Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Нафтопереробний комплекс Галичина» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що з 13.08.2014 року по даний час в ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції на виконанні знаходиться наказ господарського суду Львівської області про стягнення з фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь позивача 102\~903,00 грн. основного боргу, 8\~119,79 грн. пені, 6\~997,40 грн. інфляційних витрат, 2\~528,88 грн. 3% річних та 2\~410,98 грн. судового збору. Проте, жодних коштів на виконання вищезгаданого наказу на рахунок позивача не поступало. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику та заборона на його відчуження. Вказує на те, що за відповідачем рахується в приватній спільній сумісній власності ? квартири №5 по вул. Трускавецькій в м. Стебник Львівської області. Просить суд винести рішення, яким виділити в натурі частку відповідача в розмірі ? приватної спільної часткової власності із ? приватної спільної сумісної власності квартири №5 по вул. Трускавецькій в м. Стебник Львівської області для звернення стягнення на неї у відповідності до ст.366 ЦК України. Представник позивача [PERSON] подав суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечив щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце слухання справи. Відтак, суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу за його відсутності, провівши заочний розгляд справи, про що не заперечив представник позивача в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З оглянутого наказу №0037161 від 29.07.2014 року, виданого господарським судом Львівської області про примусове виконання судового рішення, а саме рішення господарського суду Львівської області від 15.07.2014 року, яке набрало законно сили 28.07.2014 року вбачається, що з відповідача стягнуто на користь позивача 102 903,00 грн. основного боргу, 8119,79 грн. пені, 6997,40 грн. інфляційних витрат, 2528,88 грн. 3% річних та 2410,98 грн. судового збору. 15.08.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Баб»як Л.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищезазначеного наказу господарського суду Львівської області. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2015 року за відповідачем рахується в приватній спільній сумісній власності ? квартири №5 по вул. Трускавецькій в м. Стебник Львівської області. Судом встановлено, що державним виконавцем було скеровано подання про виділ частки із спільного майна боржника (відповідача) в натурі. З оглянутої ухвали Дрогобицького міськрайонного суду від 27.01.2015 року по справі №442/625/15-ц вбачається, що в задоволенні даного подання було відмовлено, посилаючись на ст.371 ЦК України. Згідно ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому ст. 366 цього Кодексу. Статтею 371 ЦК України передбачені підстави припинення права спільної сумісної власності - виділ частки зі спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Тобто, зазначеними правовими нормами визначено спосіб захисту прав кредитора у разі недостатності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та особливості звернення на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Особливістю звернення стягнення на частку в спільній власності є невизначеність часток кожного зі співвласників, що обумовлює необхідність попереднього визначення судом частки, на яку буде звернене стягнення. Відповідно до ст. 366 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку. Кредитором, який наділений правом звернути стягнення на частку в майні, що є в спільній частковій власності, може бути будь-яка особа, що має право на стягнення з боржника певної суми, у тому числі, інший співвласник спільного майна, на яке звертається стягнення. Волевиявлення кредитора на звернення стягнення на частку в майні, що є в спільній частковій власності, може виражатися в пред'явленні ним: 1) позову про виділ частки боржника зі спільного майна в натурі з подальшим зверненням стягнення на неї; 2) вимоги про продаж боржником своєї части в праві спільної часткової власності, у тому числі іншим співвласника; 3) вимоги або позову про продаж з публічних торгів; 4) вимоги або позову про переведення на кредитора прав та обов'язків співвласників - боржника. Виділ частки в натурі неможливий тоді, коли він не допускається згідно із законом бо спільне майно є неподільною річчю. Для визначення в натурі частки, що підлягає виділу зі спільного майна, може бути призначена відповідна судова експертиза. За таких обставин, суд приходить до висновку, що пред'явлений позивачем позов про визначення частки майна боржника, відповідає способу захисту цивільних прав, передбаченому ст. 16 ЦК України, та зазначеним вище нормам матеріального та процесуального права, а відтак підлягає до задоволення.

Outcome: approved