Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 1786 грн. 09 коп., посилаючись на те, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], користується послугами з централізованого опалення гарячого водопостачання. В період з 1998 року по 2014 року відповідач не оплачує в повному обсязі надані позивачем послуги, у зв'язку з чим виникла вказана заборгованість в сумі 1786 грн. 09 коп. В судовому засіданні паредставник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, та просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання та згідно з розрахунком має заборгованість по оплаті послуг з теплопостачання станом на вересень 2014 року в сумі 1786 грн. 09 коп. Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача, матеріалами справи. На вказані правовідносини розповсюджується загальний трирічний строк позовної давності встановлений ст..257 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До пред'явлення цього позову позивач у квітні 2014 року звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості. Наказне провадження є спрощеною та спеціальною формою судового захисту, застосовується вона у чітко визначених випадках, зокрема, при зверненні до суду з вимогами щодо стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. При цьому законодавством (ч. 3 ст. 118 ЦПК України) заборонено звернення до суду в порядку позовного провадження без попереднього звернення із заявою про видачу судового наказу. Таким чином, в даному випадку перебіг позовної давності був перерваний поданням заяви про видачу судового наказу у квітні 2014 року та почався заново. Позовна давність, у межах якої позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу щодо стягнення заборгованості за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання, що складається з суми заборгованості за кожен місяць як черговий платіж, має відраховуватись з квітня 2011 року (три роки з квітня 2014 року - часу звернення із заявою про видачу судового наказу) по вересень 2014 року. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, оскільки згідно наданих представником позивача суду розрахунків за період з квітня 2011 року по вересень 2014 року (в межах строку позовної давності) у відповідача заборгованість відсутня.

Outcome: dismissed