Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач по первісному позову посилається на те, що 28.07.2001 року між ним та відповідачкою по справі [PERSON] був укладений шлюб, який 01 жовтня 2008 року був розірваний, що підтверджується заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якою згідно заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2008 рок з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно. Відповідно до виконавчого листа № 2-1515 виданого 25.11.2008 року Заводським районним судом м. Запоріжжя з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON] на користь [PERSON] у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, починаючи з 26.05.2008 року до її повноліття. 31.10.2013 року Заводський відділ державної виконавчої служби Заводського міського управління юстиції повідомив [PERSON] про розмір заборгованості по аліментам у сумі 31850 грн. Позивач не згоден із вказаною сумою заборгованості у розмірі 31850 грн. з наступних підстав. За усною домовленістю з відповідачкою донька [PERSON] проживала разом з батьком [PERSON] кожне літо та канікули з 2008 року, з жовтня 2012 року по квітень 2013 року позивач та члени його сім»ї утримували дитину: купували харчі, одяг, необхідні речі для навчання у школі, турбувалися за її здоров»я, забезпечували відпочинок на морі. Відповідачка з 2008 року погодилася з тим, що позивач не повинен сплачувати аліменти за виконавчим листом, так як дитина повністю перебувала на утриманні позивача. На придбання одягу для дитини позивач за період з 2008 року по жовтень 2013 року витратив грошові кошти у розмірі 26750 грн. 14.11.2013 року позивачем сплачені аліменти у розмірі 500 грн. По зустрічному позову позивачка посилається на ту обставину, що дійсно її колишній чоловік, батько їх спільної дитини- відповідач по зустрічному позову [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2008 року. На підставі рішення 25.11.2008 року був виданий виконавчий лист, який знаходиться на виконанні Заводського районного суду м. Запоріжжя. 31.10.2013 року державним виконавцем Заводського ВДВС Запорізького МУЮ була винесена постанова з рахунком заборгованості по аліментам з 2008 року по вересень 2013 року, що становить 31850 грн. Позивач по зустрічному позову заперечує проти наданих позивачем аліментів, оскільки одяг відповідачем не купувався для доньки, ніякої матеріальної допомоги від відповідача вона не отримала, взагалі після розлучення вони не бачилися. Прохає стягнути з [PERSON] суму основного боргу по аліментам -31850 грн. та пені за несплату аліментів у розмірі 332086 грн. 50 коп. В судовому засіданні позивач та його представник по первісному позову, а також позивач та його представник по зустрічному позову наполягають на своїх вимогах, позови один до одного не визнали. В процесу розгляду справи позивач по зустрічному позову уточнив свої вимоги по стягнення пені, зменшив їх з суми 332086 грн. до83021 грн. 50 коп. у зв»язку з тяжким економічним становищем у державі, а також створенням [PERSON] нової сім»ї. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, свідків, вивчивши матері али справи, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи згідно виконавчого листа № 2-1515 виданого 25.11.2008 року Заводським районним судом з [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 500 грн. на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] щомісячно починаючи з 26.05.2008 року до її повноліття. Згідно постанови Заводського ВДВС Запорізького МУЮ за період з травня 2008 року по вересень 2013 року був визначений розмір заборгованості у сумі 31850 грн., які підлягають безумовному стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Суд не приймає до уваги товарні чеки, по яким [PERSON]був придбаний одяг для доньки [PERSON]. Дані чеки не вказують хто купував одяг, для кого, розміри. Речі протягом 2008-2013 року були придбані у тих же самих осіб - реалізаторів [PERSON], [PERSON] на Заводському ринку м. Запоріжжя. Відповідно до вимог СК України, як це передбачено ст. 181 СК України, аліменти стягуються або у частці від заробітку ( доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій формі. Якщо хтось із батьків опікується додатковими витратами на дитину поза рішенням суду, це його особиста справа, яка спрямована на захист та достаток дитини. Стаття 185 СК України передбачає участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо.) [PERSON] позов про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої [PERSON] в суд не подавала. Відповідачка по первісному позову також згоди позивачу на заміну сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривен на придбання одягу не надавала. Виконавчий лист про стягнення аліментів Заводського ВДВС Запорізького МУЮ не відкликала. Протягом 2008-2013 років вона чекала виконання батьком дитини своїх обов»язків по утриманню їх неповнолітньої доньки [PERSON], який і на час розгляду справи у суді ухилявся від надання допомоги. Сплачені [PERSON] поштовим переказом 550 гривень [PERSON] у листопаді 2013 р. можуть бути зараховані не в погашення боргу, а як аліменти за жовтень, листопад 2013 року і сплачені за межами розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ( травень 2008- вересень 2013 р.) Невиконання [PERSON] своїх обов»язків по утриманню дитини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Дані свідки пояснили, що [PERSON] ніколи в [ADDRESS] не бачили, не чули. [PERSON] сама проживає у селі з дітьми, ніякої допомоги колишній чоловік їй не надавав. Суд не приймає до уваги свідчення [PERSON] , [PERSON] оскільки ніяких доказів по виконанню [PERSON] своїх обов»язків по сплаті аліментів на утримання дитини, вони не надали. Згідно Постанови Судової Палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року « Про стягнення заборгованості по аліментам та пені від суми несплачених аліментів» « Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.» Таким чином встановлено, що сума основного боргу по аліментам складає 31850 грн., неустойка ( пені) несплату аліментів 332086,50 грн. , які позивач [PERSON] за зустрічним позовом зменшила до 83021,50 грн. Відповідач по зустрічному позову доводів на спростування розрахунку пені не надав. З наведених вище підстав суд вважає, що неустойка ( пені) за несплату аліментів у розмірі 83021,50 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Що стосується стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] основного боргу по аліментам у розмірі 31850 грн., які знаходяться на виконанні у Заводського ВДВС Запорізького МУЮ, суд відмовляє в цій частині зустрічного позову. Оскільки сума 31850 грн. підлягає безумовному стягненню Заводським ВДВС, а подвійне стягнення судом даної суми буде порушувати права відповідача [PERSON] Суд не підміняє функції Заводського ВДВС Запорізького МУЮ. На підставі викладеного,

Outcome: partial