Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість на свою користь заборгованість за кредитним договором № 11026496000 від 09.08.2006 року, розмір якої становить 48\~979,90 швейцарських франків, що по курсу НБУ станом на 30.04.2014 року становить 635\~832,03 грн. та 82\~411 грн. пені, з яких : 25\~851, 57 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 30.04.2014 року становить 335\~591, 87 грн. кредитна заборгованість;23\~128, 33 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 30.04.2014 року становить 300\~240, 16 грн. заборгованість по процентам; 3\~590, 50 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 30.04.2014 року становить 46\~610, 03 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 2\~757, 85 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 30.04.2014 року становить 35\~801, 00 грн. пеня за прострочення сплати процентів, а також судовий збір сплачений при зверненні до суду. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача, враховуючи висновки експертизи (без врахування додаткових угод до кредитного договору) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №11026496000 від 09.08.2006 року, розмір якої станом на 28.04.2015 становить 55\~575, 88 швейцарських франків та судовий збір. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 09.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту №11026496000 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 41\~700 швейцарських франків, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.01.2013 року, згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору), та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99 % річних. Позивач взяті на себе зобовязання виконав в повному обсязі. Відповідач всупереч умовам договору припинив погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з березня 2009 року, чим порушив взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 30.04.2014 року заборгованість відповідача становила 48\~979, 90 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 30.04.2014р. - 635\~832,03 грн. та 82\~411,03 грн. пені. Дана сума заборгованості розрахована з урахуванням укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] до договору кредиту додаткової угоди №1 від 30.01.2009 року (щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації) та додаткової угоди №1 від 30.01.2009 року (щодо зміни кредитного договору при реструктуризації) (щодо зміни схеми погашення кредиту). За результатом криміналістичної експертизи №670 від 25.03.2015 року, [PERSON] не є стороною в додаткових угодах до кредитного договору №11026496000 від 09.08.2009 року, оскільки з висновку вбачається, що [PERSON] не підписував дані додаткові угоди. Однак за відсутності умов передбачених додатковими угодами до кредитного договору, відповідач всеж несе відповідальність за погашення заборгованості по кредитному договору, яка становить станом на 28.04.2015 року 55\~575,88 швейцарських франків, яку просить стягнути з відповідача. Представник позивача подав до суду заяву за змістом якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у відсутності представника банківської установи. Відповідач та його представник в судове засідання не зявились, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, не повідомили суд про поважність причини своєї неявки, однак подавши письмові заперечення, відповідач просив в задоволенні позовних вимог відмовити у звязку із спливом строку позовної давності. Враховуючи висловлену відповідачем у запереченні свою правову позицію, суд вважає за можливе розглядати справу, у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов із збільшеними вимогами слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За вимогами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 09.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту №11026496000 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 41\~700 швейцарських франків (еквівалентній на час укладення договору 171\~804,00 грн.), а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 09.01.2013 року, згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору), та сплачувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99 % річних, що відповідає п.1.1, 1.2.1, 1.2.2 кредитного договору. Позивач прийнятті на себе зобовязання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши визначені кредитним договором кошти, видав позичальнику кредит в розмірі 41\~700 швейцарських франків, що посвідчується заявою на видачу готівки № 03 від 10.08.2006р. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, та якщо у договорі встановлений строк виконання зобовязання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором. Всупереч умов кредитного договору відповідач припинив здійснення платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам з березня 2009 року, чим порушив взяті на себе договірні зобовязання. Кінцевий термін погашення заборгованості настав 09.01.2013 року. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] умов кредитного договору належним чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановлених графіками повернення кредиту. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 28.04.2015р. така становить 55\~575,88 швейцарських франків з них: кредитна заборгованість 26\~155,15 швейцарських франків; заборгованість по відсотках 29420,73 швейцарських франків. Позивачем заявлено вимогу про стягнення вищеобчисленої заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті - швейцарських франках. Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень статті 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до розяснень, викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України, Декрет). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобовязання (у банку - отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст.5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 10 лютого 2016 року № 6-1680цс15. З огляду на те, що позивач наділений у встановленому законом порядку банківською ліцензією №75 від 28.10.1991 року на право здійснення банківських операцій визначені в ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відтак вправі вимагати від відповідачів повернення заборгованості за банківським кредитом в іноземній валюті (швейцарських франках). З огляду на те, що відповідач [PERSON] прострочив погашення поточних платежів по кредиту та нарахованих відсотках, належним чином не здійснював повернення кредиту, чим не виконав взятих за договором зобовязань, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором №11026496000 від 09.08.2006р. в розмірі 55\~575,88 швейцарських франків, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] Судом не приймаються до уваги покликання відповідача у заперечення вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості у звязку із спливом строку позовної давності виходячи з наступного. Згідно п.5.5 договору кредиту передбачає, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобовязань позичальник за цим договором має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що прострочення відповідачем платежу по поверненню кредиту відбулось в березні 2009 року, про що зазначив відповідач у своєму запереченні. У відповідності до даних умов договору позивач скористався своїм правом дострокової вимоги погашення заборгованості по кредиту, у звязку з чим 22.12.2009 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області вчинено виконавчий напис №1487 про звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру), якою був забезпечений кредитний договір №11026496000 від 09.08.2006р. Однак вимогу позивача про дострокове погашення кредиту відповідачем не було виконано. Згідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п.5 ст.261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 28.04.2015 року сума заборгованості становить 55\~575,88 швейцарських франків, які позивач просить стягнути у звязку із закінченням строку дії договору. Оскільки строк виконання зобовязання за кредитними договором сплив 09.01.2013 року, відтак у позивача виникло право звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути понесенні судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі ст.ст. 526-530, 533, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved