Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому встановити факт належності [PERSON] Євтихієвні, померлій 26.12.2001 року, свідоцтва про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Петровського, 10, виданого Русько-Лозівською сільською радою 17.09.1991 року (рос.мовою) [PERSON], визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 02.12.2014 року на житловий будинок загальною площею 54,3 кв.м, житловою площею 15,2 кв.м. за вищеназванною адресою посилаючись на те, що 02.12.2014 року помер його батько [PERSON]. За життя батько заповів йому все своє майно, про що було складено заповіт 16.04.2013 року. Він своєчасно звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 20.10.2015 року йому було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом па 16/25 часток домоволодіння № 39, розташованого за адресою: Харківська область Дергачівський район с.Руська Лозова. 11.10.2016 року на його прохання видати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька на інше спадкове майно, а саме, зазначений вище житловий будинок, приватний нотаріус повідомив, що видати свідоцтво не може, так як згідно свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок, виданого 17.09.1991 року виконкомом Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області належить (на рос.мові) [PERSON], у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. У судове засідання позивач не зявився, надавши заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок № 10 по вул. Петровського в с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області належить [PERSON] Євтихієвні на підставі свідоцтва про право на власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Русько-Лозівської сільської ради народних депутатів від 17.09.1991 року. 14.10.1997 року [PERSON] склала заповіт на все належне майно на імя [PERSON], який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради, за реєстровим № 249 (а.с.15). [PERSON] Євтихієвна померла 26.12.2001 року, про що мається копія свідоцтва про смерть (а.с.8). Оскільки правовідносини виникли під час дії Цивільного Кодексу 1963 року, то згідно з п.4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК України 1963 року. Статтею 548 ЦК України 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. У відповідності до ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, що підтверджено актом депутата Русько-Лозівської сільської ради від 25.09.2016 року (а.с.40). Як вбачається з повідомлення Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 15.12.2016 року після смерті [PERSON] Євтихієвни, померлої 26.12.2001 року згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до Дергачівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилася. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №46179783 від 15.12.2016 року щодо [PERSON] Євтихієвни, померлої 26 грудня 2001 року, за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня, а також згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №46179789 від 15.12.2016 року за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. 16.04.2013 року [PERSON] склав заповіт на все належне майно на імя [PERSON], який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, за реєстровим №32 (а.с.14). [PERSON] помер 02.12.2014 року, про що мається копія свідоцтва про смерть (а.с.7). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, ч.2 ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як розяснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до інформації приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 11.10.2016 року [PERSON]відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на цілу частку житлового будинку №10, що розташований за адресою: вул. Петровського с.Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, оскільки не доведений факт належності правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності, померлій [PERSON] Євтихієвні. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 12.12.2016 року, після смерті 02 грудня 2014 року, [PERSON], 12 травня 2015 року нею була заведена спадкова справа №41/2015 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. 12 травня 2015 року була отримана заява від дружини померлого [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. Інших заяв від спадкоємців не надходило. [PERSON] був складений заповіт, посвідчений 16 квітня 2013 року [PERSON], секретарем виконкому Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим №32, де він заповів усе належне йому спадкове майно - [PERSON]. 20 жовтня 2015 року нею було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 16/25 (шістнадцять двадцять пятих) частки домоволодіння №39 (тридцять дев'ять), що розташована за адресою: вул. Лєрмонтова с. Руська Лозова Дергачівський район Харківська область, за реєстровим №2386. Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок № 10 по вул. Петровського в с.Р.Лозова не може бути видано, оскільки не доведений факт належності свідоцтва про право власності померлій [PERSON] Євтихієвні (а.с.16). Той факт, що указане вище свідоцтво про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Руська Лозова вул. Петровського, 10 належить [PERSON] Євтихієвні підтверджується копіями довідки КПТІ «Інвенрос» від 27.09.2016 року, технічним паспортом від 27.09.2016 року, де її прізвище, імя та по-батькові указане на українській мові «[PERSON] Євтихієвна». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved