Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 09 червня 2017 року вона купила домоволодіння за вищезазначеною адресою у громадянки [PERSON]. В п.9 договору продавець, зобов'язується перед покупцями знятися та зняти своїх рідних з реєстрації з відчужуваного будинку до 09.08.2017. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вона є власником ? частки зазначеного домоволодіння. До теперішнього часу відповідач по справі не знявся з реєстрації, хоча згідно договору купівлі-продажу повинен був знятися з реєстрації до 09.08.2017 згідно п.9 зазначеного договору. Крім цього відповідач по справі [PERSON] останніх два роки за вказаною адресою не проживає. Відповідач не з'явився в судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський край» від 26.10.2017 за №85. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явилися, але до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Третя особа - представник Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з'явилися, але до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі та просять ухвалити рішення на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS], належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частині кожному на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.06.2017, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., за реєстровим №1724. Відповідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ України в Харківській області, [PERSON] зареєстрований у вищевказаному будинку з 14.05.2015. Згідно акту депутата Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області від 06.07.2017, вбачається, що домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] було продано громадянкою [PERSON] 09.06.2017 громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] по ? частині кожному. На момент продажу домоволодіння в ньому був зареєстрований [PERSON], 1973р.н., який зі слів продавця та сусідів за даною адресою не проживає останніх два роки. Його місцезнаходження та проживання не відоме. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає в будинку за указаною вище адресою, не являється членом сім'ї позивача, а знаходження відповідача на реєстрації в будинку, належному позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved