Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач, ПАТ «НЕОС БАНК» звернувся до суду з позовом до Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим про звільнення майна з - під арешту. Обгрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва, посвідченого 23.08.2012 р. приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу, реєстр № 760, зареєстрованого 12.10.2012 р. в КП Ялтинської міської ради «Бюро технічної інвентарізаціїйому», запис № 3532 в книзі: 32-з стр. 73, як правонаступнику ПАТ «Банк Кіпру», йому належить нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 93,4 кв. м, житлової площею 27,0 кв. м. 19.04.2013 р. в Реєстраційній службі Ялтинського міського управляння юстиції АР Крим з»ясувалось, що вказаний об'єкт нерухомості перебуває під арештом, накладеним на підставі постанови б/н від 15.11.2012 р. Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 19.04.2013 р. № 2627770. Однак банк не є стороною в кримінальному провадженні, в якому було накладено арешт на зазначений об'єкт нерухомості, жодного відношення до цього провадження не має. Накладення арешту на належну банку квартиру порушує права власника, унеможливлює право розпорядження своїм майном. Позивач просив звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 15.11.2012 р. Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим (обтяження за реєстраційним № 716799), квартиру [ADDRESS], загальною площею 93,4 кв. м, житлової площею 27,0 кв. М, що належить йому на праві власності. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених у заяві підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд розглядає справу за відсутності представника відповідача, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на підставі наявних даних і доказів, та вважає необхідним ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частинами 1 ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд установив, що що відповідно до свідоцтва, посвідченого 23.08.2012 р. приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу, реєстр № 760, зареєстрованого в КП Ялтинської міської ради «Бюро технічної інвентарізації», запис №3532 в книзі: 32-з стр. 73, ПАТ «НЕОС БАНК», як правонаступнику ПАТ «Банк Кіпру», належить нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 93,4 кв. м, житловою площею 27,0 кв. м, що підтверджується копіми свідоцтва та витягу про державну реєстравцію прав КП Ялтинської міської ради «БТІ» ( а. с. 8, 9). Відповідно до постанови Київського РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим від 15.11.2012 р. на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], загальною площею 93,4 кв. м, житловою площею 27,0 кв. м, накладений арешт у кримінальній справі №12012003090088, порушеній за фактом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України відносно невстановлених слідством осіб, що підтверджується копіями постанови і витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 19.04.2013 р. № 2627770 ( а. с. 10, 33). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. До кримінального провадження позивач жодного відношення не має, набув право власності на підставах, передбачених законом, у порядку виконання рішення Ялтинського міського суду АР Крим від 24.03.2010 р. про звернення стягнення на іпотечне майно, і на підставі свідоцтва, посвідченого 23.08.2012 р. приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу, реєстр № 760, зареєстрованого 12.10.2012 р. в КП Ялтинської міської ради «Бюро технічної інвентаризації», запис №3532 в книзі: 32-з стр. 73, які ніким не оспорені, є чинними ( а. с. 8) . Відповідно до норм ст. ст. 386, 391 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Верховний Суд України у постанов від 15.05.2013 р. в справі № 6-26 цс13 при перегляді судового рішення висловив правову позицію, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Відтак, вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 р. № 6 в редакції від 30.06.1978 р. № 5. Суд дійшов висновку, що накладенням арешту порушене гарантоване Конституцією та законами України право власності позивача на належну йому квартиру, унеможливлює право розпорядження нею, тому підлягає відновленню в судовому порядку шляхом звільнення цього майна з - під арешту. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 316, ч. 1 ст. 319, ст. ст. 321, 391 ЦК України, правової позиції Верховного Суду України від 15.05.2013 р. в справі № 6-26цс13 р.,

Outcome: approved