Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання правочину нікчемним. Позов мотивує тим, що в провадженні Личаківського районного суду м.Львова знаходиться кримінальне провадження про вчинення [PERSON], [PERSON] злочинів передбачених ч5.ст.191, ч.2 ст.366 КК України. В процесі розгляду даного кримінального провадження відповідачем [PERSON] заявлено цивільний позов до АТ «Ощадбанк» про стягнення коштів в розмірі 47150 грн., як на підставу для пред»явлення позову [PERSON] посилається на договір банківського вкладу №12304755 від 05.04.2013 року, що укладений між АТ «Ощадбанк» в особі зав. ТВБВ №10013/0332 [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої. Однак вважає, що між сторонами не виникало договірних правовідносин, а договір №12304755 від 05.04.2013 року на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи, на який посилається [PERSON] є нікчемним, таким, що не породжує правових наслідків для його сторін та не може бути підставою для утримання коштів так як при укладенні такого договору не додержано письмової форми договору банківського вкладу, оскільки відсутні документи, які підтверджують факт прийняття банком від [PERSON] грошових коштів, вважає, що останнім грошові кошти як вклад у банк не вносились, відповідно проценти на них банком не нараховувались, а тому даний договір не породжує жодних правових наслідків. Тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати договір №12304755 на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 05.04.2013 року Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10013/0332 та [PERSON] - нікчемним. В судовому засіданні представник позивача Кушнерик М.Р. позовні вимоги підтримав,дав пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що внесення ним грошових коштів на вкладний (депозитний) рахунок підтверджується договором банківського вкладу депозитний на ім»я фізичної особи №12304755 від 05 квітня 2013 р. та виданою йому банком заявою про прихід готівки №1230475 від 05 квітня 2013 року на суму 40 000 гривень. Тому вважає позов безпідставним, в задоволенні такого просить відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2013 року між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» було укладено договір №12304755 на вклад «Депозитний», згідно якого банк прийняв на вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] грошові кошти в сумі 40 000 гривень строком на один рік один місяць, з кінцевим терміном повернення 05 травня 2014 року з встановленою процентною ставкою 16,5% річних. Відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності та звичаями ділового обороту. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, (далі - Положення) передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відтак суд приходить до висновку про те, що спірний договір відповідає вимогам названих норм, оскільки має просту письмову форму і містить всі умови, необхідні для договору даного виду: розмір вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, строк дії договору. Згідно п. 2.9 гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України, банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Положення ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України встановлюють, що банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Відтак, згідно із ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п.2.1 Положення відкриття відповідних рахунків та облікування на них грошових коштів у національній та іноземній валюті, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку, відповідно до якого банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, у день надходження до банку відповідного розрахункового документа. Письмова форма спірного договору підтверджується наведеним вище договором банківського вкладу. Крім цього, підтвердженням отримання від відповідача [PERSON] грошових коштів є наявна в матеріалах справи (а.с.15) заява про прихід готівки №12304755 від 05 квітня 2013 року, яка відповідає вимогам п. 2.9 гл. 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками України. Відтак, суд приходить до висновку про те, що спірний договір був підписаний від імені банку повноважною особою, [PERSON], як завідувачем ТВБВ №10013/0332 філії Львівського міського відділення АТ «Державний ощадний банк». Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені в чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Разом із тим згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК Українинедійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Виходячи зі змісту ст.1059 ЦК України, п. 1.4 Положення, п. 8 гл. 2 розд. III Інструкції письмова форма договору банківського вкладу (депозиту) вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, які, у свою чергу, є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. При цьому відкриття банківських рахунків та облікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку (ч.3 ст.1058, ч.2 ст.1068 ЦК України, п. 2.1 Положення). Тому суд вважає додержаною письмову форму спірних договорів банківського вкладу, а відтак підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання їх нікчемності, не вбачає. У зв'язку з викладеним, суд вважає необхідним відмовити ПАТ «Державний ощадний банк України» у задоволенні його позовних вимог. Суд не приймає до уваги посилання представника АТ «Ощадбанк» на невідповідність змісту заяви на прихід готівки від 05 квітня 2013 року так як у правовідносинах відповідача [PERSON] та АТ «Ощадбанк», касові операції проводили працівники банку, а не сам [PERSON], а тому останній не може бути відповідальним за порушення працівниками банку положень нормативно - правових актів у сфері банківської діяльності. Видана банком заява містить підпис посадової особи в межах її повноважень, а отже, є документом бухгалтерського обліку, складалась банком, і за його відповідність вимогам нормативних актів несуть відповідальність працівники банку. Посилання представника АТ «Ощадбанк» на те, що кошти від відповідача за спірним договором до каси банку не надходили і рахунок по згаданому депозитному договору не відкривався, суд до уваги не бере, оскільки ці обставини не спростовують факту передачі відповідачем коштів відповідальним працівникам банку, тим більше, що проведення по касі отриманих коштів та відкриття рахунків є обов'язком працівників банку і не могло залежати від волі вкладника. Таким чином суд вважає встановленим факт укладення Договору №12304755, на вклад «Депозитний» на ім»я фізичної особи від 05 квітня 2013 року, та передачі 05 квітня 2013 року [PERSON] на виконання умов вказаного договору грошових коштів в сумі 40 000 грн. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено, що ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. За змістом ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Згідно ст.360-6 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права,та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Згідно постанов Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.04.2012 р., 06.06.2012 року встановлено, що відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необлікування на рахунку банку грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі складеного у письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необлікування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов'язків за договором банківського вкладу. Відтак з врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають, тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed