Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Львівобленерго» 18.10.2018 року в особі належно уповноваженого представника Матвіїшин В.Є. (статут ПАТ «Львівобленерго», належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 16 551 грн. 08 коп. вартості необлікованої електричної енергії. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 25.10.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження на 03.12.2018 року, без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті відбувся 03.12.2018 року. Позов обґрунтовано тим, що 01.02.2011 року між ПАТ «Львівобленерго» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір про постачання електричної енергії № 56435. 13.01.2015 року відповідач був знятий з обліку, статус фізичної особи - підприємця припинено. Незважаючи на це, відповідач продовжив свою підприємницьку діяльність, споживав та споживає на сьогодні електричну енергію для потреб електроустаткування, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності. 03.07.2018 року представниками ПАТ «Львівобленерго» здійснено перевірку об'єкта відповідача (пилорама - об'єкт теплопостачання «котельня») та складено акт про порушення ПРРЕЕ № 029302, яким зафіксовано відсутність (зрив) пломб з відбитками тавр енергопостачальника на захисному кожусі до облікового рубильника - НТ 0061, НТ 0062, НТ 0063, НТ 0064. (п. 2.1 Методики, п.п.2.3.4, 8.2.4, 8.2.5, 5.5.5 ПРРЕЕ. Акт було складено без участі споживача, при здійсненні перевірки присутній брат власника - [PERSON]. Згідно рішення комісії ПАТ «Львівобленерго» (протокол № 029302-а від 08.08.2018 року) відповідач завдав ПАТ «Львівобленерго» протиправними діями збитки, згідно розрахунку, у розмірі 16 551 грн. 08 коп.. Розмір збитків визначається за Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією та договором про постачання електричної енергії № 56435 від 01.02.2011 року.Таким чином, враховуючи наведене, а також те, що відповідач добровільно відшкодувати завдані позивачу збитки відмовляється, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов із викладенням своїх заперечень, в якому зазначає, що та обставина, що 03.07.2018 року при здійсненні перевірки об'єкта був присутній брат власника - [PERSON], не відповідає дійсності, оскільки останній був викликаний по телефону працівниками ПАТ «Львівобленерго» для складення акту про порушення ПРРЄЄ, тобто постфактум поставлений до відома про огляд приладів обліку без споживача чи будь-якого представника споживача. Відтак, твердження позивача про те, що відповідач як споживач, скоїв вказане правопорушення, є недійсним. Натомість, брат відповідача - [PERSON] був присутній під час складення акту, проте був відсутній на час огляду приладів обліку електроенергії. Відповідач стверджує, що акт складений з порушенням п. 8.2.5 Правил роздрібного ринку електроенергії, підстав для розгляду комісією вказаного акту немає. Просить у позові відмовити. Відповідно до ухвали суду від 25.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву за позовом ПАТ «Львівобленерго» до [PERSON] про стягнення недоврахованої електричної енергії за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 03.12.2018 року без повідомлення (виклику) сторін, роз'яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Частиною 1 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз'яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, у силу вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачем надіслано до суду відзив у встановлений судом в ухвалі від 25.10.2018 року строк, у котрому він проти позову заперечив, просив у такому відмовити. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, - немає. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі договору про постачання електричної енергії № 56435 від 01.02.2011 року ПАТ «Львівобленерго» продає електричну енергію фізичній особі - підприємцю [PERSON] для забезпечення потреб його електроустановок з приєднаною потужністю, зазначеною у додатку № 9 до договору, а [PERSON] оплачує ПАТ «Львівобленерго» вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Надання послуг електропостачання здійснюється на об'єкт споживача - котельня, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Встановлено й те, що 13.01.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення підприємницької діяльності [PERSON]. 03.07.2018 року працівниками ПАТ «Львівобленерго» за вказаною вище адресою було зафіксовано порушення п. п. 2.3.4, 5.2.4, 8.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, а саме: відсутність (зрив) пломб з відбитками тавр енергопостачальника на захисному кожусі до облікового рубильника - НТ 0061, НТ 0062, НТ 0063, НТ 0064, про що було складено акт про порушення, а 08.08.2018 року комісією по розгляду актів про порушення Сколівського РЕМ ПАТ «Львівобленерго» прийнято протокольне рішення № 029302-а про нарахування обсягу та вартості недоврахованої електричної енергії з дати контрольного огляду 18.05.2018 року до 03.07.2018 року на суму 16 551 грн. 08 коп.. Взаємовідносини у сфері електроенергетики, на час виникнення спірних правовідносин, регулювались нормами ЦК України, Закону України «Про електроенергетику», Правилами роздрібного ринку електроенергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року. Згідно п. 3 ч. 3 ст. 59 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов'язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно з пунктом 2.3.4 Правилами роздрібного ринку електроенергії відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені. Споживач електричної енергії зобов'язаний у тому числі забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об'єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування. (пункт 5.5.5 Правил роздрібного ринку електроенергії). Пунктами 8.2.4, 8.2.5 цих Правил встановлено, що у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача. У разі відмови споживача або представника споживача підписати акт про порушення в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт про порушення вважається дійсним, якщо він підписаний уповноваженим представником оператора системи та двома незаінтересованими особами (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувача або управителя будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування, інший споживач тощо) за умови посвідчення їх осіб. Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта про порушення та викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які зазначаються в акті про порушення або надаються (надсилаються) оператору системи окремим письмовим повідомленням. Суд зазначає, що умовою дійсності акту у разі відмови його підписати споживачем є наявність підписів двох незаінтересованих осіб, особи яких встановлені при складенні акту. Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що позивачем надіслано відповідачу протокол засідання комісії з розгляду акту про порушення ПРРЕЕ № 029302-а від 08.08.2018 року та рахунок № 029302-а від 08.08.2018. Одночасно зазначено, що даний лист слід вважати претензійний. При цьому, відповідно до 8.2.6. Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. У разі відмови споживача або представника споживача від отримання повідомлення про місце, час і дату засідання комісії або відсутності споживача або його представника за адресою, визначеною у даних щодо споживача, наявних в оператора системи, оператор системи направляє споживачу таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення. У такому разі оператор системи має право розглянути акт про порушення на засіданні комісії, яке має відбутися по закінченню 30 календарних днів від дати направлення споживачу такого повідомлення. За зверненням споживача оператор системи може розглянути акт про порушення на засіданні комісії раніше указаного терміну. Згідно наявної у матеріалах справи копії фіскального чеку, позивач надіслав відповідачу копію акту про порушення, у пункті 9 якого зазначено, що комісія постачальника електроенергії з розгляду складеного акту про порушення буде проводити засідання 08.08.2018 року. Верховним Судом України у постанові № 6-4цс11 від 6.11.2011 року зроблено правовий висновок про те, що акт є лише фіксацію порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил і є доказом, який у разі виникнення спору, повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ЦПК України, а його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім цього, Верховний Суд України визначаючи таку правову позицію, зазначив, що акт розглядається на засіданні комісії із запрошенням споживача, яка при доведеності зафіксованих актом обставин, від імені енергопостачальника та відповідно до Методики може визначити негативні для споживача наслідки. Отже, Верховний Суд України у своєму рішенні встановив неможливість оскарження лише акту і вказав, що негативні наслідки наступають для споживача саме на підставі рішення комісії. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, вимоги ст. ст. 4, 23 ЦПК України та ст. ст. 15, 16 ЦК України, суд дійшов висновку про можливість оскарження споживачем рішення комісії з метою захисту своїх прав та обов'язків, оскільки останнє тягне за собою негативні наслідки для нього. Надаючи оцінку акту про порушення № 029302-а від 08.08.2018 року, суд зазначає, що такий є неналежним доказом, адже є недійсним оскільки оформлений з порушенням процедури його оформлення у частині обов'язкової присутності двох незаінтересованих осіб. Крім того, під час складання акту працівникам ПАТ «Львівобленерго» було відомо, що споживачем послуг з електропостачання є відповідач [PERSON], а не його брат [PERSON]. У свою чергу у позивача, на підставі акта про порушення, складеного всупереч вимог чинного законодавства, не було підстав для нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, а тому рішення комісії, на яке посилається позивач, не може бути підставою для стягнення з позивача недоврахованої електроенергії у сумі 16 551,08 грн.. Враховуючи, що інші докази на підтвердження вчинення порушення відповідачем у матеріалах справи відсутні і суду не надані, за таких обставин у задоволенні позову ПАТ «Львівобленерго» до [PERSON] про стягнення недоврахованої електричної енергії за порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії слід відмовити. Одночасно, у зв'язку із відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача не підлягає до стягнення також і документально підтверджені судові витрати у справі.

Outcome: dismissed