Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивач подав до суду позов до відповідача про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - належною їй квартирою №251 в б.31 по пр.Інженера Преображенського в м.Запоріжжі, оскільки він в ній більше одного року - з травня 2014 року не проживає без поважних причин. Відповідач [PERSON] у судові засіданні двічі не з»явився, про їх час повідомлявся належним чином, рекомендованими листами з повідомленням, та через оголошення у газеті «Запорізька правда» №22/23706/ від 09.06.2016 року, заперечень проти позову суду не надав. В судовому засіданні встановлено, що згідно Витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно та договору дарування від 12.08.2015 року позивачу [PERSON] належать 2/3 частини у праві власності на квартиру [ADDRESS]. Ще 1/3 частина вказаної квартири належить доньці позивача - [PERSON] Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.06.2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний. Відповідно до договору дарування від 12.08.2015 року відповідач [PERSON] подарував належну йому 1/3 частину вказаної квартири позивачці. В квартирі зареєстровані позивач, відповідач та їх донька [PERSON], яка, зі слів позивача, зараз в квартирі не проживає. Як зазначила позивач, у травні 2014 року відповідач добровільно пішов з дому, оскільки зустрів іншу жінку та створив іншу сім»ю. При розірванні шлюбу в 2015 році відповідач вказував свою нову адресу. На даний час позивачу відомо, що відповідач виїхав на постійне місце проживання до США. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що їм відомі позивач та відповідач, їх сім»я розпалась весною 2014 року. Відповідач дійсно не проживає в квартирі позивача з весни 2014 року, вони бувають в цій квартирі та не бачать там відповідача. Свідок [PERSON] також пояснила, що біля року тому вона зустріла відповідача, який пояснив їй, що нарешті зустрів свою любов, з якою проживає, але адресу їй не вказав. На даний час обом свідкам відомо, що відповідач дійсно виїхав до США. Вислухавши позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.401,403 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону /особистий сервітут/. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що відповідач є колишнім членом сім»ї співвласника житла - квартири [ADDRESS] - [PERSON], та членом сім»ї співвласника - [PERSON]. Позивач надав суду докази того, що відповідач з травня 2014 року, тобто понад один рік, у вказаній квартирі не проживає, крім того відмовився від свого права власності на 1/3 частину цієї квартири на користь позивачки. З боку відповідача не надійшло будь-яких заперечень проти позову та вказаних обставин, та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та пояснення свідків. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідач понад один рік у квартирі не проживає, а відтак втратив право користування вказаним житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України.

Outcome: approved