Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг в сумі 1648,03 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що ДП «Вигодське лісове господарство» відпустило [PERSON] лісопродукцію згідно наказу на відпуск лісоматеріалів № 1954 від 26.09.2008 року, товарно-транспортної накладної № 0024655 від 29.09.2008 року і специфікації-накладної на відпуск лісоматеріалів необроблених від 29.09.2008 року в кількості 16,5 м3 на суму 877,10 грн. та згідно наказу на відпуск лісоматеріалів № 2213 від 30.10.2008 року, товарно-транспортної накладної № 0034078 від 03.10.2008 року та специфікації-накладної на відпуск лісоматеріалів необроблених від 03.10.2008 року в кількості 15,10 м3 на суму 770,84 грн., а всього на суму 1648,03 грн. Однак, відповідач, порушуючи норми діючого законодавства, не здійснив оплату за дану лісопродукцію та на їх претензії не реагує, що й стало підставою для звернення в суд з даним позовом. Представник позивача за довіреністю від 06.11.2015 року [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, зіславшись на вищевикладені обставини та просила позов задоволити. Відповідач позов не визнав, подав до суду заяву про застосування строку позовної давності та пояснив, що остання поставка лісопродукції від ДП «Вигодське лісове господарство» була здійснена йому в жовтні 2008 року. Таким чином, строк позовної давності для звернення в суд з даним позовом минув в жовтні 2011 року. Оскільки позивач звернувся до суду лише у 2016 році, то він без будь-яких поважних причин пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності, який потрібно застосувати і з цих підстав в задоволенні даного позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші, здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 256 даного кодексу, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 вищезгаданого кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу на відпуск лісоматеріалів № 1954 від 26.09.2008 року, товарно-транспортної накладної № 0024655 від 29.09.2008 року та специфікації-накладної на відпуск лісоматеріалів необроблених від 29.09.2008 року (а.с. 4-5), позивач відпустив (продав) відповідачу дрова паливні в кількості 16,50 м3 на суму 877,10 грн. Згідно наказу на відпуск лісоматеріалів № 2213 від 30.10.2008 року, товарно-транспортної накладної № 0034078 від 03.10.2008 року та специфікації-накладної на відпуск лісоматеріалів необроблених від 03.10.2008 року (а.с. 6-7), позивач відпустив (продав) відповідачу дрова паливні в кількості 15,10 м3 на суму 770,84 грн. Таким чином судом встановлено, що у вересні-жовтні 2008 року ДП «Вигодське лісове господарство» продало [PERSON] 31,60 м3 дров паливних на суму 1648,03 грн. З наведених доказів вбачається, що відповідач отримав товар (дрова паливні) у вересні-жовтні 2008 року, однак оплату по даний час не провів. Як передбачено ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже строк позовної давності на звернення до суду з вимогою про стягнення коштів за поставлений відповідачу товар слід рахувати з часу виникнення у позивача права вимоги про оплату цього товару, тобто з часу його передачі відповідачу (жовтень 2008 року). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся в суд з даним позовом 15.03.2016 року, тобто з пропуском встановленого законом 3-річного строку на звернення до суду за захистом своїх порушених прав. При цьому суд критично відноситься до твердження позивача про те, що він мав право вимагати виконання умов цього договору відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України у будь-який час, тому що строк виконання даного зобов»язанням не визначено, оскільки згідно з ч.1 ст. 692 даного кодексу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Так як остання партія лісоматеріалів отримана відповідачем 03.10.2008 року і сторонами іншого строку оплати не встановлено, то саме з цього дня починається перебіг строку позовної давності для подання позовної заяви щодо захисту позивачем свого права на стягнення коштів за вищезгаданий неоплачений товар. За таких обставин, враховуючи, що позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення боргу з відповідача з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, не просить поновити даний строк та не вказує поважних причин його пропуску, в задоволенні його позову слід відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України в зв'язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі. На підставі викладеного, ст.ст. 256-257, 260-261, 267, 526-527, 530, 655, 692 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed