Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання його повнолітньої дочки, а саме: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, з дня подачі заяви про стягнення аліментів, на період навчання дочки, але не більше ніж до досягнення дочкою двадцяти трьох років, обґрунтовуючи позов наступним. 07.08.1999 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований Відділом РАЦСу Кагарлицького РУЮ Київської області. Від спільного шлюбу вона та відповідач мають повнолітню дитину, а саме: - [PERSON] , [INFO] . Оскільки спільне життя у неї з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між ними припинились, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 27.09.2005 р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. На даний час вона та відповідач проживають окремо. При цьому, спільна дочка [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. На даний час спільна дочка її та відповідача є студентом ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди», що підтверджується довідкою. Виходячи з вищезазначеної норми Сімейного кодексу України відповідач, зобов`язаний утримувати свою повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка навчається, до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Отже, судом може бути прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів в частці від отримуваного доходу або твердій грошовій сумі на утримання його повнолітньої дочки, яка навчається, з дня пред`явлення позову, на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. На даний час їй не відомо чи працевлаштований відповідач та чи має він офіційний дохід. Проте, їй відомо що відповідач має неофіційний дохід, з якого може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки. Вона працює Кагарлицькому РВК, отримує регулярний дохід, однак доходу, який отримує вона, не достатньо для утримання повнолітньої дочки. Виходячи із потреб дочки, щомісячних витрат на її утримання та навчання, а також те, що на утриманні відповідача інших дітей чи непрацездатних членів сім`ї немає, нею визначено розмір аліментів в частці від доходу відповідача, яка на її думку повинна становити 1/4 частину. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( ч.8 ст.178 ЦПК України). Суд, вислухавши позивача та дослідивши подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Із матеріалів справи вибачається, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані зі стягненням аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. У відповідності до ст. ст. 13, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII , іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження та ін. [INFO] у місті Кагарлик Київської області народилася [PERSON] . Її батьками є [PERSON] (батько), [PERSON] (мати) (а.с.8). [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який був розірваний, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького РУЮ Київської області 27.09.2005 р. Згідно довідки, виданої виконкомом Кагарлицької міської ради [PERSON] про те, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та на її утриманні знаходиться дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 2/3 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] вона з 01.09.19 р. до 30.06.20 р. є студентом 1 курсу скороченого терміну навчання денної державної форми навчання філологічного факультету, спеціальність «Середня освіта (Українська мова і література)» ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний педагогічний університет імені Григорія Сковороди». У зв`язку з навчанням позивач [PERSON] несе матеріальні витрати на навчання [PERSON] , а саме: на проїзд, купівлю канцелярських товарів, предметів першої необхідності, одягу та взуття. Суд також бере до уваги той факт, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги працевлаштуватися. Суд вважає, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги батьків, які йому можуть її надати. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження факту добровільного надання матеріальної допомоги сину, а також те, що не має можливості надавати матеріальну допомогу, а тому суд вважає, що є всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дитини. А тому суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти користь позивача на утримання повнолітнього дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), до досягнення двадцяти трьох років за умови, вона буде продовжувати навчання. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved