Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 24 травня 2006 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір DNH4KР70620417, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 5605,6 грн. з обовязком його повернення до встановленого терміну та сплати відсотки за користування ним у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 30 липня 2013 року за нею наявна заборгованість в сумі 67933,52 грн. Тому позивач змушений предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 67933,52 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник за довіреністю позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» [PERSON] позовні вимоги заявлені позивачем підтримав та просив задовольнити у повному обсязі посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог заявлених позивачем посилаючись на ті обставини, що позивач пропустив строк позовної давності, заявлена сума відсотків за користування кредитом має нараховуватись із розрахунку лише терміну користування кредитом, який становить три роки, у звязку з чим дана сума становить 4217,65 грн., а не заявлену позивачем у розмірі 22953,41 грн., а заявлена позивачем сума пені у розмірі 35663,39 грн. значно перевищує розмір суми самого кредиту наданого відповідачеві позивачем, що в свою чергу суперечить засадам справедливості та добросовісності цивільного законодавства та вимогам розумності та справедливості умов договору. Також посилається на те, що вимога позивача про одночасне стягнення з неї штрафу та пені є подвійною відповідальністю одного виду. Крім цього, відповідач зазначає, що перебуває в тяжкому матеріальному становищі так як є фізичною особою-підприємцем у звязку з чим за 2013 рік одержала дохід в розмірі 114284,63 грн. з якого сума чистого оподатковуваного доходу становить лише 2815,2 грн., при цьому члени сімї позивача перебувають у хворобливому стані здоровя, що в свою чергу вимагає додаткових матеріальних витрат на їх лікування. Заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 24 травня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір DNH4KР70620417, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит в сумі 5605,6 грн. з обовязком його повернення до встановленого терміну та сплати відсотки за користування ним у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконала, у звязку з чим за розрахунком позивача станом на 30 липня 2013 року за відповідачем [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» наявна заборгованість в сумі 67933,52 грн., з якої заборгованість за кредитом 5605,6 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 22953,41 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 35663,39 грн., штрафи у відповідності до умов пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг у вигляді фіксованої частини 500 грн. та процентної складової 3211,12 грн., про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості за договором складений позивачем. В свою чергу відповідач [PERSON] перебуває в тяжкому матеріальному становищі так як є фізичною особою-підприємцем у звязку з чим за 2013 рік одержала дохід в розмірі 114284,63 грн. з якого сума чистого оподатковуваного доходу становить лише 2815,2 грн., що підтверджується копією податкової декларації про майновий стан і доходи фізичної особи-підприємця [PERSON] за 2013 рік з розрахунком податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності зданими 29 січня 2014 року до Державної податкової інспекції у м. Херсоні Головного управління доходів у Херсонській області за Вх.№ [NUMBER]. При цьому, члени сімї позивача чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] перебувають у хворобливому стані здоровя, що в свою чергу вимагає додаткових матеріальних витрат на їх лікування, про що свідчить довідка садово-огороднього товариства «Шляховик» № 9/2 від 09 лютого 2014 року, витяг з історії хвороби № 2369 складена 09 лютого 2009 року та витяг з історії хвороби № 29174 складена 04 січня 2010 року відділенням хірургічного лікування судин та серця Одеської обласної клінічної лікарні № 9 та витяг із медичної карти стаціонарного хворого № 4224586 складений абдомінально-проктологічним відділенням Херсонського обласного онкологічного диспансеру 30 липня 2013 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1. Позика глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В свою чергу відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В свою чергу ч.3 ст. 549 ЦК України визначає пеню як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи вище викладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом в сумі 5605,6 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 22953,41 грн. і штрафів у відповідності до умов пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг у вигляді фіксованої частини 500 грн. та процентної складової 3211,12 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно ч.2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (надалі за текстом Закон), умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. При цьому, пункт 5 ч.3 ст. 18 Закону передбачає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимог щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором. В свою чергу у відповідності до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою є штраф, пеня тобто грошова сума або інше майно які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а ч.3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням предмету кредитного договору, яким були грошові кошти в сумі 5605,6 грн., вимог ст. 627 ЦК України, тяжкого матеріального становища відповідача в результаті її низького доходу і стану здоровя членів її сімї, тієї обставини що розмір заявленої позивачем неустойки значно перевищує розмір самого предмету кредитного договору, а також того що зменшення судом розміру неустойки не спричинить позивачеві більшої шкоди, а ніж відповідачеві у разі її стягнення в розмірі заявленому позивачем, то суд вважає можливим зменшити його до 1 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем в частині стягнення з відповідача на його користь пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 35663,39 грн. підлягає задоволенню лише в сумі 1 грн., тому в задоволенні іншої частини даної вимоги позивачеві необхідно відмовити. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 319,29 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: partial