Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселенні відповідачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19.07.2007 року між ними та [PERSON] було укладено кредитний договір № CVX0GA00000073, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 33319,40 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення 18.07.2017 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за даним договором 20.07.2007 було укладено іпотечний договір № CVX0GA00000073, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку житловий будинок загальною площею 59,50 кв.м., житловою площею 54,10 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1636га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в с. Чагор по пров. Новому, №21 Глибоцького району Чернівецької області. [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, а тому станом на 05.08.2013 року заборгованість по кредитному договору становить 87020,30 доларів США що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2013 року складає 695553,27 грн. Позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості в розмірі 87020,30 доларів США, звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: на житловий будинок загальною площею 59,50 кв.м., житловою площею 54,10 кв.м., та земельну ділянку площею 0,1636га., цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в с. Чагор по пров. Новому, №21 Глибоцького району Чернівецької області із правом продажу, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідач [PERSON] 23.03.2015 року звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки № CVX0GA00000073 від 20.07.2007 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вищевказаний договір іпотеки вона не укладала, оскільки вона з 2006 по 2010 року вона перебувала за межами України в Італії, і фізично не могла підписати даний договір, в копії паспорта, яке міститься в матеріалах справи вклеєна не її фотографія а іншої особи, крім цього вказує на те, що станом на 20.07.2007 року в житловому будинку, який був предметом іпотеки були зареєстровані 5 осіб, в тому числі і її неповнолітній син [PERSON], [INFO], якому на той час виповнилося 14 років, а тому без згоди органу опіки і піклування такий договір не міг бути укладений, а тому є підстави для визнання його недійсним в судовому порядку. Представник позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав свої заперечення на зустрічну позовну заяву [PERSON] в яких вказує на недоведеність останньою тих обставин, на які вона посилається, а тому вважає, що відсутні підстави для визнання недійсним договору іпотеки. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за первісним позовом [PERSON], підтримала позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, і просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у звязку з їх безпідставністю. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», просив суд задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] та визнати недійсним іпотечний договір. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини свої неявки. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав суду свої пояснення, в яких просив суд розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення сторін по справі, допитавши свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають до задоволення, а зустрічні позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засідання та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № CVX0GA00000073 від 19.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 33 319,40 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % річних з кінцевим терміном повернення 18.07.2017 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № CVX0GA00000073 від 19.07.2007 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 87020,30 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 05.08.2013 року складає 695553,27 грн., а саме: заборгованість за кредитом 28548,26 доларів США., заборгованість по процентам за користування кредитом 21947,23 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 3354,40 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 28996,80 доларів США, а також штрафи відповідно до Договору: а саме штраф фіксована частина 31,28 доларів США, штраф процентна складова 4142,33 доларів США. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, був укладений договір іпотеки № CVX0GA00000073 від 20.07.2007 року, сторонами якого зазначені [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», згідно умов якого було передано в іпотеку житловий будинок загальною площею 59,50 кв.м., житловою площею 54,10 кв.