Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ті обставини, що її чоловікові [PERSON] належало право на земельну частку (пай), розміром 3,37 умовних кадастрових гектари, розташовану на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, згідно сертифікату серії ОД-12 № 0215949. [INFO] [PERSON] помер, а спадщину, яка відкрилась після нього прийняла позивач на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, за фактом спільного проживання. Позивач зазначає, що звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була заведена спадкова справа, проте не може оформити право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ОД-12 № 0215949 внаслідок його втрати. У зв`язку з цим на теперішній час позивач змушена пред`явити до відповідача відповідний позов шляхом подання позовної заяви, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після [PERSON] право на земельну частку (пай) розташовану на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області, яке відповідно до втраченого сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0215949 належало [PERSON] 11.11.2021 року ухвалою суду (а.с.13-14) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні, а також витребувано докази з Кодимської районної державної нотаріальної контори Одеської області та відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, позивач до початку підготовчого засідання подала заяву (а.с.22) про приєднання до матеріалів справи довідок Виконавчого комітету Кодимської міської ради Одеської області від 01.12.2021 року № 70 та № 71, в якій також просила розглядати справу за її відсутності і зазначила про підтримання заявлених позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином. При цьому, відповідач надав до суду клопотання від 22.11.2021 року № 02-17/1949 (а.с.19) про розгляд справи за відсутності його представника, в якому також зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 12.12.1973 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Кодимським бюро ЗАГС Одеської області, актовий запис № 80 (а.с.9). За життя [PERSON] Кодимською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження від 10.01.1996 року № 15 було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД-12 № 0215949, який був зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 14.08.1996 року за № 55 та посвідчував його право на земельну частку (пай) на території Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області розміром 3,37 умовних кадастрових гектарів, що підтверджується копією довідки архівного відділу Подільської районної державної адміністрації Одеської області від 12.10.2021 року № 302 (а.с.6). Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України). Згідно листа-повідомлення відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 29.11.2021 року № 9-15-0.263-518/44-21 (а.с.20), [PERSON] державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, взамін сертифікату серії ОД-12 № 0215949, не видавався. При цьому, факт видачі сертифіката на ім`я особи свідчить, що останнього було включено до переліку осіб, які мають право на земельну частку (пай), що є обов`язковим додатком до акта (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 178/982/18-ц (провадження № 61-19801св19). Пунктом 11 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області 21.12.2009 року, актовий запис № 23 від 21.12.2009 року (а.с.5). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. В свою чергу ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно довідки Виконавчого комітету Кодимської міської ради Одеської області № 71 від 01.12.2021 року (а.с.23) [PERSON] за життя був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного запису зробленого на сторінці 11 паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого [PERSON] Кодимським РВ ГУМВС України в Одеській області 05.01.2012 року (а.с.4) остання з 23.12.1980 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, з довідки Виконавчого комітету Кодимської міської ради Одеської області № 70 від 01.12.2021 року (а.с.24) вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , а також проживала там разом із чоловіком [PERSON] по день смерті останнього. Таким чином, відповідно до положень ч.3 ст. 1268 ЦК України та пункту 3.21. глави 10 розділу II\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, позивач [PERSON] є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлого чоловіка. Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Позивач [PERSON] , звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, внаслідок чого 13.10.2021 року була заведена спадкова справа № 317/2021, про що свідчать листи-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 13.10.2021 року № 886/02-14 (а.с.10) та від 27.11.2021 року № 1143/02-14 (а.с.21). В свою чергу абзацом 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно права на земельну частку (пай) за сертифікатом серії ОД-12 № 0215949, внаслідок його втрати позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, що також підтверджується змістом листа-повідомлення Кодимської районної державної нотаріальної контори від 13.10.2021 року № 886/02-14 (а.с.10), яким позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у порядку спадкування та роз`яснено про необхідність звернення до суду для вирішення питання прийняття спадщини. При наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави зазначені нотаріусами, при цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц).\~Відмова в отриманні спадкових прав не постановою нотаріуса, а листом, не може бути перешкодою позивачці для захисту своїх прав у судовому порядку (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 707/1309/15-ц).\~В свою чергу сам відповідний лист нотаріальної контори є фактично відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 613/1289/17). Частина 1 ст. 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи вище викладене суд вважає, що заявлений позивачем позов обґрунтований, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved