Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 5687,36 доларів США та 1347,00 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року, [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 40000,00 доларів США, строком погашення не пізніше 27.11.2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13,4 процентів річних. 26.11.2007 року, 19.11.2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] були укладені додаткові угоди до договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року. Також 26.11.2007 року в якості забезпечення наданого кредиту за договором про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір поруки №11257774000/П, на підставі якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Крім того, 26.11.2007 року в якості забезпечення наданого кредиту за договором про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір поруки №11257774000/П-1, на підставі якого остання взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи повідомленими судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечувала у повному обсязі. У попередніх судових засіданнях пояснювала суду, що дійсно прострочила сплату чергових платежів по кредитному договору, з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, погодилась. Однак, просила суд визнати поруку [PERSON] та [PERSON] припиненою та відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 26.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №11257774000, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на споживчі потреби в розмірі 40000,00 доларів США з оплатою за користування кредитом по процентній ставці - 13,4 відсотків річних, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі в термін, не пізніше 27.11.2017 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.6-14). Відповідно до п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року позичальник зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 610,00 доларі США в день сплати ануїтетних платежів (26 число кожного календарного місяця строку кредитування). Пунктом 1.3.1 договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року передбачено, що за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13,4% річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.10.2 кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому періоді. Відповідно до п. 1.3.3 договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року нарахування процентів здійснюється щомісячно в два етапи за методом «30/360». Пунктом 8.1 договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахованої такої пені. 26.11.2007 року, 19.11.2010 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] були укладені додаткові угоди до договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року (а.с.15, 16), згідно яких сторони, зокрема, домовились те, що у випадку користування позичальником кредитними коштами понад встановлений договором строк, банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно п.1.3.1 кредитного договору. 26.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №11257774000/П, на підставі якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (боржник) її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.17-18). Згідно п.2.2 договору поруки №11257774000/П від 26.11.2007 року у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими для виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги. Відповідно до п.п.1.3, 1.4 договору поруки №11257774000/П від 26.11.2007 року [PERSON], [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. 26.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] (поручитель) було укладено договір поруки №11257774000/П-1, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (боржник) її зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.19-20). Згідно п.2.2 договору поруки №11257774000/П-1 від 26.11.2007 року у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими для виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги. Відповідно до п.п.1.3, 1.4 договору поруки №11257774000/П-1 від 26.11.2007 року [PERSON], [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору належним чином не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплачує. Так, за наданою позивачем довідкою-розрахунком (а.с.21-31), заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року станом на 03.11.2014 року складає 5687,36 доларів США та 1347,00 гривень, а саме: 5076,97 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.11.2014 року становить 65750,55 гривень - заборгованість за кредитом, 610,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.11.2014 року становить 7905,01 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 801,77 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 545,23 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною першою статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак остання порушує вимоги договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є поручителями перед позивачем за виконання [PERSON] умов договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року та солідарними боржниками. У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. У зв'язку з цим, є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту та відсотків по ньому, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. При цьому, доводи відповідача про те, що порука [PERSON] та [PERSON] на час звернення банку до суду з даним позовом припинилась на підставі ч.4 ст.559 ЦК України є необґрунтованими, з наступних підстав. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст.ст.251, 252 ЦК України). Відповідно до п.3.1 договорів поруки №11257774000/П від 26.11.2007 року та №11257774000/П-1 від 26.11.2007 року останні діють до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у Постанові від 23 травня 2012 року (справа №6-33цс12), умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч.4 ст.559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Також судом встановлено, що боржник [PERSON] (а відтак і поручителі [PERSON], [PERSON]) первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами в термін, не пізніше 27 листопада 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними ануїтет ними платежами). Так, відповідно до п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року позичальник зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 610,00 доларі США в день сплати ануїтетних платежів (26 число кожного календарного місяця строку кредитування). Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. У зв'язку з порушенням боржником строку погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 12.1 договору про надання споживчого кредиту №11257774000 від 26.11.2007 року право на дострокове повернення кредиту, надіславши боржнику та поручителям 25 вересня 2014 року відповідні вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів не пізніше 32 календарного дня з моменту отримання цієї вимоги (а.с.33-34, 35-36, 37-38, 39-40). Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Разом із тим, судом встановлено, що банк звернувся з даним позовом 20 листопада 2014 року, тобто в межах шестимісячного строку. Заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 26 грудня 2013 року у зв'язку з несплатою останньою поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в Постанові від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Черговий платіж боржник повинен був здійснювати 26 число кожного календарного місяця строку кредитування, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved