Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача 18295 грн. - вартість непоставленої за договором поставки від 18.07.2018р. продукції (газоблоки); 3226,44грн. - неустойку за затримку поставки; також просить стягнути на відшкодування моральної шкоди, заподіяної невиконанням відповідачем умов договору і затримкою поставки оплаченого товару , - 5000грн. , всього стягнути 26521,44грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за укладеним з відповідачем договором поставки від 18.07.2018р. відповідач повинен був поставити йому на будівництво будинку за адресою належної йому земельної ділянки (с.Требухів, вул. Ковбасинського, 1) у строк з 20 по 26 липня 2018р. оплачений ним товар, зазначений у комерційних умов, додаток 1 до договору (газоблок 200х300х600 23,76кубм, газоблок 200х100х600 6,48куб.м, суміш для кладки ПБ-55 30шт.) на загальну суму 38390,40грн.; з замовленого і оплаченого товару відповідач поставку здійснив частково: поставив частину газоблоку першого розміру і суміш, не поставив решту газоблоку першого розміру і не поставив газоблок другого розміру; не поставлено товару на суму 18295грн., які просить стягнути. Неустойка у вигляді пені передбачена п. 5.3 договору і законом, нарахована з подвійної облікової ставки банку за весь період прострочення поставки з 26.07.2018р. по 21.01.2019р. Вимоги щодо моральної шкоди вмотивовані тим, що шкода заподіяна вказаними протиправними діями відповідача, що спричинило позивачу моральні страждання, вимусило додатково замовляти будматеріал і позичати для цього гроші, він переніс дискомфорт, стрес і незручності. Відповідач повторно (неодноразово) не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місцезнаходження за ЄДРПОУ і зазначеною в самому договорі поставки. Відзиву на позов відповідач не подав. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. З наданого договору поставки встановлено, що 18.07.2018р. між сторонами укладено договір поставки, за яким - згідно додатку 1 до договору (комерційні умови) від 18.07.2018р. відповідач зобов`язався поставити покупцю Ніколаєву за адресою [ADDRESS] у строк з 20 по 26 липня 2018р. товар: газоблок D500 200х300х600 23,76кубм, газоблок D500 200х100х600 6,48куб.м, суміш для кладки ПБ-55 30шт. на загальну суму 38390,40грн., а покупець -прийняти та оплатити товар (п.1.1, 1.2,1.3, 2.1). Згідно комерційних умов (додаток 1) покупцю виставлено рахунок на оплату за замовленням № 18/07 від 18.07.2018р. на суму 38390,40грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №1 від 18.07.2018р. ТОВ «МЕТАЛ АП» від [PERSON] прийняв грошової кошти в сумі 38390,40грн. В договорі і квитанції про оплату допущено неточність у імені покупця: [PERSON] , замість правильного імені позивача [PERSON] ; в калькуляції вказано адресу поставки - яка повністю збігається з адресою земельної ділянки, належної позивачу на праві власності згідно договір купівлі-продажу земельної ділянки, цільове призначення для будівництва, витягу з реєстру речових прав та рішенню виконкому Требухівської сільради про присвоєння адреси земельній ділянці. Оригінали договору поставки, комерційних умов, рахунку на оплату і квитанції досліджені судом; мають на собі сирий відтиск печатки товариства, необхідні підписи та інші реквізити, і дані документи не викликають сумнівів у їх справжності, тому визнаються як достовірні докази, які у своїй сукупності підтверджують факт укладення договору, його умови і факт оплати покупцем замовленого до поставки товару у повній визначеній сумі. Сторонами дотримано вимоги закону щодо письмової форми договору, зокрема ст.207, 208 ЦК України, щодо письмового підтвердження факту передачі та отримання грошових коштів, ст.218 ЦК. Подані позивачем докази є належними і допустимими, а також достатніми для встановлення вказаних обставин. Згідно ст. 639 ЦК України - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Позивач визнає часткове виконання відповідачем договору (часткову поставку). Згідно висновку відділу поліції за зверненням позивача від 31.08.2018р. - між сторонами виникли договірні правовідносини. Як видно з висновку, в ньому відсутня будь-яка інформація, яка б спростовувала ствердження позивача та/або вказувала б на виконання відповідачем договору. 18.09.2018р. позивач направив відповідачу за вказаною у договорі адресою вимогу про необхідність поставити товар на суму 18295грн., відправлення підтверджене квитанціями поштового відділення. Згідно п.2.2 договору фактичним отриманням товару з боку покупця вважається момент безпосередньої передачі Товару покупцеві, що підтверджується підписом покупця на відповідних товаросупровідних документах, зокрема на видаткових накладних, актах приймання-передачі, товарно-транспортних накладних та/або на транспортних деклараціях, складеними та підписаними у відповідності до норм чинного законодавства України. Відповідач не надав суду документів, передбачених в п.2.2 договору на підтвердження виконання ним договору в тій частині, в якій позивач стверджує про невиконання, чи інших доказів, які б доказували поставку ним товару позивачу у повному обсязі, зазначеному у комерційних умовах. Суд не вбачає підстав для покладення на позивача обов`язку доводити факт невиконання відповідачем договору (не поставки товару), виходячи з обов`язку сторін доводити певні обставини, і з того, що факт виконання договору має довести саме сторона-виконавець (відповідач). Враховуючи, що позивач визнає часткове виконання відповідачем договору, і враховуючи, що від подач не довів виконання договору в іншій частині, то суд дійшов висновку, що дійсно відповідач договір в цій частині (про яку стверджує позивач) не виконав, зокрема, не поставив позивачу товар згідно комерційних умов (додаток 1 до договору), який був оплачений покупцем на умовах передоплати, на загальну суму , вказану позивачем (18295грн.). Суд не вбачає підстав для покладення на позивача обов`язку доводити розмір частково виконаних боржником зобов`язань, і виходить з того, що не виконаним є зобов`язання в тій частині, про яку вказує позивач, і виконання якої відповідач не довів; суд не вбачає підстав не вірити позивачу, який би у разі його недобросовісності мав можливість завищити розмір невиконаного відповідачем зобов`язання. Таким чином, позивач довів факт виконання ним умов договору і оплату товару, а також довів наявність у відповідача невиконаного зобов`язання за договором: що відповідачем не поставлено решту товару (згідно специфікації у комерційних умовах) на суму 18295грн. Згідно ст.ст. 526, 530, 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у строк, визначений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідност.612 ЦК- боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання , якщо він не приступив до його виконання і не виконав у строк, встановлений договором. Прострочивший боржник відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Згідно ст. 655 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.662 ЦКУ продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ст.663 ЦКУ продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Покупець, який виконав всі умови договору і його зобов`язання, має право вимагати від другої сторони - поставника належного виконання ним зобов`язань за договором. Згідно п.5.2, 5.3 договору у випадку недоставки або прострочення поставки товару покупець має право вимагати повернення коштів за недопоставлений товар, а постачальник зобов?язаний повернути кошти протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту письмового звернення покупця. У разі затримки з постачанням товару понад строк, передбачений у додатку № 1, Постачальник зобов?язується виплачувати покупцеві неустойку у розмірі, що розраховується з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період прострочення поставки, від суми недопоставленого товару за кожен день такого прострочення. Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань за договором і не поставив у встановлені строки і до даного часу товар, оплачений позивачем, а також враховуючи, що умовами договору передбачено для поставника негативні наслідки (стягнення процентів за весь строк невиконання зобов`язання понад встановлений строк) на випадок такого прострочення, і такі умови договору не суперечать чинному законодавству, звичаям ділового обороту і самому змісту правочину, укладеного сторонами, та презумпції захисту добросовісної сторони у договорі, -то є підстави для стягнення з відповідача передбачених п.5.3 договору процентів. Позивач надав розрахунок даної грошової суми , зроблений ним у повній відповідності до умов договору, проценти нараховані за подвійною обліковою ставкою НБУ на де період прострочення, що відпадає умовам договору. Разом з тим, відсутні підстави для нарахування процентів за 26 липня 2019р. - останні день викання зобов`язання (строк поставки), оскільки простроченим зобов`язання стало з наступного дня, тобто з 27.07.2018р. Тому в цій частині суму процентів, що підлягають стягненню, слід зменшити. В решті даний розрахунок правильний, і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача стягується вартість оплаченого і непоставленого товару 18295грн., а також проценти, нараховані за п.5.2, 5.3 договору: за період з 27.07.2018р. по 06.09.2018р., кількість днів 42, сума боргу 18295грн., облікова ставка 17,5%, розрахункова ставка (подвійна) 35%, сума процентів 736,81 грн. за період з 7.09.2018р. по 21.01.2019р., кількість днів 137, сума боргу 18295грн., облікова ставка 18%, розрахункова ставка (подвійна) 36%, сума процентів 472,08грн., всього процентів 1208, 89грн.; всього за договором: 18295грн. + 1208,89грн. = 19503,89грн. тобто позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ні договором , укладеним між сторонами, ні нормами матеріального права, якими врегульовано даний вид договору, ні іншими нормами закону, яким врегульовані правовідносини, що виникли між сторонами (договірні), не передбачено покладення на відповідача обов`язку по відшкодуванню моральної шкоди внаслідок невиконання стороною договору договірних зобов`язань та, зокрема, внаслідок непоставки обумовленого договором поставки товару. Вимог про відшкодування моральної шкоди з інших підстав позивач не заявив, а суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і виключно з підстав, зазначених позивачем. Тому в цій частині суд у позові відмовляє. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив судовий збір у розмірі 768,40 грн. Суд задовольняє позов на 74 %. Відшкодуванню підлягають судові витрати в розмірі 74%, тобто 568,60грн.

Outcome: partial