Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільського обласного управління АТ «Ощадбанк», як правонаступник ВАТ «Державний ощадний банк України» звернулося з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 884,26 доларів США, що еквівалентно 314 802,10 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 02.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №4, у відповідності до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит на суму 30000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит до 01.10.2018 року зі сплатою 18 % відсотків річних, в порядку та на умовах зазначених у договорі. 11.10.2010 року Додатковим договором №1 до договору відновлювальної кредитної лінії №4 від 02.10.2008 року між банком та відповідачем було погоджено, що станом на 01.10.2010 року заборгованість за кредитом становить 21000 доларів США, яка підлягає погашенню до 01.10.2018 року щомісячно рівними частинами в сумі 218,75 доларів СШA. Однак відповідач не виконує належним чином умови договору та своєчасно кредит не погашає, внаслідок чого станом на 08.06.2015 року його заборгованість за кредитним договором становить 14 884,26 доларів США, що еквівалентно 314 802,10 грн. з яких з яких 12795,19 доларів США (270618,27 грн.) заборгованість за тілом кредиту, 1372,77 доларів США (29034,09 грн.) - заборгованість за відсотками та 621,16 доларів США (13137,53 грн.) - пеня за несвоєчасність погашення тіла кредиту та 95,14 доларів США (2012,21 грн.) пеня за несвоєчасність сплати процентів. Оскільки борг відповідач добровільно не погашає просить стягнути з [PERSON] вищевказану суму боргу та понесені судові витрати. Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позову не визнали та подали письмове заперечення у яких суду пояснили, що станом на день видачі кредиту ВАТ «Державний ощадний банк України» не мав ліцензії на здійснення валютних операцій, а тому видача кредиту у доларах США здійснена з порушення законодавства, крім цього Банком в порушення умов Закону України «Про захист прав споживачів» не надано позичальнику інформації про умови кредитування та повну сукупну вартість кредиту, відповідно вимоги про погашення кредиту є безпідставними, а тому просять відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007 року, банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача. Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. За змістом ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. 02.10.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №4, за умовами до якого Банк зобов'язувався надати [PERSON] кредит на суму 30000,00 доларів США, а відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит до 01.10.2018 року зі сплатою 18 % відсотків річних, в порядку та на умовах зазначених у договорі. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 30 000,00 доларів США, що підтверджується прибутково-видатковим касовим ордером від 02.10.2008 року. 11.10.2010 року Додатковим договором №1 до договору відновлювальної кредитної лінії №4 від 02.10.2008 року між банком та відповідачем було досягнуто домовленостей щодо реструктуризації боргу [PERSON] та погоджено, що станом на 01.10.2010 року заборгованість за кредитом становить 21000 доларів США, яка підлягає погашенню до 01.10.2018 року щомісячно рівними частинами в сумі 218,75 доларів СШA. Однак відповідач [PERSON] не виконує належним чином грошових зобов'язань перед кредитором по внесенню чергових платежів, внаслідок чого станом на 08.06.2015 року борг відповідача за договором відновлювальної кредитної лінії №4 становить 14 884,26 доларів США, що еквівалентно 314 802,10 грн. з яких: 12795,19 доларів США (270618,27 грн.) заборгованість за тілом кредиту, 1372,77 доларів США ( 29034,09 грн. ) - заборгованість за відсотками, 621,16 доларів США (13137,53 грн.) пеня за несвоєчасність погашення тіла кредиту та 95,14 доларів США (2012,21 грн.) пеня за несвоєчасність сплати процентів, що підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання обов'язку, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2. ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п.п. 5.2 даного Кредитного договору, у разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,05 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. За умовами п.2.2.2 банк має право вимагати від Позичальника дострокового повернення суми кредиту у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за кредитним договором. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за №168, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством. Інформація про платежі споживача, які зазначені в пункті 2.1 цієї глави, надається з обов'язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо). Пунктом 2.4 Правил встановлено, що банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Згідно п. 3.8 Правил у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Суд критично оцінює посилання відповідача на порушення Банком умов Закону України «Про захист прав споживачів», а саме не надання позичальнику інформації про умови кредитування та повну сукупну вартість кредиту, оскільки положення укладеного між сторонами 02.10.2008 року Кредитного договору містять всі передбачені законом умови кредитування з якими відповідач погодився. Також суд не бере до уваги посилання на порушення Банком ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо заборони видачі споживчих кредитів в іноземній валюті на території України, так як наведене спростовуються тим що на момент видачі кредиту даної норми закону не існувало, вона була введена в дію у 2011 році, а також видача споживчого кредиту в іноземній валюті на території України повністю відповідала інтересам відповідача та чинному законодавству України так, як здійснена за письмовою заявою [PERSON] від 29.09.2008 року поданій на ім'я керівника банку та на підставі ліцензії №148 від 16.01.2002 року та відповідного дозволу, в тому числі і додатку до дозволу №148-2 від 29.04.2002 року. За змістом правової позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 24.09.2014 року по справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії №4 від 02 жовтня 2008 року а саме: 12795,19 доларів США (270618,27 грн.) заборгованість за тілом кредиту, 1372,77 доларів США ( 29034,09 грн. ) - заборгованість за відсотками, 13137,53 грн. пені за несвоєчасність погашення тіла кредиту та 2012,21 грн. пені за несвоєчасність сплати процентів, як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3148,02 грн.

Outcome: approved