Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просили суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.12.2010 року в розмірі 16349 грн. 72 коп. та понесені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.12.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 3800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов даного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, а тому станом на 31.05.2017 року має заборгованість в розмірі 16349,72 грн. Враховуючи те, що відповідачем не виконано в добровільному порядку вимог та умов укладеного договору просили заявлені вимоги задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд за згодою представника позивача, вважає за можливе на підставі ст.ст. 77, 169, 224 ЦПК України розглянути справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно частини 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 01.12.2010 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 3800,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Крім того, [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що складена та підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанку», де вказано що відповідач виявляє бажання оформити на своє ім'я платіжну картку «Універсальна», де міститься інформація що [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена і погоджується з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та згодна що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с. 5 - копія анкета-заяви, а.с. 6 - копія витягу з тарифів обслуговування кредитних карт, 7-30 - копія витягу з умов та правила надання банківських послуг). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 3-4), наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», за договором № б/н від 01.12.2010 року, станом на 31.05.2017 року сума заборгованості становить 16349,72 грн. та складається з наступного: 2016,49 грн. - заборгованість за кредитом; 13078,48 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 754,75 грн. - штраф (процентна складова). Доказів в спростування таких обставин справи суду не надано. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки, як встановлено судом, відповідачем не виконано свої договірні зобов'язання перед позивачем. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача і понесені останнім судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved