Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

позивач просить суд визнати за ним право власності на гараж [NUMBER], що розташований в [ADDRESS], посилаючись на те, що в 1980 року ним забудовано капітальний гараж [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. Починаючи з моменту забудови він постійно використовував вказаний гараж, вважаючи себе його власником. Відповідно до рішення Ватутінської міської ради Черкаської області №168 від 15.04.1992 року вирішено узаконити його право власності на гараж по [ADDRESS] (станом на 2015 рік - [ADDRESS]). В листопаді місяці 2015 року він вирішив отримати правовстановлюючий документ, що засвідчує його право власності на гараж та звернувся до реєстраційної служби Ватутінського МУЮ з заявою про видачу йому витягу з реєстру речових прав про право власності на вищевказаний гараж, однак в реєстрації права власності йому було відмовлено посилаючись на те, що ним не надано повного пакету документів для реєстрації речових прав, а саме відомостей про режим земельної ділянки на якій розташований об'єкт забудови. Відповідно до довідки відділу держземагенства земельна ділянка під вищевказаним гаражем є землею комунальної власності, тобто знаходиться в розпорядженні органу місцевого самоврядування, тобто Ватутінської міської ради Черкаської області. Він має технічний паспорт на гараж, але за відсутності відведеної земельної ділянки, він не може отримати документ, що засвідчує його право власності на забудову, а тому він і звернувся до суду з даним позовом, оскільки вирішити дане питання в позасудовому порядку неможливо. Представник Ватутінської міської ради Черкаської області позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Заслухавши сторони, які просять дану справу розглянути під час попереднього судового засідання, а також вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є законними, обгрунтованими та стверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Відповідно до ст.ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно [PERSON] у 1980 році збудував капітальний гараж [NUMBER], розташований за адресою: [ADDRESS], який було перейменовано на [ADDRESS]. Починаючи з моменту забудови гаража, [PERSON] постійно використовував та і на даний час продовжує використовувати вказаний гараж, а не узаконив його, оскільки вважав це не потрібним, так як володів та розпоряджався гаражем. Вважав, що узаконення гаража відбувалося відповідно до рішенням виконавчого комітету Ватутінської міської ради Черкаської області №168 від 15.04.1992 року (а.с.5). В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до реєстраційної служби Ватутінського МУЮ з приводу державної реєстрації гаража, однак в реєстрації права власності йому було відмовлено, посилаючись на те, що ним не надано повного пакету документів для реєстрації речових прав, а саме відомостей про режим земельної ділянки на якій розташований об'єкт забудови (а.с.10). Відповідно до довідки відділу держземагенства у м.Ватутіне Черкаської області (а.с.9) земельна ділянка під вищевказаним гаражем є землею комунальної власності, тобто знаходиться в розпорядженні органу місцевого самоврядування, тобто Ватутінської міської ради Черкаської області. Позивач має технічний паспорт на гараж (а.с.6-8), але за відсутності відведеної земельної ділянки, він не може отримати документ, що засвідчує його право власності на забудову, а тому він і звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1 ч.2. ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону по своїй волі, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом. Відповідно до вимрг ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка створена особою, набувається нею, якщо інше не встановлене договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для визнання за позивачем права власності на гараж. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на гараж [NUMBER], що розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, ст.ст.3, 15, 16, 316, 328, 331, 367, 392 ЦК України та

Outcome: approved