Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрсоцбанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість - 9 579,44 доларів США, а саме: за кредитом - 3 778,00 доларів США, по відсоткам - 5 801,44 доларів США; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» витрати по сплаті судового збору у сумі - 3 763,28 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22 березня 2006 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та громадянка України [PERSON] уклали договір кредиту № 10-29/1627. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язується, в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 06 червня 2018 року має заборгованість за кредитом - 3 778,00 доларів США, за відсотками - 5 801,44 доларів США. 27 липня 2018 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». Позивачем копію ухвали суду про відкриття провадження було отримано 27 серпня 2018 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідач не скористався правом подання до суду відзиву на позовну заяву, позивачем додаткових пояснень до суду подано не було. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 22 березня 2006 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено договір кредиту № 10-29/1627, за умовами якого кредитор надав позичальнику [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 4 000,00 доларів США 00 центів на поточні потреби, зі сплатою 12,5 процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 15 числа кожного місяця згідно графіку, з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 21 березня 2009 року. Згідно п.п. 1.1.1. п. 1.1. ст. 1 вказаного договору, сторонами було погоджено графік погашення заборгованості по кредиту зі сплатою фіксованого платежу на рівні 111,00 доларів США, зі сплатою в загальному за 2006 рік - 999,00 доларів США, 2007 рік - 1 332,00 доларів, 2008 рік - 1 332,00 доларів США, 2009 рік - 337,00 доларів США. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 2.4. ст. 2 договору кредиту, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, а також, в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, на фактичну заборгованість за кредитом, проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом в періоді розрахунку факт/360. Відповідно до п.п. 3.3.7., 3.3.8. п. 3.3. ст. 3 договору кредиту, позичальник зобов'язаний: сплачувати проценти за використання кредиту в порядку, визначеному п.п. 2.4., 2.5. цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього договору. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст.2 закону «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У ст..ст. 47 та 49 цього закону визначені операції банків щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Згідно з ст.192 Цивільного кодексу законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Загальні положення про виконання грошового зобов'язання закріплені у ст.533 ЦК, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. Таким чином, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК. Відповідно до п.30.1 ст.30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висвловленою Верховним Судом у постанові суду від 15 березня 2018 року у справі №638/1841/14-ц. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком заборгованості, відповідачем були порушені умови договору кредиту в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 06 червня 2018 року відповідач має заборгованість за кредитом - 3 778,00 доларів США, за відсотками - 5 801,44 доларів США, яка підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, 06 червня 2018 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень, яка залишилася поза увагою відповідача та заборгованість за договором кредиту погашена не була. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 3 763,28 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved