Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], укладений між ним та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності [NUMBER] від 16.01.2010 року; визнати за ним право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], а також виключити з акту опису та арешту майна від 01.07.2014 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER] та зняти його з-під арешту, посилаючись на те, що він 09.07.2010 року придбав у [PERSON] автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER]. Купівля-продажу здійснювалася шляхом написання відповідачем [PERSON] розписки, про те, що [PERSON] продав, а він купив вищевказаний транспортний засіб. При цьому [PERSON] здійснював угоду від імені власника автомобіля [PERSON] на підставі довіреності [NUMBER] виданої 16.01.2010 року в м.Києві. Після передачі ним коштів за придбаний автомобіль в сумі 5500 доларів США, що станом на 2010 рік складало 44000 грн. він отримав свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль, яким користувався, володів та розпоряджався на власний розсуд як власник майна по липень 2014 року. Отже між ним та уповноваженою власником особою було фактично укладено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі. При укладені угоди купівлі-продажу він з продавцем [PERSON] домовилися, що [PERSON] згодом самостійно перереєструє автомобіль на його ім'я. Так як контактів титульного власника у нього особисто не було, він розраховував що саме продавець виконає належну реєстрацію транспортного засобу, але [PERSON] через свою зайнятість ніяк не міг зустрітися з ним, вони в телефонному режимі постійно домовлялися на певні дати, але у [PERSON] постійно змінювалися плани. 01.07.2014 року він був запрошений відділом ДВС Кагарлицького районного управління юстиції для проведення огляду та арешту його майна, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER]. Як пояснив державний виконавець арешт на майно накладається у зв'язку з наявним у гр. [PERSON] невиконаних боргових зобов'язань. На підставі того, що на його автомобіль накладено арешт, він опинився у такому становищі коли не може розпоряджатися майном за яке заплатив великі кошти, а тому він і змушений звернутися до суду з даним позовом. Позовні вимоги позивача в судовому засіданні також підтримав його представник. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивача визнав повністю та просить позов задовільнити, оскільки наведені позивачем факти дійсно мають місце. Відповідач [PERSON] в засідання суду повторно не з`явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином - судовими повістками. Про причину своєї неявки відповідач суд не повідомив. А тому суд вважає, що позивач в засідання суду не з`явився без поважних причин та вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на основі наявних в матеріалах справи доказах. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, а надіслав до суду листа, в якому просить дану справу розглядати у його відсутності, посилається на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача, його представника, відповідача [PERSON], а також вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити повністю. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені та стверджуються належними доказами. В судовому засіданні було встановлено, що дійсно 09.07.2010 року позивач придбав у [PERSON] автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER]. Купівля-продажу здійснювалася шляхом написання відповідачем [PERSON] розписки (а.с.7), про те, що [PERSON] продав, а позивач купив вищевказаний транспортний засіб. При цьому [PERSON] здійснював угоду від імені власника автомобіля [PERSON] на підставі довіреності [NUMBER] виданої 16.01.2010 року в м.Києві. Після передачі позивачем коштів за придбаний автомобіль в сумі 5500 доларів США, що станом на 2010 рік складало 44000 грн., позивач отримав свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу та сам автомобіль, яким користувався, володів та розпоряджався на власний розсуд як власник майна по липень 2014 року. Отже між позивачем та уповноваженою власником особою було фактично укладено договір купівлі-продажу у простій письмовій формі. При укладені угоди купівлі-продажу позивач з продавцем [PERSON] домовилися, що [PERSON] згодом самостійно перереєструє автомобіль на ім'я позивача. Так як контактів титульного власника у позивача особисто не було, він розраховував, що саме продавець виконає належну реєстрацію транспортного засобу, але [PERSON] через свою зайнятість ніяк не міг зустрітися з ним, вони в телефонному режимі постійно домовлялися на певні дати, але у [PERSON] постійно змінювалися плани. 01.07.2014 року позивач був запрошений відділом ДВС Кагарлицького районного управління юстиції для проведення огляду та арешту його майн, а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER]. Як пояснив державний виконавець арешт на майно накладається у зв'язку з наявним у гр. [PERSON] невиконаних боргових зобов'язань. На підставі того, що на автомобіль позивача накладено арешт, позивач опинився у такому становищі коли не може розпоряджатися майном за яке заплатив великі кошти. Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], укладений між позивачем та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності [NUMBER] від 16.01.2010 року та визнати за позивачем право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER], а також виключити з акту опису та арешту майна від 01.07.2014 року автомобіль марки «VOLKSWAGEN TRANSPORT» фургон малотоннажний, 1991 року випуску, колір чорний, державний номерний знак [NUMBER] та зняти його з-під арешту. На підставі ст.ст. 220, 328, 391 ЦК України та

Outcome: approved