Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона є одноосібною власницею житлового будинку [ADDRESS]; -в даному будинку також зареєстрований відповідач, який являється її сином, але останні 10 років він фактично в її будинку не проживає, оскільки виїхав на постійне місце проживання за іншою, невідомою їй адресою; -відповідач не виконує своїх обов'язків, пов'язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг; -також на її адресу, як місце реєстрації відповідача, почали надходити повідомлення з банків про наявну заборгованість її сина за кредитними договорами та вимогами погасити такі, звернулася з позовом до суду та просила: визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву /а.с.21/, згідно якої заявлені позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи - ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явилися, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином - шляхом вручення судових повісток /а.с.19-20/, про причини неявки суд не повідомили. Заяв про розгляд справи у їх відсутність від відповідача та представника 3-ої особи в суд не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 10 червня 2015 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність позивача, відповідача та представника 3-ої особо без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи позивач є одноосібною власницею житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про право на спадщину за заповітом /а.с.7/ та витягом про державну реєстрацію прав /а.с.8/. В даному будинку також значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який є сином позивача, але з травня 2005 року за місцем реєстрації не проживає, його місцезнаходження невідоме, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні будинковою книгою /а.с.11-13/, свідоцтвом про народження /а.с.6/ та довідкою виконкому Золотарівської сільської ради Хустського району Закарпатської області /а.с.10/. Згідно п.53 «Правових позицій, висловлених судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році» Ухвали Судової колегії в цивільних справах ВСУ від 01.12.1997 pоку, норми глави 2 розділу III Житлового кодексу Української PCP /до якої входить ст.107 ЖКУ PCP/, про користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, до житлових відносин у приватному житловому фонді застосовуються у випадках, коли у главі 6 ЖКУ PCP є посилання на них, або коли схожі житлові відносини не врегульовані нормами глави 6 і застосування до них норм глави 2 не суперечить їх змісту. Глава 6 розділу III ЖКУ PCP не містить норми, які б регулювали правовідносини між власником будинку і колишніми членами сім'ї при добровільному вибутті їх з будинку на інше місце постійного проживання, тому, у даному випадку, суд вважаю правомірним буде застосування, при таких спірних відносинах, ч.2 ст.107 ЖКУ PCP за аналогією закону, якою врегульовані схожі відносини. Частиною 2 ст.107 ЖКУ РСР передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року: «Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи…остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням)…». Згідно ст.11 Закону України: «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: «Реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі». Відповідно до п.2 Постанови з питань оформлення документів і контролю щодо реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні, затвердженої Наказом МВС України №571 від 26.05.2004 року «Про організацію реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні»: «Оформлення реєстрації та місця проживання та перебування фізичних осіб відповідно до території обслуговування проводять територіальні органи та підрозділи служби громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України». При таких встановлених обставинах суд вважає, позов потрібно задовольнити.

Outcome: approved