Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу не житлової будівлі по вул..Житомирська(Леніна),98/2 в м.Бердичеві ,який був укладений 17.02.2014 року між ним і відповідачем, сторони повернути в первісний стан.В рішенні зазначити порядок його виконання-рішення суду є підставою для скасування державної реєстрації права власності за відповідачем на нежитлову будівлю , рішення суду є підставою для поновлення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем.В позові зазначено, що правочин є недійсним з підстав,які встановлені в ч.2 ст.203 ЦК України.Так, нежитлова будівля належала продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради від 29.12.2003 року № 872 .Вказане рішення органу місцевого самоврядування було визнано нечинним постановою Голосіївського районного суду від 31.01.2013 року,яка набрала законної сили 27.11.2014 року.Крім того, рішенням суду було встановлено, що субєктом права власності на нежитлову будівлю на день винесення оскаржуваного рішення виконкому було ПАТ „Електромонтаж, а тому ,на момент укладення правочину, позивач не мав права розпорядження майном через відсутність цивільної дієздатності стосовно спірного нерухомого майна.Сторони договору повинні бути повернуті у первісний стан. В судове засідання 30.12.2015 року представник позивача не зявився,подав заяву про розгляд справи без його участі.Суду пояснював,що договір купівлі-продажу є недійсним в силу існування постанови суду , що набрала законної сили. На момент укладення правочину реєстрація права власності була здійснена за позивачем, але фактично таке право належало ПАТ „Електромонтаж .Позивач в подальшому має намір передати майно дійсному власнику. Правоустановлючий документ-свідоцтво про право власності є похідним документом від рішення органу місцевого самоврядування .Скасування рішення органу місцевого самоврядування у судовому порядку є підставою вважати, що видане свідоцтво про право власності підлягає поверненню , а майно поверненню фактичному власнику .Повернення сторін у первісний стан означає повернення позивачу майна, а відповідачу -сплачених за нього коштів. Відповідач та його представник позов не визнали.Відповідач зазначив, що майно придбав на законних підставах,зареєстрував своє право на нього.Про наявність рішення Голосіївського суду він не був повідомлений, до цього часу жодних претензій до нього ніхто не заявляв. Представник відповідача зазначив, що договір купівлі-продажу між сторонами був посвідчений нотаріально, нотаріус діяв згідно з правилами вчинення нотаріальних дій. Позивач не довів підстав недійсності правочину,підстав для витребування майна у добросовісного набувача . Третя особа [PERSON] щодо задоволення позову заперечив.Вказав, що відповідач позичив у нього гроші,в забезпечення виконання зобовязання вони уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки нерухомого майна. Нотаріус перевіряв всі документи , всі дії вчинені законно. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову виходячи з наступного. \~\~\~Судом встановлено, що 17.02.2004 року ДП „Електромонтаж 420 як продавець і [PERSON] як покупець уклали договір, за яким [PERSON] придбав у власність нежитлову будівлю(приміщення) по вул..Леніна, 98/2 в м.Бердичеві ,розташоване на неприватизованій земельній ділянці,що перебуває у державній власності (а.с.13).Це нежитлове приміщення належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Бердичівської міської ради 31.12.2003 року, на підставі рішення виконкому Бердичівської міської ради від 29.12.2003 року № 872 .Зазначений\~\~ договір\~\~ був посвідчений\~\~ приватним\~\~ нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 391.Право власності на нежитлову будівлю загальною площею 409,7 кв.м.відповідач зареєстрував в Бердичівському МБТІ 19.02.2004 року.(а.с.14,40-43).За даними Реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відповідач є власником не житлової будівлі загальною площею 409,7 кв.м. по вул..Леніна, 98/2 на підставі договору купівлі-продажу майна від 17.02.2004 року.Вказана нежитлова будівля перебуває під обтяженням за договором іпотеки від 2.12.2014 року , обтяжувач третя особа [PERSON]Б.(а.с.46-51,88-145). Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 31.01.2013 року, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.11.2014 року, визнано повністю нечинним з моменту винесення рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради № 872 „Про оформлення права власності(а.с.15-25). Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку ,встановленому цим Кодексом ,звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 1\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. \~\~\~\~\~\~\~\~З положень \~ст. 656 ЦК України\~вбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути товар,майнові права,право вимоги .\~\~\~\~\~\~\~\~ Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. При цьому, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо\~\~власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України). \~\~\~\~\~Позивач в обґрунтування вимог про недійсність правочину посилається на ч. 2\~ст. 203 ЦК України, згідно з якою особа,яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності .\~За правилами ч. 1\~ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог ч. 2\~ст. 203 ЦК України\~є підставою недійсності правочину. Згідно\~ст. 30 ЦК України\~цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач при укладенні правочину не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності . Щодо цивільної дієздатності продавця юридичної особи , то позивачем не надано доказів тоого, що в момент укладення правочину 17.02.2004 року ДП „Електромонтаж в силу вимог ст.80,92 ЦК України не мало цивільних прав та обовязків ,його органи, учасники чи уповноважені особи діяли всупереч установчих документів, не в інтересах юридичної особи,тощо. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Це положення є гарантією стабільності майнового обороту і загальноприйнятим стандартом у світовій практиці.Припис абзацу першого частини третьої статі 92 Цивільного кодексу України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Посилання позивача на скасування рішення виконкому не свідчить, що станом на 17.02.2004 року позивач не мав право власності на відчужуване майно. Судом не встановлено та матеріалами справи не стверджено, що в установленому законом порядку свідоцтво про право власності саме ДП „Електромонтаж 420 на нерухоме майно,видане виконкомом Бердичівської міської ради від 31.12.2003 року було скасовано, визнано недійсним, а інша особа мала право на вказане майно,що було посвідчене відповідними правоустановлючими документами та зареєстроване в установленому законом порядку. Отже, позивач не довів,що його права були порушені при укладенні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі , а тому підлягають захисту . \~ Доводи позивача про бажання в подальшому передати майно,яке було відчужене, іншій особі,яка була його фактичним власником на момент укладання договору купівлі-продажу, суд до уваги не приймає, оскільки інша особа вимоги на захист свого права,яке вважає порушеним, не заявляла. Захист прав особи, яка вважає себе власником майна можливий шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені\~\~ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Отже, судом не встановлені умови, передбачені ч.2 ст.203,ст.215 ЦК України,за яких оспорюваний позивачем договір , може бути визнаний недійсним, а тому підстави для задоволення позову відсутні, в тому числі і щодо застосування наслідків недійсності правочину, а також встановлення порядку виконання рішення.

Outcome: dismissed