Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач просила визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 171,9 кв.м., житловою площею 59,6 кв.м, який складається з : А-1 житловий будинок, МС житлова мансарда, а1 балкон, а2 балкон, N огорожа, який розташований за адресою : [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є власницею земельної ділянки загальною площею 0,0223 га, яка розташована на території [ADDRESS] цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На вказаній земельній ділянці нею був побудований зазначений вище житловий будинок. Товариством з обмеженою відповідальністю « Партнер нерухомості» 20 липня 2016 року було проведено технічне обстеження житлового будинку та виготовлено технічний паспорт на житловий будинок. Експертом по технічному обстеженню будівель та споруд [PERSON] 02.08.2016 року було проведено технічне обстеження житлового будинку, в ході проведення якого встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації , про що складено звіт про проведення технічного обстеження. На початку серпня 2016 року вона звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про державну реєстрацію прав на житловий будинок, але рішенням від 07.08.2016 року їй було відмовлено в державній реєстрації прав з тих підстав, що подані нею документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та запропоновано звернутись до суду для встановлення набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В судове засідання позивач не з,явилась, просила розглянути справу у її відсутність про що зазначила у поданій суду заяві . Причина неявки представника відповідача суду не відома, про розгляд справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Суд дослідивши письмові докази у справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов.язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України , доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено наступне. Як вбачається з копії договору купівлі- продажу земельної ділянки від 08.06.2016 року , який посвідчено приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального окуругу Луганської області Єпіфанцевою Н.В. , інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєтру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об,єктів нерухомого майна щодо об,єкта нерухомого майна від 08.06.2016 року, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER], площею 0,0223 га, цільове призначення - для будівництва і осблуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), за адресою : [ADDRESS].( а.с. ,а.с.7, 14). Згідно технічного паспорту на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок [ADDRESS] від 20 липня 2016 року , домоволодіння скаладається з: А1 -житловий будинок, МС-мансарда, а1 балкон, а2 балкон, N огорожа. Рік побудови-2016 ( а.с.,а.с. 8-10). За результатами звіту про проведення технічного обстеження об,єкту : житловий будинок літ . А1, житлова мансарда літ. МС, балкони літ.а1,а2 , які розташовані за адресою : [ADDRESS] і який затверджено експертом по технічному обстеженню будівель та споруд [PERSON], діяючого на підставі кваліфікаційного сертифікату Серія [NUMBER] виданого Атестаційною Архітектурно- будівельною комісією Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- коммунального господарства України 26.03.2013 року , за яким він має проводити технічне обстеження будівель і споруд , встановлено можливість надійної та безпечної експелуатації зазначеного вище об,єкта обстеження.( а.с, а.с.11,13 ). Згідно звіту про оцінку майна , затверженного директором ТОВ « Восток- Оценка» , ринкова вартість об,єкта оцінки- квартири, яка розташована за адресою : [ADDRESS] станом на 29.06.2016 року складає 75 000 гривень (а.с.15). З рішення приватного нотаріуса [PERSON] від 07 серпня 2016 року за № 10/08-16 про відмову в державній реєстрації прав вбачається, що провести державну реєстрацію прав на об,єкт нерухомого майна за адресою : [ADDRESS] не можливо, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження ( п.4 ч.1 ст. 24 ЗК « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952- IV). Для встановлення набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запропоновано звернутись до суду ( а.с.16). Відповідно до статті 1 Прокотоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожна фізична або юридина особа має право мирно володіти своїм майном. Згідно зі статтями 41 та 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку , визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожному надається право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності важається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 статті 331 ЦК України зазначає, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою , набувається нею , якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила ( створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Частина 2 статті 331 ЦК України встановлює, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Відповідно зі статтею 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнимими порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред,явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз,яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.12 Постанови від 30 березня 2012 року « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва), у справах, пов.язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати , що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього ( частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі,споруди та інше нерухоме майно ( частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно,яке самочинно збудовано на ній,якщо це не порушує прав інших осіб ( частина п.ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов,язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником ( користувачем) земельної ділянки; чи звертався від до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Оцінюючи докази у їх сукупності та надаючи їм правову оцінку суд вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] право власності на самочинно збутовий житловий будинок за адресою : [ADDRESS] враховуючи , що житловий будинок зведений останньою на належній їй на праві власності земельній ділянці, побудований без будь-яких порушень будівельних норм та правил та не порушує прав інших осіб. З відповідача на користь позивача підлягають бути стягнуті судові витрати у вигляді сплаченого останнього судового збору, на підставі статті 88 ЦПК України. На підставі ст.1 Проколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст.ст. 41.55 Конституції України, ст.ст. 331,328,392,376 ЦК України, п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 « Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва),

Outcome: approved