Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що 03.08.2006 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11024450000 про надання йому кредиту у розмірі 50000 грн., із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 17 % річних. .Позивач свої зобов»язання виконав, надавши відповідачеві кредит, а відповідач всупереч умовам кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по нарахованим відсоткам та станом на 28.11.2012 року має заборгованість 24674, 35 грн., з яких: заборгованість по процентах за користування кредитом - 21379, 78 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 3294, 57 грн. В забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вона взяла на себе зобов»язання перед позивачем відповідати за борговими зобовязаннями [PERSON] в повному обсязі. Позивач просить суд стягнути вищевказану суму заборгованості по кредиту з відповідачів в солідарному порядку та судові витрати. Представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» спочатку в поданій заяві, а згодом і в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважаючи, що правомірно підвищив процентну ставку по кредитному договору, про що повідомляв відповідача за адресою, зазначеною в кредитному договорі відповідно до умов договору. Відповідач [PERSON] визнав позов частково, не погоджуючись із нарахуванням відсотків в підвищеному розмірі, посилаючись на те, що банк не повідомляв належним чином його про період та розмір підвищеної процентної ставки, тому вважає таке підвищення неправомірним. Відповідач [PERSON] позов не визнала, підтримуючи позицію [PERSON] Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір №11024450000 про надання кредиту у розмірі 50000 грн., із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 17 % річних. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в зазначеній сумі, що підтвердили в судовому засіданні відповідачі. В день підписання кредитного договору, а саме 03.08.2006 року між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки за якими вона взяла на себе обов'язок відповідати за належне виконання позичальником умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.ст. 553, 534 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України -зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від грошового зобов'язання. Оскільки відповідачі належним чином не виконували свої обов'язки 20. 10. 2009 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира були задоволені вимоги Банку та стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором станом на 24.04.2009 року у розмірі 36 796, 02 грн. Проте дане рішення суду виконано лише 15. 04. 2011 року, що видно із постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення коштів за даним рішенням із [PERSON] та [PERSON], що підтверджено сторонами. Враховуючи те, що заборгованість за рішенням суду сплачена лише 15. 04. 2011 року, тому правовідносини сторін кредитного договору не припинилися і Банк мав повне право нараховувати платежі передбачені цим договором до дати повного виконання рішення. З розрахунку наданого Банком видно, що заборгованість становить станом на 28.11.2012 року становить 24674, 35 грн., з яких: заборгованість по процентах за користування кредитом - 21379, 78 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 3294, 57 грн. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що позичальник у будь-якому випадку зобов»язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь - якому випадку не пізніше 03.08.2013 року, а також сплатити проценти, комісії, штрафи, та інші платежі згідно умов договору. Відповідно до п. 9.2 кредитного договору банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення позичальником кредитної дисципліни, про що повинен повідомити позичальника за адресою, зазначеною в розділі 12 кредитного договору. В даному розділі зазначена адреса позичальника: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні надав докази відправлення рекомендованих листів на зазначену адресу, що вважається належним повідомленням. Як видно із матеріалів справи та не заперечував і відповідач [PERSON], він про зміну адреси, зазначеної в кредитному договорі, банк не повідомляв. Заперечуючи розмір заборгованості за даним позовом відповідач в ході розгляду справи своїм правом на проведення звірки з банком по нарахуваннях, не скористався. Вважаючи дії банку щодо підвищення процентної ставки неправомірними, [PERSON] не оспорив їх в судовому порядку, хоча для цього за його клопотанням оголошувалась перерва. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Таким чином матеріалами справи встановлено, що за кредитним договором в зв»язку з неналежним його виконанням існує заборгованість, розрахунок якої наданий позивачем та не спростований відповідачем. Однак вирішуючи питання про стягнення пені, суд враховує пояснення відповідачів щодо непомірної для них суми заборгованості, оскільки вони обоє є інвалідами, що підтверджується пенсійними посвідченнями, та вважає за можливе з врахуванням змісту ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір пені на 3000 грн. Таким чином позов підлягає задоволенню частково за мінусом 3000 грн. Враховуючи що відповідачка [PERSON] взяла на себе зобовязання перед банком по борговим зобовязанням [PERSON] у повному обсязі, суд стягує заборгованість з відповідачів в солідарному порядку. При цьому суд вважає, що заявлене відповідачем [PERSON] клопотання про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки банк звернувся з даним позовом 07.05.2013 року, тобто ще в межах дії кредитного договору , строк якого передбачений договором до 03. 08. 2013 року. Судові витрати у виді судового збору у розмірі 246,75 грн., які сплачені позивачем і підтверджуються платіжними документами на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів у відповідній частці з кожного.

Outcome: partial