Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму в розмірі 51769,30 грн., пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, посилаючись на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди за його участю. В обґрунтування позову зазначив, що 15 квітня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/7237440, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу - автомобіля ВАЗ державний реєстраційний номер [NUMBER] . 01 жовтня 2016 року у м. Кривому Розі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля під управлінням відповідача та автомобіля Geely державний реєстраційний номер [NUMBER] , власник [PERSON] , який був припаркований. Винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП визнано відповідача. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Geely становить 51769,30грн., яка була відшкодована страховою компанією [PERSON] . Тому в зв`язку із самовільним залишенням відповідачем місця дорожньо-транспортної пригоди (абз. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») позивач просить задовольнити заявлені вимоги. Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. До суду надійшла заява представника позивача Дерев`янко О.В. про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому ст. 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки, відзиву не подав. Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 1188 ЦК України передбачає, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника автомобіля марнки ВАЗ 2103 державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7237440 (а.с. 22 - копія полісу). 01 жовтня 2016 року о 18-00 години водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103» державний номер [NUMBER] в районі комунального закладу «Криворізький онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» по вул. Дніпровське шосе в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив занос керованого ним автомобіля, скоївши наїзд на припаркований автомобіль Geely, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого залишив місце пригоди. Вказані обставини встановлені постановами Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року та 27 жовтня 2016 року, якими відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Постанови суду не оскаржені, набрали законної сили (а.с. 6, 7 - копія постанови). Частина шоста статті 82 ЦПК України передбачає, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі по адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996р. №85/96-ВР (далі - Закон № № 85/96-ВР) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 03 жовтня 2016 року до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» звернувся потерпілий [PERSON] , як власник пошкодженого автомобіля Geely державний реєстраційний номер [NUMBER] , із заявою про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою 01 жовтня 2016 року (а.с. 21 - копія заяви). На підставі страхового акту № 2300137531 від 09 грудня 2016 р., вказана подія була визнана страховим випадком та прийнято рішення про виплату потерпілій стороні [PERSON] страхового відшкодування в сумі 51769,30 грн. (а.с. 8, 9 - копії страхового акту, розрахунку). Згідно статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 3 статті 20 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. На підставі зазначеного [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в сумі 51769,30 грн., що підтверджується наданою копією платіжного доручення № 0057542 від 28 грудня 2016 р. (а.с. 4). Згідно підпункту «в» пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Судом встановлено, що завдана відповідачем майнова шкода носить безспірний характер, який породжує факт виникнення цивільно-правових обов`язків, виконання яких покладено на відповідача відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства України, які мають загальнообов`язковий характер. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв, ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з статтею 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки відповідно до статті 1191 ЦК України та підпункту «в» пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV, після проведення виплати потерпілій особі у ПрАТ «СК «Провідна» виникло право зворотної вимоги до відповідача, має місце заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 51769,30 грн. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Стаття 89 ЦПК України передбачає, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів. Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність заявлених вимог та задоволення позову. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1921,00 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1,2), тому оскільки позов підлягає задоволенню повністю, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.

Outcome: approved