Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач пред'явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідачів, в якому просила скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1981 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] шляхом скасування кадастрового номеру [NUMBER]; визнати недійсним та скасувати рішення ХХ сесії VII скликання від 25 січня 2017 року Липецької сільської ради Харківського району Харківської області «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON].». В обґрунтування позову зазначала, що згідно договору купівлі-продажу від 31 липня 2012 року вона є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1101 га (кадастровий номер [NUMBER], розташованій за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 17 липня 2013 року позивачу був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS], вирішено питання щодо надання зазначеної технічної документації на розгляд Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та затвердження її в установленому законодавством порядку. Рішенням Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 05 серпня 2015 року [PERSON] був наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] вирішено питання щодо надання зазначеної технічної документації на розгляд Липецької сільської ради Харківського району Харківської області та затвердження її в установленому законодавством порядку. Враховуючи ту обставину, що позивач з відповідачем [PERSON], якому належав будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], не могли дійти згоди щодо встановлення меж землекористування, вони звернулися до Липецької сільської ради з проханням встановити межу між їх домоволодіннями, однак їм було рекомендовано звернутися до суду, про що комісією з питань агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища, екології, земельних відносин та використання природніх ресурсів в складі депутатів Липецької сільської ради складений Акт №6 від 24 травня 2016 року. Разом з тим, 23 серпня 2016 року за заявою [PERSON] була здійснена реєстрація земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Однак в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 18 березня 2016 року відсутня згода позивача та її пропозиції щодо меж земельної ділянки, із зазначеним актом остання ознайомлена не була, розміри земельної ділянки, встановлені в зазначеному акті, не співпадають з розмірами, які зазначені в акті від 24 травня 2016 року, а в технічній документації, яка відсутня в архіві Липецькоїт сільської ради, із землеустрою відсутній документ щодо встановлення та погодження меж земельної ділянки. Згідно договору дарування житлового будинку від 20 вересня 2016 року [PERSON]. подарував належний йому житловий будинок [ADDRESS], який розташований на спірній земельній ділянці, [PERSON] 25 січня 2017 року на ХХ сесії VII скликання Липецька сільська рада Харківського району Харківської області прийняла рішення «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON].», яким затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] площею 0,1981, розташовану за адресою: [ADDRESS] га та передала йому у власність зазначену земельну ділянку. Позивач просить суд звернути увагу на те, що [PERSON] ніколи не надавався дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою відносно спірної\\ земельної ділянки. Отже , вважає дії відповідачів незаконними, оскільки межі спірної земельної ділянки не погоджені з нею як з землекористувачем суміжної земельної ділянки, встановлення таких меж не відповідає рішенню комісії з питань агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища, екології, земельних відносин та використання природніх ресурсів в складі депутатів Липецької сільської ради складений від 24 травня 2016 року, спірна земельна ділянка частково займає земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 листопада 2017 року провадження у справі відкрито. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та пояснили про обставини, викладені в позові. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні. Будучи допитаним під час судового розгляду в якості свідка, [PERSON] пояснив, що в 2016 році він набув право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], після чого звернувся до ФОП [PERSON] з питанням щодо приватизації земельної ділянки, якій на той час вже був присвоєний кадастровий номер та встановлені її межі, а тому дозвіл на розробку проекту із землеустрою йому потрібний не був і він отримав в сільській раді всі документи на право власності на земельну ділянку, розташовану за зазначеною адрсою. З актом №6, на який посилається позивач, він взагалі не був ознайомлений, в будинку [ADDRESS] позивач не проживає, оскільки будинок знесений. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов, в якому зазначив наступне. На підставі договору дарування від 20 вересня 2016 року [PERSON] належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER]. Рішенням Липецької сільської ради від 25 січня 2017 року [PERSON] передано земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. При цьому представник позивача зазначає, що відповідач не отримував дозвіл сільської ради на розроблення проекту відведення земельної ділянки оскільки, відповідно до ч. 9 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (в редакції Закону України від 02.06.2015 року №497-VIII) технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання такого дозволу у випадку, якщо передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Оскільки житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, належить відповідачу [PERSON] на праві власності, технічна документація розроблена ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] без надання дозволу Липецької сільської ради. Позивач [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 31 липня 2012 року набула право власності на житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, [ADDRESS] та знаходиться на земельній ділянці кадастровий номер [NUMBER]. Отже формування спірних земельних ділянок, на яких знаходяться житлові будинки, які належать на праві власності сторонам, та з присвоєння зазначеним земельним ділянкам окремих кадастрових номерів, відбулося до набуття сторонами права на такі об'єкти нерухомості, а тому до них перейшло право користування земельними ділянками у раніше визначених межах та площі, що свідчить про законність рішення Липецької сільської ради від 25 січня 2017 року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки. Отже [PERSON] бажає розширити межі своєї земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], право користування на яку до неї перейшло з набуттям права власності на будинок, за рахунок суміжної земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON] Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що позивач у своїх вимогах просить скасувати саме кадастровий номер [NUMBER], тобто взагалі не погоджується з розмірами та межами земельних діялнко, які були сформовані ще до набуття нею будь-якого права. Питання межі між земельними ділянками стало спірним ще в 2012 році після набуття позивачем права власності на домоволодіння по [ADDRESS] до цього часу попередні власники жодного разу не пред'явили ніяких претензій щодо проходження межі між ділянками, склався певний порядок користування землею, якого сусіди дотримувалися. Про існування акту №6 від 24 червня 2016 року, складеного Липецькою сільською радою відповідач дізнався лише після отримання позовної заяви у даній справі. Із даним актом останній не погоджується, визначені в ньому межі не відповідають фактичному користуванню та межам земельної ділянки, яка зареєстрована у Державному земельному кадастрі під кадастровим номером [NUMBER] і право власності на яку набув відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку, на момент складання зазначеного акту жодних змін до відомостей про межі земельних ділянок з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] до Державного земельного кадастру не вносились, формування змінених земельних ділянок не здійснювалося. Крім того, технічна документація з відведення земельної ділянки [PERSON] була передана до Липецької сільської ради, якою був складений зазначений акт, однак жодних заперечень щодо розміру спірної земельної ділянки як власник суміжної земельної ділянки вона не пред'являла. Зазначає, що на сьогоднішній день чинним законодавством не передбачено форму складання акту та порядок погодження меж земельної ділянки із власниками суміжних земельних ділянок та землекористувачами під час кадастрової зйомки. Позивач не проживає за адресою: [ADDRESS], будь-яких відомостей про фактичне місце її проживання відповідачу невідоме, телефонний зв'язок відсутній, а тому, з метою повідомлення позивача про встановлення та погодження меж земельних ділянок, було опубліковане повідомлення в газеті «Прем'єр» від 07 грудня 2016 року. Таким чином, [PERSON] вживалися заходи щодо повідомлення позивача про розгляд питання про погодження меж земельної ділянки, однак остання на таке погодження не з'явилася. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Представник відповідача Липецької сільської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не з'явився, суду надана заява за підписом сільського голови Федоренка О.І. про розгляд справи за відсутності представника Липецької сільської ради Харківського району Харківської області, в якій він просить винести рішення на розсуд суду. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши сторони та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Колісник В.О. за реєстровим номером №354 належить будинок [ADDRESS] Харківського району Харківської області, розташований на земельній ділянці площею 0,1101 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер [NUMBER]) (Витяг про державну реєстрацію прав №35104274 від 08 серпня 2012 року). Рішенням ХХХХ сесії VI скликання Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 17 липня 2013 року «Про надання дозволу гр. [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]» [PERSON] наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] орієнтованою площею 0,1500 га Липецької сільської ради Харківського району Харківської області за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови сільської ради та вирішено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати до розгляду та затвердження в установленому законодавством порядку до Липецької сільської ради. Як вбачається зі змісту акту №6 від 24 травня 2016 року, складеного комісією з питань агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища, екології, земельних відносин та використання природних ресурсів в складі депутатів Липецької сільської ради за результатами розгляду заяв [PERSON] та [PERSON] щодо визначення межі між земельними ділянками для будівництва і обслуговування жилого будинку в [ADDRESS], комісією було встановлено в тому числі те, що з фактичною межею сусіди не згодні та дійти згоди не можуть, запропонований варіант встановлення межі між зазначеними домоволодіннями та роз'яснені наслідки незгоди із запропонованим варіантом, зокрема шляхом звернення до Харківського районного суду Харківської області. Рішенням LХХ сесії VI скликання Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 05 серпня 2015 року «Про надання дозволу гр. [PERSON] на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]» [PERSON] наданий дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] орієнтованою площею 0,2500 га Липецької сільської ради Харківського району Харківської області за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови сільської ради та вирішено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) надати до розгляду та затвердження в установленому законодавством порядку до Липецької сільської ради. За замовленням відповідача ТОВ «Характерник» було виготовлено технічну документацію зі землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. 