м., в с. Чагор по пров. Новому, №21 Глибоцького району Чернівецької області, який належить [PERSON] При цьому, в матеріалах справи є копія паспорта серії КР №162305 виданого Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 25 лютого 1997 року на імя [PERSON], з вклеєною фотокарткою, який був поданий при укладанні договору вищевказаного договору іпотеки. Разом з тим, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що у вищевказаному паспорті заклеєна її фотокартка, при цьому яким чином її фотокартка опинилась вклеєною у чужому паспорті вона не змогла пояснити. Про те вказала, що [PERSON], з яким вона знайома, приблизно у 2007 році попросив її бути його поручителем, при цьому взяв у неї її особистий паспорт, в якому окремо були її фотокартки, і можливо він і забрав у неї одну фотокартку. Крім цього, на прохання останнього вона пішла з ним разом у банк, який саме це був банк не памятає, а також до нотаріуса, де на проханням [PERSON] прописом написала фамілію «Ільницька», при цьому жодного підпису вона нікуди не ставила, в тому числі і в іпотечному договорі. Як вбачається з копії закордонного паспорта серії РО №266226 виданого 10.02.2006 року [PERSON], оригінал якого був наданий суду для огляду в судовому засіданні, [PERSON] в 2006 році біло відкрито консульством Словенської Республіки шенгенську візу, і після отримання вказаної візи 22.03.2006 року у прикордонному пункті пропуску України «Ужгород», вона виїхала за межі України, і повернулась в Україну тільки 23.09.2010 року, про що містяться відповідні відмітки у закордонному паспорті. З огляду на викладені обставини, суд погоджується з доводами зустрічної позовної заяви про те, що [PERSON] на момент укладення іпотечного договору № CVX0GA00000073 від 20.07.2007 року, перебувала за межами України, і фізично не могла підписати даний договір. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмові формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Про те, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що фактично [PERSON] не підписала договір іпотеки № CVX0GA00000073 від 20.07.2007 року, в даному випадку не виконано умови встановлені ч.3 ст.203 ЦК України. Крім цього, відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІІ МИ №295868 від 18 червня 1993 року, [PERSON] народився 14 квітня 1993 року, і його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки від 17.03.2015 року №437, яка видана Чагорською сільською радою Глибоцького району Чернівецької області, станом на 20 липня 2007 року в житловому будинку в с. Чагор по провулку Новому №21 Глибоцького району Чернівецької області були зареєстровані та проживали [PERSON], [INFO], голова домогосподарства (перебувала за межами населеного пункту), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З дослідженої в судовому засіданні копії погосподарської книги домогосподарства, що розташоване в с. Чагор по провулку Новому №21 Глибоцького району, Чернівецької області, особовий рахунок №402 станом на 2006-2010 роки, оригінал якого був наданий суду для огляду, вбачається, що членами даного господарства у вищевказані роки були: [PERSON], [INFO] голова домогосподарства (працювала за межами держави, Італія), [PERSON], [INFO] не працюючий, [PERSON], [INFO] не працюючий, [PERSON], [INFO], учень Чагорської ЗОШ та [PERSON], [INFO] пенсіонерка за віком. Тобто судом встановлено, що на момент укладання іпотечного договору у житловому будинку розташованого в с. Чагор по провулку Новому №21 Глибоцького району Чернівецької області, який був предметом договору іпотеки, був зареєстрований та проживав неповнолітній [PERSON], [INFO], якому станом на 20 липня 2007 року виповнилося тільки 14 років. Відповідно до копії талону про реєстрацію за місцем проживання, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [INFO], реєстрацію офіційно оформив, 24.12.2009 року, тобто фактично після отримання паспорта громадянина України серії КТ №014115 виданого Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області 09.12.2009 року. Згідно з ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Одним із правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органів опіки і піклування, відповідно до ст. 177 СК України є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься і право користування жилим приміщенням. У п. 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. В судовому засіданні встановлено, що дозволу органу опіки та піклування при укладенні іпотечного договору не отримувався. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні заперечуючи проти задоволення зустрічної позовної заяви, вказувала на те, що на момент укладання іпотечного договору неповнолітніх дітей у житловому будинку не було зареєстровано, при цьому посилалась на довідку Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 17.07.2007 року №908, яка була видана виконкомом Чагорської сільської ради [PERSON], [INFO], мешканцю с. Чагор Глибоцького району по вул. пров. Новий, 21, про те, що до складу його сімї входять [PERSON] мати, [INFO] та [PERSON] батько, [INFO] Проте, вищевказана довідка була видана [PERSON], хоча позивач за первісним позовом стверджує, що саме відповідач [PERSON] підписала іпотечний договір, і доцільно було від неї отримати таку довідку, при цьому не про склад сімї, а саме довідку про осіб, які зареєстровані у житловому будинку, який є предметом іпотеки. Крім цього, відповідно до копії журналу реєстрації довідок по Чагорській сільській раді Глибоцького району з 03.05.2006 року по 09.01.2008 року, оригінал якого був наданий суду для огляду в судовому засіданні, вбачається, що 17.07.2007 року, [PERSON] жодної довідки в Чагорській сільській раді не отримував. За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Згідно із вимогами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, та вважає, що є обґрунтовані підстави для задоволення зустрічних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки. На підставі викладеного, ст.ст. 203, 207, 215 ЦК України,

Outcome: approved