Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 22754 грн. 29 коп., в якому зазначив, що відповідно до договору № б/н, укладеного між сторонами у справі 10 лютого 2006 року, відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 8800.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 10 лютого 2006 року, станом на 31 грудня 2016 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3559 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17635 грн. 25 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1059 грн. 73 коп., а всього 22754 грн. 29 коп., а також відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 1600 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що позивачем в повному обсязі виконано умови укладеного кредитного договору, тоді як відповідач, отримавши кредитні кошти та використовуючи їх, що підтверджується випискою за рахунком позичальника, свої зобов*язання щодо поетапного повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконала. Укладення договору здійснюється в даному випадку за принципом договору приєднання, його зміст зафіксовано в декількох документах: в заяві позивальника, умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та тарифах, таким чином між сторонами укладено договір у письмовій формі. Відповідач протягом тривалого часу користувалася кредитними коштами, вимог про зміну умов кредитного договору чи його розірвання не висувала. Належних та допустимих доказів у підтвердження тих доводів, що кредитного договору із позивачем відповідач не укладала та кредитними коштами не користувалася, стороною відповідача не надано. На думку позивача процентна ставка за кредитним договором була збільшена відповідно до умов договору та наказів банку, з якими був ознайомлений відповідач, штрафні санкції нараховані згідно умов кредитного договору. Відповідач, її представник в судовому засіданні пояснили, що не згодні із заявленими позовними вимогами, так, кредитний договір з банком відповідач не укладала, кредитними коштами не користувалася, вважає нараховані позивачем суми боргу завищеними, а пред*явлення позову безпідставним. У подальшому сторони звернулися із заявами про закінчення розгляду справи за їх відсутності, при цьому представник позивача зазначив про повне підтримання заявлених позовних вимог, а відповідач - про часткове визнання позову в частині заборгованості за кредитом та відсотків за користування кредитом за базовою ставкою у межах строку позовної давності (а.с. 82, 86). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви, дата відкриття рахунку 10 лютого 2006 року (а.с. 7) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 8-13). Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку у сумі 5000 грн., базова кредитна ставка за користування кредитом визначена у розмірі 3% на місяць, що складає 36.00% на рік, на залишок заборгованості, тощо. Сторони узгодили розмір щомісячних платежів, які включають плату за використання кредитних засобів в обліковому періоді, складає 7% від витрат (а.с. 7). Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.п. 5.3 банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому, банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов*язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку згідно п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п.п. 6.5, 6.6 клієнт зобов*язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов*язань за договором, на вимогу банку виконати зобов*язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту чи овердафту), сплати винагороди банку. Згідно п. 8.6 при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов*язань, передбачених договором, більше, ніж на 120 днів, клієнт зобов*язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми позову. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 4-6) станом на 31 грудня 2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі, складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3559 грн. 31 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 17635 грн. 25 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 1059 грн. 73 коп., а всього 22754 грн. 29 коп. Судом встановлено, що у заяві, підписаній відповідачем, остання підтвердила факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку (а.с. 7), зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів. Матеріалами справи, як то виписка за рахунком позичальника (а.с. 50-60), підтверджується факт одержання відповідачкою від позивача у справі кредитних коштів на підставі укладеного договору, користування кредитними коштами, а також здійснення операцій безпосередньо відповідачкою [PERSON] (а.с. 51, 55). При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року проценти за кредитною заборгованістю відповідача нараховувались позивачем у збільшеному розмірі, а саме у розмірі більше ніж 36.00% на рік, що не заперечував представник позивача. В той же час, довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки, яка була б підписана відповідачем та містила такі умови кредитування, у матеріалах справи відсутня,доказів у підтвердження поінформування відповідача про збільшення процентної ставки позивачем суду не надано. Крім того,\~статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. \~\~\~\~Згідно з ч. 1ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. \~\~\~\~Згідно з ч.1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~\~\~\~За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно ч. 3\~ст. 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. \~\~\~\~ Строк сплати процентів згідно Умов та правил користування платіжною карткою встановлено щомісяця за попередній місяць, отже строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за процентами до лютого 2014 року пропущено. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, при визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом суд виходить з погодженої сторонами процентної ставки по кредиту 36.00% на рік (3 % на місяць) на залишок заборгованості за період з лютого 2014 року у межах строку позовної давності: 3559,31 грн. х 36.33 % х 3р. = 3844,05 грн. Також, враховуючи позицію сторони відповідача, суд вважає неправомірним нарахування позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач є зареєстрованою за адресою: [INFO] (а.с. 22, 26). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року без врахування нарахованих штрафів (фіксованої частини та процентної складової), складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 3559 грн. 31 коп., - заборгованості по процентам за користування кредитом за базовою процентною ставкою у розмірі 3844 грн. 05 коп., а всього 7403 грн. 36 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у справі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: partial