Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

позивач просить стягувати з відповідача, як батька їхнього сина, [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, і до досягнення ним повноліття. [PERSON] разом з позивачем не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач, до суду з'явився, заявлені позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо сплати аліментів на сина, однак в розмірі 500,00 грн. щомісячно, оскільки він ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості та управлінні праці та соціального захисту населення не перебуває, про що надав відповідні довідки. Вивчивши письмові матеріали справи, пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що сторони з 2010 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу і мають сина, [PERSON], [INFO]. Відповідач, проживаючи окремо та будучи працездатним, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини, яка проживає разом з матірю та повністю знаходиться на її утриманні, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище, оскільки [PERSON], маючи діагноз вродженої двобічної клишоногості, потребує значних витрат на лікування. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, підставою для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, згідно ч.1 ст. 184 СК України є нерегулярний, мінливий дохід, одержання доходу в натурі. Частина 1 статті 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дитину, яка до того ж є інвалідом з дитинства та потербує додаткових витрат, до досягнення нею повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти в розмірі 600 грн., що перевищує 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідно до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предявляючи вимоги до відповідача та визначаючи розмір аліментів саме в сумі 1000 грн. щомісячно, позивач не надала суду доказів в їх обґрунтування, оскільки не доведеною є обставина можливості [PERSON] сплачувати аліменти в цьому розмірі, оскільки він не працює та не перебуває на обліку як субєкт господарської діяльності. Доказів, які б спростовували заперечення відповідача не надано та судом не здобуто. Разом з тим, згідно із ч.1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них, та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Outcome: approved