Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Запоріжжяобленерго» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди (збитків). В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області було проведено ревізію фінансово-гоподарської діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.07.2014р. по 31.12.2016р. За результатами ревізії складено акт ревізії від 28.04.2017р. № 08.05-20/2, яким встановлено, що [PERSON] наказом від 27.04.2015р. № 1334-к було звільнено з роботи вперше за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з 30 квітня 2015 року та виплачено у квітні 2015 року одноразову грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію в сумі 122\~167,71 грн. Згідно протоколу засідання Дирекції ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 20.05.2015р., членами Дирекції було прийнято рішення про прийом [PERSON] на посаду начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго», про що видано наказ про прийняття на роботу № 16622-к від 20.05.2017р. Проте, допомогу, яку було виплачено згідно п.2.3 Положення про порядок виплати одноразової грошової допомоги працівникам ВАТ «Запоріжжяобленерго» при звільненні у звязку з виходом на пенсію, стягнуто не було. ПАТ «Запоріжжяобленерго» не погодилося із викладеними в Акті ревізії висновками та 16.05.2017р. (вих..№ 001-008/7855) надало письмові заперечення (зауваження) щодо акту ревізії, в яких зазначили, що ззідно зі [PERSON] «Запоріжжяобленерго», що затверджений позачерговими зборами акціонерів 22.06.2010р. протокол № 18 Виконавчий оргн товариства здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства. До компетенції Виконавчого органу Товариства належить всі питання діяльності товариства. Виконавчий орган товариства самостійно розпоряджається коштами, майном Товариства, встановлює умови оплати праці керівникі філій, представництва та інших відокремлених підрозділів Товариства. Рішення про прийом на роботу [PERSON] було зумовлено необхідністю термінового заповнення існуючої вакансії начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго» спеціалістом достатнього рівня знань, практичного досвіду у відповідній сфері діяльності. Колективний договір не містить обмежень щодо можливості прийому звільненого працівника за ініціативою керівництва підприємства і не містить вимог щодо необхідності повернення у цьому випадку працівником ВАТ «Запоріжжяобленерго» одноразової грошової допомоги, що була отирмана ним при звільненні у звязку з виходом на пенсію. Прийом на роботу [PERSON] на посаду начальника відділу праці та заробітної плати у травні відбувся внаслідок правомірного рішення Дирекції, відповідає інтересам ВАТ «Запоріжжяобленерго» і ніяким чином не порушував його цивільні права, тоу відсутні правові підстави для стягнення одноразової грошової допомоги, отриманої [PERSON] при звільненні у звязку з виходом на пенсію. Таким чином, позивач у письмових запереченнях (зауваженнях) щодо Акту ревізії просив визнати помилковими висновок ревізії стосовно недоотримання доходів ВА «Запоріжжяобленерго» та завдання матеріальної шкоди в сумі 122\~167,71 грн. Проте, 07.06.2017р. на адресу позивача від Управління Східного офісу Держуадитслужби в Запорізькій області надійшла вимога від 06.06.2017р. № 04-08-05-14/2748 про усунення порушень законодавства. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Запоріжжяобленерго» суму виплаченої одноразової грошової допомоги у звязку з виходом на пенсію в розмірі 122\~167,71 грн. Відповідач [PERSON] позов не визнала, надала суду письмові заеречення, в яких вказала, що прийом її на роботу після звільнення на посаду начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго» у травні 2015 року не суперечить вимогам трудового законодавства і колективного договору і відбувся внаслідок правомірного рішення дирекції, відповідав інтересам ВАТ «Запоріжжяобленерго» і ніяким чином не порушував цивільні права позивача, а тому відсутні правові підстави для стягнення одноразової грошової допомоги, отриманої нею при звільненні у звязку з виходом на пенсію, просить у звдоволенні позову відмовити. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, надані відповідачем заперечення проти позову, вислухавши пояснення сторін по справі, перевіривши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного. За положеннями ч.1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст. 12 ЦПК України). Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст. 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч.5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка працювала на посаді начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго». Відповідача [PERSON] наказом від 27.04.2015р. № 1334-к було звільнено з роботи вперше за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з 30 квітня 2015 року та виплачено у квітні 2015 року одноразову грошову допомогу у звязку з виходом на пенсію в сумі 122\~167,71 грн. (десять з половиною) середніх заробітних плат (а.с.8). Згідно протоколу засідання Дирекції ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 20.05.2015р., членами Дирекції було прийнято рішення про прийом [PERSON] на посаду начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго», про що видано наказ про прийняття на роботу № 16622-к від 20.05.2017р. (а.с.9-10). Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області було проведено ревізію фінансово-гоподарської діяльності ПАТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.07.2014р. по 31.12.2016р. За результатами ревізії складено акт ревізії від 28.04.2017р. № 08.05-20/2, в п.2 якого встановлено, що згідно протоколу засідання Дирекції ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 20.05.2015р., членами Дирекції було прийнято рішення про прийом [PERSON] на посаду начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго», про що видано наказ про прийняття на роботу № 16622-к від 20.05.2017р. Проте, допомогу, яку було виплачено згідно п.2.3 Положення про порядок виплати одноразової грошової допомоги працівникам ВАТ «Запоріжжяобленерго» при звільненні у звязку з виходом на пенсію, стягнуто не було. В порушення ст..97 КЗпП України, ст..15 Закону України «Про оплату праці», п.8.14 Колективного договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» за 2014-2016 роки та п.п.2.1, 2.3 Положення про порядок виплати одноразової грошової допомоги працівникам ВАТ «Запоріжжяобленерго» при звільненні у звязку з виходом на пенсію, яким передбачено, що допомога виплачується працівникам Товариства, які звільняються з товариства вперше після досягнення пенсійного віку без права зворотнього прийому, що призвело до недоотримання доходів ВАТ «Запоріжжяобленерго» та завдано матеріальної шкоди (збитків) в сумі 122\~167,71 грн. (а.с.3). Відповідно до ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 2. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). 3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Отже, твердження позивачки про те, що прийом її на роботу після звільнення на посаду начальника відділу праці та заробітної плати ВАТ «Запоріжжяобленерго» у травні 2015 року не суперечить вимогам трудового законодавства і колективного договору і відбувся внаслідок правомірного рішення дирекції, відповідав інтересам ВАТ «Запоріжжяобленерго» і ніяким чином не порушував цивільні права позивача спростовуються зібраними по справі доказами, а саме додатком 20 до колективного договору ВАТ «Запоріжжяобленерго» на 2014-2016 року, п.2.1 (а.с.27). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved