Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивач Прокурор Личаківського району м. Львова в інтересах держави в особі Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача, просить ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ДЕП ЛМР заборгованість в розмірі 70 000 грн. а також пеню, інфляційні втрати та 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання, що в загальному розмірі становить 7 012,47 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.07.2012р. між ДЕП ЛМР та відповідачем укладено договір про пайову участь № 354 у проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та автостоянками на [ADDRESS] зі знесенням існуючого житлового будинку. За умовами договору, відповідач зобов'язався сплатити в бюджет м. Львова пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 208 537,80 грн., з яких 70 000 грн. до 01.03.2013р., а 138 537,8 грн. до 31.12.2013р. Однак, в порушення таких умов договору, кошти в сумі 70 000 грн. на даний час не сплачено. 12.03.2013р. Департаментом на адресу відповідача була скерована претензія щодо невиконання взятого на себе зобов'язання, однак така претензія була залишена без задоволення. За порушення терміну виконання зобов'язання, відповідно до чинного законодавства боржник зобов'язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми, а відповідно до умов договору, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у цей період від суми коштів, що підлягають перерахуванню. Розмір несплаченої частки пайового внеску замовника коригується на індекс інфляції від дати розрахунку. За обрахунками позивача, пеня з інфляцією, а також 3 % річних від простроченої суми за період з 02.03.2013р. по 15.10.2013р. становить 7 012,47 грн. Враховуючи те, що зобов'язання залишається не виконаним, всі ці суми коштів просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник прокуратури Личаківського району м. Львова Ружицький Р.О., а також представник ДЕП ЛМР згідно належної довіреності від 16.08.2013р. Шмотолоха О.П. позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні обґрунтованість позову визнав, підтвердив той факт, що взяті на себе грошові зобов'язання за договором на даний час він не виконав через скрутне матеріальне становище, а тому погоджується з вимогою про стягнення з нього грошових коштів в розмірі 70 000 грн. Щодо вимоги про стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання, то її обґрунтованість також визнав та не заперечив правильності розрахунків позивача. Тому в цілому, вважає позов обґрунтованим та проти його задоволення не заперечує. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в ній докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2012р. між ДЕП ЛМР та відповідачем укладено договір про пайову участь № 354 у проектуванні та будівництві багатоквартирного житлового будинку з вбудованими офісними приміщеннями та автостоянками на [ADDRESS] зі знесенням існуючого житлового будинку (а.с.7-8). Згідно п. 2.2 договору, замовник зобов'язався сплатити в бюджет м. Львова пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 208 537,80 грн., з яких 70 000 грн. до 01.03.2013р., а 138 537,8 грн. до 31.12.2013р. За правилами ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як гласить ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної системи та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 2.3 договору, у разі порушення термінів перерахування пайового внеску на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на цей період, від суми коштів, що підлягають перерахуванню. Розмір несплаченої частки пайового внесу замовника корегується на індекс інфляції від дати його розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, зобов'язання за договором відповідач не виконав, обумовлену суму коштів на рахунок ДЕП ЛМР не перерахував, а лист-претензія від 12.03.2013р. (а.с.9) залишена без задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що у зв'язку з невиконанням відповідачем грошового зобов'язання, суму коштів в розмірі 70 000 грн. з останнього слід стягнути в примусовому порядку, а також, у відповідності до умов договору та вимог ст. 625 ЦК України - пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. За розрахунком позивача (а.с.10), який перевірений та прийнятий судом, як такий, що зроблений фахово, загальний розмір штрафних санкцій становить 7 012,47 грн. і такі кошти також підлягають до примусового стягнення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 770,12 грн., що відповідає розміру заявлених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved