Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 08.12.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 14128,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В погашення заборгованості відповідач зобов»язалася надавати банку грошові кошти з 1 по 25 число кожного місяця. Вказують, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Зазначають, що при укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зазначають, що відповідач порушила свої зобов'язання за кредитним договором перед банком, у зв'язку з чим станом на 17.10.2017 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 15087,72 грн., яка складається з: тіла кредиту - 10730,42 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 915,29 грн., заборгованості за пенею та комісією - 1568,05 грн., а також штрафу відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди в сумі1873,96 грн. Просять стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив цивільну справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що дійсно користувалася банківською карткою для отримання кредитних коштів. 08.12.2016 року між нею та банком було укладено угоду про реструктуризацію заборгованості, згідно умов якої заборгованість становила 14128,27 грн., яку вона повинна була сплачувати щомісячними платежами. Вона вносила кошти в погашення заборгованості частково, по мірі можливості. Не заперечувала суму заборгованості, вказану позивачем, пояснила, що не може сплатити всі кошти одним платежем, оскільки має на утриманні хворого сина. Просила розстрочити сплату заборгованості. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 08.12.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 14128,27 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та Банком Договір. Наведене також підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, підписаною [PERSON] 21.08.2013 р. Пунктом 2.1. Генеральної угоди встановлено, що банк надає позичальнику кредит в сумі 14128,27 грн. терміном на 12 місяців з 08.12.2016 р. по 31.12.2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 14128,27 грн. в обмін на зобов»язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1,083% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1261,90 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, а також інших витрат згідно з Умовами та правилами. Згідно п.2.2 Генеральної угоди сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 1873,96 коп. Згідно таблиці розрахунку простроченої заборгованості позичальника [PERSON] за договором від 08.12.2016 року станом на 17.10.2017 року загальна заборгованість боржника складає 15087,72 грн., яка складається з наступного: -10730,42 грн. - тіло кредиту; -915,29 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; -1568,05 грн. - заборгованості за пенею та комісією; -1873,96 грн. - штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Поняття неустойки наведене у статті 549 цього кодексу. Так, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Судом встановлено, що відповідач умови договору належним чином не виконала, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в сумі 10730,42 грн. та відсотками за користування кредитом в сумі 915,29 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, судом встановлено, що умовами договору передбачено подвійну відповідальність за одне порушення, а саме: нарахування пені та штрафу, які є одним видом цивільно-правової відповідальності, за порушення строків виконання зобов'язання, що суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення неустойки слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача пеню в сумі 1568,05 грн. Згідно положень ст.214 ЦПК України серед питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення, не передбачено вирішення питання щодо розстрочення чи відсточення сплати сум, які підлягають стягненню. Дані питання вирішуються судом на стадії виконання судового рішення в порядку, передбаченому ст.373 ЦПК України. З цих підстав клопотання відповідача про розстрочку сплати заборгованості не може бути вирішене судом в даній справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.61 Конституції України, ст.ст.526, 546, 549, 611, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial