Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Перша» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про компенсацію страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2011 року між ПРАТ «Страхова компанія «Перша» та [PERSON] було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 14 лютого 2012 року відбулась ДТП з участю автомобіля «Вольво» д.р.н АС 6524 АА під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nisan Sunny» д.р.н. АХ 6841 СА, водієм якого був [PERSON] Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі заяви [PERSON] позивач здійснив виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 3645,95 грн. Позивач вказує, що згідно ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. У вказані строки [PERSON] письмове повідомлення про ДТП страховику не надав. Відповідно до ст. 38.1.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП якщо водій не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 вказаного закону. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь позивача компенсацію сплаченого страхового відшкодування у розмірі 3645,95 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, однак від нього надійшло клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що після ДТП він відразу подзвонив у ПАТ «Страхова компанія «Перша» і повідомив про настання страхового випадку. В телефонному режимі представники позивача йому повідомили, що він звернувся до головного відділення страхової компанії, а необхідно звернутись за місцем укладення договору страхування, а саме, у м. Луцьк. Він відразу зателефонував за наданим номером телефону, однак лінія постійно була зайнята телефонними розмовами. Після того, позивач подзвонив до свого роботодавця, який був власником автомобіля за участю якого сталась ДТП та повідомив про страховий випадок і попросив, щоб він на наступний день пішов в офіс страхової компанії та написав письмову заяву встановленого зразка. Позивач самостійно був позбавлений можливості повідомити письмово страховика, оскільки після ДТП відразу поїхав у закордонне відрядження. Вважає, що він вчинив всі необхідні дії, які залежали від нього, щоб своєчасно повідомити страховика про настання страхового випадку. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши надані суду докази, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13 березня 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14 лютого 2012 року, правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. ПАТ «Страхова компанія «Перша» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] згідно його заяви в розмірі 3645,95 грн. Статтею 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно правової позиції Верховного суду України викладеній у справі № 6-1цс14 виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у редакції з 18 вересня 2011 по 8 січня 2012 року), слід зазначити, що у звязку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування, не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Аналізуючи зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд враховуючи вище викладену правову позицію, приходить до висновку, що відповідач [PERSON] був позбавлений можливості повідомити страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди у визначені законом строки. Так, 10 лютого 2012 року [PERSON] вїхав на територію України із [PERSON] для доставлення вантажу у м. Харків, де і відбулась ДТП та 20 лютого 2011 року перетнув кордон з Україною, оскільки був відряджений за кордон, що стверджується копією із закордонного паспорта відповідача. Відстань від міста Харкова до митниці становить 1100 км., а тому позивач у звязку із терміновою доставкою вантажу, виконуючи свої посадові обовязки не міг своєчасно письмово повідомити страховика про ДТП. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] повідомив про настання страхового випадку Харківське відділення ПАТ «Страхова компанія «Перша» в телефонному режимі, де вказали, що про настання страхового випадку необхідно повідомляти за місцем укладення договору, а саме, у м. Луцьк. Відповідач повідомив свого роботодавця, власника автомобіля про настання ДТП і необхідність написання заяви встановленого зразка для здійснення страхового відшкодування, на що отримав відповідь, що все буде врегульовано, а йому необхідно продовжувати рейс. Зазначене дає суду підстави вважати, що вини [PERSON] у несвоєчасному повідомленні позивача про настання страхового випадку немає. За таких обставин в задоволенні позову ПАТ «Страхова компанія «Перша» до [PERSON] про компенсацію страхового відшкодування слід відмовити.

Outcome: dismissed