Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]; -причинами розпаду сім'ї послужили несумісність їх характерів, різні погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, постійні скандали, неповага до неї як до жінки з боку відповідача, тому вона вважає, що їх спільне життя - є недоцільним та неможливим; -неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає; -на утримання дитини потрібні значні кошти, а вона самостійно не в змозі належним чином забезпечити дитину, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати зареєстрований 21 жовтня 2013 року у виконавчому комітеті Нижньоселищенській сільській раді Хустського району Закарпатської області, за актовим записом №23, шлюб, між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]»; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1500грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву /а.с.18/, згідно якої свій позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - шляхом вручення йому особисто судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.14,17/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу. 16 травня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.5/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/ та довідкою виконкому Нижньоселищенської сільської ради Хустського району Закарпатської області /а.с.8/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач вказує, що вони з відповідачем - люди різних характерів, поглядів на життя, між ними постійно виникають сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, не поважає її як жінку. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач примиритися з відповідачем не бажає, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітньої дитини сторони не заявляють. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Позивач у своєму позові взагалі не вказала про стан здоров'я дитини, про стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, про наявність у відповідача інших утриманців, не надала суду жодних доказів цих обставин. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для її нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій суму з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково - у твердій грошовій сумі - у розмірі 650грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно квитанції №39 від 2 березня 2016 року /а.с.2/ позивач при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 551грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial