Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до Придніпровського районного судк м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 12.10.2016, відповідач отримала кредит у розмірі 8254 грн. 39 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00\~% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ Приватбанк Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ Приватбанк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил,- банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконані зобовязання перед банком. Крім того, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку із зазначеним порушенням зобовязань за кредитним договором, відповідач, станом на 02.05.2017 має заборгованість 11960 грн. 25 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом 8053\~грн. 95 коп., боргу по відсотках за користування кредитом 990 грн. 62 коп.; боргу за пенею та комісією 1610 грн. 75 коп., штрафу (відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди) 1304 грн. 93 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк». Враховуючи викладене, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.10.2016 в розмірі 11960 грн. 25 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом 8053\~грн. 95 коп., боргу по відсотках за користування кредитом 990 грн. 62 коп.; боргу за пенею та комісією 1610 грн. 75 коп., штрафу (відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди) 1304 грн. 93 коп., а також судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю - [PERSON] не зявився. До початку судового засідання подав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги у повному обсязі. Також зазначила, що має намір найближчим часом сплатити банку половину розміру заборгованості, а іншу частину боргу погасити у найкоротший термін. Заслухавши думку відповідача, враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 12.10.2016 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань по кредитному договору № SAMDN52000116096537 від 28.10.2013. Пунктом 2.1. Генеральної угоди передбачено, що банк надає позичальнику терміновий кредит в сумі 8254, 40грн. на строк 24 місяці, з 12.10.2016 по 31.10.2018, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 8254,40 грн. в обмін на зобовязання позичальника щодо повернення кредиту, сплаті відсотків в розмірі 2,0 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у зазначені в Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 436,42 грн. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших витрат у відповідності з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31.10.2018. Згідно із ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, які вказані у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день за зобовязаннями, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починається з 32-го дня порушення, рахується простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1304,93 грн. (п. 2.2 Генеральної угоди). За умовами п. 2.5. Генеральної угоди, - позичальник зобовязаний повернути суму кредиту, відсотки та винагороду згідно з Генеральною угодою та Умовами і правилами. Як встановлено п. 2.7. Генеральної угоди, датою укладення кредитного договору є дата підписання даної Генеральної угоди. Відповідач ознайомився та погодився з Умовами і правилами, та своїм підписом підтвердив факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ Приватбанк, також, відповідач підтвердив свою згоду на те, що Генеральна угода, разом з Умовами та правилами, Тарифами складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Крім того, п. 2.8 Генеральної угоди та п. 1.1.5.25 Умов передбачено право банку нараховувати пеню за несвоєчасну оплату на погашення кредитних коштів за кожним випадком порушення у розмірі 0,1\~% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісії. Штраф враховується на окремому рахунку і підлягає сплаті у першу чергу. Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якій іншій заборгованості, яка виникла у клієнта зважаючи на невиконані зобовязання перед банком (п. 1.1.3.2.11. Умов і правил). За даними наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.10.2016, позичальник останній раз сплатив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором 20.11.2016. Таким чином, виходячи із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] порушила умови договору і станом на 02.05.2017 має заборгованість в розмірі 11960 грн. 25 коп., яка складається з наступного: боргу за кредитом 8053\~грн. 95 коп., боргу по відсотках за користування кредитом 990 грн. 62 коп.; боргу за пенею та комісією 1610 грн. 75 коп., штрафу (відповідно до п.п. 2.2 Генеральної угоди) 1304 грн. 93 коп. Дана заборгованість підтверджується відомостями розрахунку, який досліджено судом, не заперечується відповідачем і підлягає до стягнення. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору (Генеральної угоди) №\~б/н від 12.10.2016, - недійсним, оспореним, зміненим чи розірваним. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником з обовязання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 174 ЦПК України). За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обовязки та надав відповідачу кредит в розмірі 8254 грн. 39 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач, взяті по договору обовязки не виконав, тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та інші витрати відповідно до умов договору не повернув, заборгувавши позивачу кошти на загальну суму 11960 грн. 25 коп. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати в сумі 1600 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved