Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики від 21.04.2016 р., у розмірі 10500,00 грн., мотивуючи тим, що з 18.03.2016 р. відповідач працює у ПП «Торговий Дім Поляков» на посаді експедитора, статутом підприємства передбачено надання працівникам грошової позики на підставі їх письмової заяви. Так, 21.04.2016 р. на підставі письмової заяви підприємство надало відповідачу грошову позику у розмірі 10500,00 грн. на умовах повернення боргу строком до 10.07.2016 р., відповідач умови договору не виконав, позичені кошти у визначений в договору строк не повернув, у добровільному порядку відмовляється повертати борг та виконувати зобов'язання за договором. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: З письмової заяви [PERSON] від 18.03.2016 р., наказу КФ №24/16 - ПК від 18.03.2016 р. встановлено, що з 21.03.2016 р. [PERSON] прийнято на посаду експедитора відділу доставки ПП «Торговий Дім Поляков». Пунктом 2.5 розділу 2 Статуту ПП «Торговий Дім Поляков» передбачено право підприємства надавати працівникам підприємства за їх письмовою заявою позики. 21 квітня 2016 року відповідач звернувся до директора ПП «Торговий Дім Поляков» із заявою про надання позики у розмірі 10500 грн. на споживчі цілі - для придбання телевізору. Зобов'язався повернути дану суму рівними платежами у строк до 10.07.2016 р. 21 квітня 2016 року між ПП «Торговий Дім Поляков» і [PERSON] укладено договір безвідсоткової позики, відповідно до умов якого, підприємство надало відповідачу позику у сумі 10500, 00 грн. строком на 90 календарних днів з моменту укладення договору, що збігається з датою отримання коштів, кінцевою датою повернення позики 10.07.2016 р. З видаткового касового ордеру від 21.04.2016 р., розписки, датованої 21.04.2016 р., написаної власноруч відповідачем, встановлено, що 21.04.2016 р. [PERSON] отримав кошти у сумі 10500 грн. в касі ПП «Торговий Дім Поляков». Ніяких належних доказів на спростування обставин, вказаних у вище перелічених документах, або доказів на підтвердження інших обставин виникнення правовідносин між сторонами - відповідач суду не подав. Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах, телеграмах , якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини , щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно абз. 1, 2 ч.1 ст. 1051 ЦКУ позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того , що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості , ніж встановлено договором. Таким чином, факт укладення договору позики вважається встановленим на підставі заяви на отримання позики, договору безвідсоткової позики, видаткового касового ордеру на отримання грошей, наявність грошового зобов'язання на підставі цього договору і розмір зобов'язання відповідач підтвердив підписанням договору. Договір, укладений між сторонами відповідає вимогам про просту письмову форму договору позики відповідно до ст.1046 ЦК України і розписка відповідача про отримання грошей від 21.04.2016 р., є належними доказами укладення договору позики і отримання відповідачем грошей, містить у собі всі основні і істотні умови договору, в тому числі про розмір суми позики, порядок та строки повернення позики. Відповідно до ст.1049 ЦКУ позичальник зобов'язаний повернути предмет позики у встановлені договором або законом строки. Згідно розписки відповідача про надання позики від 21.04.2016 р. і п.3.2 договору позики від 21.04.2016 р., [PERSON] зобов'язався повернути позичені кошти у розмірі 10500 грн. у строк до 10.07.2016 р. рівними платежами. Водночас, як зазначає у позові позивач, з моменту укладення договору, відповідач не здійснив жодного платежу в рахунок погашення боргу, виконувати зобов'язання за договором позики та повертати борг у добровільному порядку відмовляється. Заборгованість відповідача за договором позики від 21.04.2016 р. складає 10500 грн. Доказів на підтвердження факту повернення боргу (повністю або частково) чи виконання грошового зобов'язання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив. Таким чином, позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу 10500 грн. за договором позики від 21.04.2016 р. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1378 грн. відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється. На підставі викладеного,

Outcome: approved