20 вересня 2016 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] Харківського району Харківської області, розташований на земельній ділянці площею 0,1981 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER])), що підтверджується договором дарування від 20 вересня 2016 рок, посвідченим приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Колісник В.О. за реєстровим номером №967. Рішенням ХХ сесії VIІ скликання Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 25 січня 2017 року «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON].» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. [PERSON] площею 0,1981 га, що розташована в [ADDRESS] Липецької сільської ради та надано у власність [PERSON] зазначену земельну ділянку, відповідні відомості внесені до Державного земельного кадастру, земельній ділянці присвоєний кадастровий номер [NUMBER] (Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-6303366582016 від 09 листопада 2016 року, Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкту нерухомого майна №98832863 від 28 вересня 2017 року). Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом. С. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв'язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений статтею 118 ЗК України, згідно якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з ч. 1 ст.122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, у передбаченому законом порядку, відповідач [PERSON] скористався своїм правом щодо набуття права власності на земельну ділянку, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS]. На момент набуття права власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, вона була сформована у порядку ст. 79-1 ЗК України, зареєстрована у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера [NUMBER]. В матеріалах справи відсутні відомості щодо внесення змін з приводу спірної земельної ділянки до Державного земельного кадастру. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що [PERSON] ніколи не надавався дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, оскільки [PERSON] на момент прийняття Липецькою сільською радою рішення «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON].» від 25 січня 2017 року був власником житлового будинку, розташованого на такій земельній ділянці і його право власності на зазначений будинок було зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» (у редакції закону на момент прийняття оскаржуваного рішення), якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Як вбачається зі змісту договору дарування від 20 вересня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Колісник В.О. за реєстровим номером №967 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] Харківського району Харківської області, на який [PERSON] набув право власності, розташований на земельній ділянці площею 0,1981 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер [NUMBER]. Тобто, з набуттям права власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] Харківського району Харківської області, до останнього перейшло й право на земельну ділянку, розташовану за зазначеною адресою. Надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON], який на момент прийняття такого рішення органом місцевого самоврядування був власником житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] жодним чином не позбавляє можливості набуття у власність такої земельної ділянки [PERSON] після реєстрації ним права власності на житловий будинок, розташований на цій земельній ділянці. Отже під час судового розгляду судом не встановлено істотних порушень процедури набуття відповідачем [PERSON] права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS], які б могли бути самі по собі беззаперечною підставою для припинення права власності відповідача на зазначену земельну ділянку. Позивачем жодним чином не обґрунтовано та не доведено в судовому засіданні, яким чином зазначені нею обставини, а саме щодо ненадання відповідачу [PERSON] дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, власником яких він є, порушують її право на земельну ділянку, а також, що такі обставини можуть бути підставою для позбавлення відповідача права власності на земельну ділянку, що є неприпустимим в розумінні ст. 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України та Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Згідно ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. За змістом ст. 90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та дотримуватися правил добросусідства (ст. 91 ЗК України). Відповідно до вимог статті 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Звертаючись до суду із вимогами про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та скасування рішення про державну реєстрацію позивач вказувала про наявність часткового накладання належної відповідачу земельної ділянки на земельну ділянку, яка знаходиться у користуванні позивача. Визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки потребує наявних у експерта спеціальних знань у сфері іншій, ніж право,які виходять за межі знань учасників справи та суду, що розглядає справу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, з метою сприяння всебічного і повного з'ясування обставин справи, оскільки сторонами не надані відповідні висновки експертів із зазначеного питання, сприяв позивачу та її представнику в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, та під час судового розгляду роз'яснював їх процесуальні права щодо подання доказів на підтвердження вищевказаних доводів, в тому числі шляхом звернення до суду з клопотанням про призначення судової експертизи з метою встановлення накладення належної відповідачу земельної ділянки на земельну ділянку, яка знаходиться в користуванні позивача, а також наслідки невчинення зазначених процесуальних дій.Однак позивач та її представник не скористалися своїм процесуальним правом щодо надання доказів, зокрема відповідних висновків експерта із зазначеного питання, від проведення по справі судової земельно-технічної експертизи відмовилися. Доводи позивача та її представника на наявність акту комісії сільської ради №6 від 24 травня 2016 року щодо погодження меж земельних ділянок сторін по справі, який на даний час не скасований та згідно якого встановлена межа між домоволодіннями сторін, що не співпадає з межею, встановленою технічною документацією із землеустрою, затвердженою оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування не спростовують вищевказаних висновків суду, оскільки такий акт не може бути допустимим та достатнім доказом в розумінні ст.ст. 78,80 ЦПК України. Як вбачається зі змісту зазначеного акту комісії з питань агропромислового комплексу, охорони навколишнього середовища, екології, земельних відносин та використання природних ресурсів в складі депутатів Липецької сільської ради за результатами розгляду заяв власника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] та власника (на той час) житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] щодо встановлення межі між земельними ділянками, розташованими за зазначеними адресами комісією дійсно був запропонований варіант встановлення межі між зазначеними домоволодіннями, при цьому зазначений акт не підписаний ані [PERSON], ані [PERSON], в акті відсутні будь-які відомості щодо ознайомлення останніх з його змістом, їх згоди із запропонованим варіантом, в тому числі відсутні відомості щодо погодження [PERSON] межі між земельними ділянками, встановленої у запропонованому варіанті. Будь-яких інших обставин по суті спірних правовідносин даний акт не містить. Тобто, у зазначеному акті міститься інформація суто рекомендаційного характеру, а тому його не можна вважати достатнім доказом визначення межі між земельними ділянками сторін. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Щодо доводів позивача в обґрунтування своїх позовних вимог про відсутність погодження з нею меж земельної ділянки, встановлених технічною документацією, виготовленою на замовлення відповідача, суд зазначає наступне. Відповідачем надана до суду технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на території Липецької сільської ради Харківського району Харківської області. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. У разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов'язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом). Якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об'єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Як вбачається із вищевказаної технічної документації, були встановлені межі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], розташованої за адресою: [ADDRESS] без встановлення межових знаків, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 18 березня 2016 року, маються підписи власників/користувачів суміжних земельних ділянок щодо встановлення та погодження таких меж, зокрема Липецької сільської ради, яка складала акт №6 від 24 травня 2016 року, на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог, та земельної ділянки [ADDRESS] підпис власника/користувача суміжної земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] відсутній, мається запис про те, що на погодження меж зазначена особа не з'явилася, була повідомлена через оголошення в газеті «Прем'єр» від 97 грудня 2016 року, копія якого міститься в матеріалах справи. Той факт, що відповідачем здійснювалися заходи щодо повідомлення [PERSON] про необхідність погодження з нею меж належної відповідачу земельної ділянки підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. При цьому, підписання акта погодження меж чи акта приймання-передачі межових знаків на зберігання самостійного значення не має, а тому не призводить до виникнення, зміни або припинення права на отримання або користування земельною ділянкою. Крім того, чинним законодавством України не передбачено можливості зобов'язувати землекористувачів суміжних земельних ділянок погоджувати межі земельних ділянок та не передбачені правові наслідки їхньої відмови від підписання акта, оскільки така відмова не порушує прав землекористувачів і не перешкоджає здійсненню подальшого отримання земельної ділянки відповідачем. Отже, позивачем в судовому засіданні не доведено наявність підстав для визнання недійсним та скасування рішення ХХ сесії VIІ скликання Липецької сільської ради Харківського району Харківської області від 25 січня 2017 року «Про передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON].», скасування рішення про державну реєстрацію земельної ділянки та позбавлення відповідача [PERSON] права власності на земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed