Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за кредитним договором в сумі 20 695,50 грив. і сплачений судовий збір. Вказує, що у 2007 році між банком і відповідачем був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит в сумі 2 268,0 грив. і зобов'язався щомісячно повертати суму кредита і відсотки по ньому відповідно встановленому графіку. Але умови договору не виконував, суми кредиту і відсотків не повертав, а тому допустив заборгованість. Оскільки відповідач не повернув кредит в строки встановлені в договорі, то заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту нараховується 0,5% за кожний день прострочення. Таки відсотки були нараховані за період з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року, тобто в строк позовної давності. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що судовим рішення з нього вже стягнута сума кредиту і відсотки. Також просив застосувати строк позовної давності до відсотків, які були нараховані на залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту за період з 09.12.2009 року по 09.12.2004 року. В судовому засіданні встановлене наступне. 21.01.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем був укладений кредитний договір №HAXRRX12750237, за яким відповідач отримав у банку кредит в сумі 2 268,0 грив. під 12% річних за користування кредитом і зобов'язався щомісячно повертати суму кредита і відсотки по ньому відповідно встановленому графіку. Строк дії договору до 20.02.2008 року. Але умови договору відповідач не в виконував, суми кредиту і відсотки по ньому не повертав, у зв'язку з чим склалась заборгованість. Судовим наказом судді Московського районного суду м. Харкова від 19.11.2007 року №2-н-922 заяву позивача було задоволено і стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №HAXRRX12750237 від 21.02.2007 року в сумі 3 752,80 грив., з яких: 2 268,00 грив. - заборгованість за кредитом; 926,75 грив. - заборгованість по відсоткам; 444,56 грив. - заборгованість за користування кредитом; 113,49 грив. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором. Оскільки даний судовий наказ не виконаний і сума заборгованості не сплачена, банк вважає договір не розірваним і у відповідності до п. 4.2 Договору на залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту, яка складає 2 268,00 грив., нарахував відсотки в розмірі 0,5% за кожний день прострочення за період з 09.12.2009 року по 09.12.2014 року, що склала суму 20 695,50 грив.. З урахуванням наведеного суд вважає, що право банку було порушено і позивач правомірно нарахував вказані відсотки. Разом із тим, суд порушене право банку не підлягає захисту у зв'язку з пропуском ним строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права стосовно Інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За положеннями п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). У відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмової формі. За приписами ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Згідно кредитного договору строк позовної давності сторонами був збільшений до 5 років. Як вбачається з матеріалів справи основна заборгованість по тілу кредиту та по процентам за користування кредитом була стягнута з відповідача на підставі наказу суду від 19.11.2007 року, то строк позовної давності щодо стягнення заборгованості в розмірі 0,5% за кожний день прострочення на залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту, почався з 19.11.2007 року. Але, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.01.2010 року судовий наказ від 19.11.2007 року був скасований і позивачу було роз'яснено право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а тому строк позовної давності відновився і став рахуватись з дати винесення ухвали про скасуванні судового наказу. ПАТ КБ «ПриватБанк» протягом п'ятирічного строку позовної давності, встановленого кредитним договором, не звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту і відсоткам за користування кредитом, а лише нарахував 0,5% за кожний день прострочення на залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту. Позивач пропустив п'ятирічний строк позовної давності. Відповідач подав до суду заяву про застосування строку позовної давності. З урахуванням особливості та характеру спірних правовідносин, конкретних обставин по справі, суд вважає за необхідне застосувати строки позовної давності і відмовляє в задоволенні позову. Посилання представника позивача на той факт, що строк дії договору не сплинув, оскільки згідно п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг він діє до моменту належного виконання сторонами обов'язків, є безпідставними.

Outcome: dismissed