Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» у вересні 2014 року звернувся в суд з позовом до відповідачів : [PERSON], Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, Управління у справах захисту прав споживачів про звільнення майна з-під арешту. В якому просив : зняти арешт із заставного майна, який був накладений відповідно до постанови держвиконавця Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ Шеремет О.А. (ВП 24567911) від 26 квітня 2011 року, а саме: ВАЗ, модель :217030, рік випуску:2008, тип ТЗ: легковий седан - В, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Зняти арешт з майна, що належить боржнику [PERSON] та перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач в судове засідання свого представника не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився. Відповідач Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направив, надавши заяву про розгляд справи у відсутність представника та при вирішенні спору покладалися на розсуд суду. Відповідач Управління у справах захисту прав споживачів, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Як встановлено судом, 16 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №PLKPАN16886329 від 16 липня 2008 року, згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 72 310 грн. 67 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 липня 2013 року. 16 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави [PERSON] надав в заставу автомобіль ВАЗ, модель 217030, рік випуску 2008, тип ТЗ: легковий седан - В, №кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] В зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору №PLKPАN16886329 від 16 липня 2008 року, за останнім виникла прострочена заборгованість. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 25 квітня 2012 року у справі №2/1622/1216/2012 звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль ВАЗ, модель 217030, рік випуску - 2008 року, тип ТЗ легковий седан - В, №кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом вилучення вказаного автомобіля і передачі його в заклад (володіння) ПАТ КБ «ПриватБанк» з подальшим продажем вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень для здійснення продажу. 09 лютого 2012 року видано виконавчий лист №2-5097 яким стягнено на користь КБ «ПриватБанк» борг в сумі 67 827 грн. 16 коп. 03 лютого 2012 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ Яковською Я.С. накладено арешт на все майно, належне на праві власності боржнику [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, належному боржнику, в межах суми боргу. 25 січня 2011 року була винесена постанова №4 видана Управлінням у справах захисту прав споживачів, якою стягнуто зі [PERSON] штраф у розмірі 14 500 грн. 26 квітня 2011 року постановою головного держвиконавця Октябрського ВДВС Полтавського міського управління юстиції було накладено арешт на автомобіль ВАЗ2170, д.н.з [NUMBER], що належить [PERSON] Відповідно до ст.16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року та ст.52 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з заявою про звільнення заставленого майно з - під арешту. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову оскільки, право застави у «ПриватБанку» виникло, як зазначено вище, - 16 липня 2008 року, а виконавчий документи, а саме виконавчий лист №2-5097 виданий 09 лютого 2012 року та постанова №4 видана 25 січня 2011 року, на підставі яких були відкриті виконавчі провадження та накладено арешт на майно боржника, був виданий набагато пізніше, ніж було укладено договори застави. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями.

Outcome: approved