Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивач пояснив, що свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого Приморським райвідділом ЗАГС м. Одеси на підставі актового запису за № 550 від 23 червня 1989 року підтверджена реєстрація шлюбу між сторонами. Разом і тим під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , дані про власність на яку щодо відповідача визначені за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна за номером довідки 120063648 від 10 квітня 2018 року. Розірвання шлюбу між сторонами підтверджено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2019 року, за яким спільне проживання сторін припинено 3 2017 році. З урахуванням вказаного просить визнати вказану квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати а ним право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Відповідач в судове засідання не з`явилась, оповіщена у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Представник відповідача проти визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя не заперечу. Разом із тим заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на те, що у разі визнання за позивачем права власності на 1/2 частку будуть розбіжності у праві власності за державним реєстром. Разом із тим просить скасувати забезпечення позову за ухвалою судді Ізмаїльского міськрайонного суду Одеської області від 03 липня 2019 року. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого Приморським райвідділом ЗАГС м. Одеси на підставі актового запису за № 550 від 23 червня 1989 року підтверджена реєстрація шлюбу між сторонами. Разом і тим під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] , дані про власність на яку щодо відповідача визначені за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна за номером довідки 120063648 від 10 квітня 2018 року. Розпорядженням №57р Ізмаїльського міського голови від 19 лютого 2016 року проведена зміна назви [ADDRESS] . Розірвання шлюбу між сторонами підтверджено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2019 року, за яким спільне проживання сторін припинено 3 2017 році. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України сторони по справі як дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вказані обставини є підставою для визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вказані обставини є підставою для визнання права власності за позивачем на Ѕ частку вказаної квартири. За ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року У забезпечення позову накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Окрім вказаного заборонено [PERSON] проводити дії, що пов?язані з відчуженням нерухомого майна у складі квартири [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 158 ч.7 ЦПК України У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Вказані обставини, з урахуванням заперечення з боку позивача, за ініціативою якого ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 03 липня 2019 року здійсненні заходи забезпечення позову, є підставою для визнання необґрунтованими вимоги представника відповідача про скасування заходів забезпечення позову у відповідному судовому рішенні. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved