка відноситься до земель загального користування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з вищезазначених підстав. Представники відповідачів позов не визнали, оскільки оскаржувані рішення, державний акт на право власності на землю та договір дарування не суперечать чинному законодавству та не порушують права позивача. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що в задоволенні даного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням 19-ї сесії 5-го скликання Зарічанської сільської ради від 22 квітня 2008 року [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку, площею 0,1262 га, яка розташована в [ADDRESS], і призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 6, 190). На підставі вказаного рішення сільради [PERSON] отримала 12 травня 2009 року державний акт на її право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ №613524 (а.с. 80). Згідно договору дарування земельної ділянки від 16.11.2011 року [PERSON] подарувала спірну земельну ділянку відповідачу [PERSON] (а.с. 50). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, письмових доказів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Однак, позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження того факту, що відповідачка самовільно зайняла земельну ділянку, площею 0,0110 га, яка, на думку позивача, відноситься до земель загального користування, а також будь-якого доказу про те, що оспорюваним рішенням сільради, державним актом та договором дарування спірної земельної ділянки порушуються права позивача. В свою чергу, суд не приймає до уваги акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства №А 31053 від 19.08.2010 року, складений державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель Житомирського району (а.с. 14), згідно якого [PERSON] приватизувала частину земельної ділянки, орієнтованою площею 0,0110 га, що не відноситься до домоволодіння, яке розташовано в [ADDRESS], оскільки даний акт складено без участі [PERSON], а також не може бути в даному випадку належним доказом, так як зазначений інспектор не був попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Окрім цього, згідно доданої до вказаного акту плану схеми с. Зарічани не вбачається, що спірна земельна ділянка, площею 0,0110 га є землею загального користування с. Зарічани, Житомирського району. Поряд з цим, з 9 фотокарток (а.с. 31) вбачається, що позивач має під'їзд до своєї земельної ділянки шириною понад 4,5 м, а спірна земельна ділянка, площею 0,0110 га не огороджена та вільна до користування. До того ж, судом встановлено, що земельна ділянка, площею 0,14 га в [ADDRESS], перебувала у постійному користуванні [PERSON] ще з 2000 року, що підтверджується рішеннями Зарічанської сільради від 20.07.2000 року, про передачу цієї земельної ділянки у постійне користування [PERSON] (а.с. 242, 243). Проте, з урахуванням земель загального користування, кінцевий розмір цієї земельної ділянки становить 0,1262 га, що підтверджується технічною документацією із землеустрою (а.с. 184-209). Викладені факти, позивачем в судовому засіданні спростовані не були. З огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні даного позову необхідно відмовити, оскільки відсутні будь-які підстави для визнання згаданого рішення сільради, державного акту та договору дарування недійсними.

Outcome: dismissed