Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 450 гривень щомісячно, однак вказаний розмір аліментів не забезпечує належний матеріальний рівень життя дитини, оскільки з досягненням віку зростають потреби на придбання одягу, взуття, продукти харчування, розвиток здібностей з вивчення іноземних мов, лікування та необхідність вивезення дитини за кордон на оздоровлення/навчання. У зв'язку з важким матеріальним становищем, зменшенням доходів, сама позивач не спроможна покривати такі витрати, а стягуваний з відповідача розмір аліментів є меншим ніж встановлений Законом мінімум. Відповідач є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, має у власності нерухомість, транспортні засоби, у тому числі придбаний у поточному році, а також додаткові заробітки за кордоном. Вважає, що визначений нею розмір аліментів буде відповідати принципу рівності батьківського обов'язку по утриманню дитини. Провадження в справі відкрито ухвалою від 05.07.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 27.07.2018 року на адресу суду поштовим зв'язком надійшов відзив на позовну заяву та клопотання відповідача про проведення судового засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 16.08.2018 року у задоволенні вказаного клопотання відповідача відмовлено з передбачених ч.6 ст.279 ЦПК України підстав. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що визначений позивачем перелік витрат на дитину не має правової природи аліментів, а відноситься до додаткових витрат в розумінні положень ст.185 СК України. Витрати на дитину, які позивач планує понести у майбутньому, жодним доказом не підтверджено. Сам же він приймає фінансову участь у забезпеченні дитини шляхом придбання одягу, взуття, мобільного телефону, інших речей та, виходячи із рівності батьківського обов'язку по утриманню дітей, свого скрутного матеріального становища, спроможний сплачувати аліменти в сумі 1000 гривень. Його щомісячний нерегулярний дохід становить близько 4000 гривень (без ПДВ), на його утриманні фактично перебуває матір похилого віку, а твердження позивача щодо перебування у його власності нерухомості та придбання транспортних засобів є надуманими. У строк, визначений судом та з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, [PERSON] відповіді на відзив не подала. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 20.09.2009 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.07.2014 року. У період шлюбу [INFO] року у сторін народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. За рішенням Ковельського міськрайонного суду від 24.07.2014 року з відповідача, починаючи з 12.06.2014 року, щомісячно стягуються аліменти в розмірі 450 гривень на утримання неповнолітньої доньки. Згідно довідки Любомльської міської ради від 22.05.2018 року неповнолітня [PERSON] проживає з матір'ю по [ADDRESS] Рішенням Любомльського районного суду від 21.10.2014 року відповідачу [PERSON] встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON], зокрема, її перебування у батька дома без присутності матері кожного першого та третього тижня місяця з 12:00 години суботи до 12:00 години неділі, двотижневий спільний відпочинок у літній період. Копією медичної документації підтверджено, що дитина сторін хворіє. Відповідно до копії довідки Любомльського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - районна гімназія» імені Наталії Ужвій від 25.01.2018 року донька сторін [PERSON] навчається в 2 класі і відвідує гуртки хореографічного мистецтва та польської мови. Як вбачається з копії довідки про склад сім'ї від 19.07.2018 року, відповідач проживає разом зі своєю матір'ю, 1960 року народження, по [ADDRESS] Відповідач працює у приватного підприємця на умовах цивільно-правової угоди від 01.07.2018 року по доставці продовольчих товарів транспортним засобом. Розмір його винагороди за виконану роботу становить 4000 гривень (без ПДВ) та виплачується після підписання акту виконаних робіт, що підтверджується копією відповідної угоди. Згідно довідки територіального сервісного центру 5641 від 20.07.2018 року за позивачем з 2008 року зареєстрований лише один транспортний засіб «RENAULD TRAFIC». Із нерухомого майна у власності відповідача перебуває ? частки квартири, у якій він зареєстрований та проживає, а набув в порядку спадкування. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. З 2014 року, тобто з моменту присудження стягнення з відповідача аліментів, дитина підросла і витрати на її утримання збільшилися. Крім цього, суд вважає, що визначений судовим рішенням від 24.07.2014 року розмір аліментів на даний час є незначний, оскільки зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, що у свою чергу свідчить про погіршення майнового стану одержувача аліментів, відповідно - позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дочці сторін виповнилось 8 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить1944 гривні, з 01 грудня - 2027 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Мінімальний розмір аліментів на утримання дитини сторін станом на дату розгляду справи становить 972 гривні, з 01 грудня - 1013,50 гривень. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дочки у розмірі, що менший мінімального, не спроможне забезпечити її достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру. Змінюючи розмір аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів та відсутність у нього інших утриманців. Перебування на утриманні відповідача його матері судом до уваги не приймається, оскільки з огляду на дату її народження (1960 року) вона не досягла пенсійного віку, а доказів про її доходи чи соціальний стан, які б свідчили про неспроможність власного забезпечення, відповідачем не надано. Не приймаються судом і доводи позивача про необхідність витрат на розвиток здібностей з вивчення іноземних мов та необхідність вивезення дитини за кордон на оздоровлення/навчання, оскільки такі витрати, як вірно зазначив у відзиві відповідач, мають природу додаткових, стягнення яких проводиться у відповідності до положень ст.185 СК України та на даний час жодним доказом не підтверджені. Аналізуючи встановлені у справі фактичні обставини, суд вважає, що визначена відповідачем сума аліментів на рівні 2000 гривень є завищеною, оскільки порушує баланс рівності обов'язку батьків по утриманню дитини та не підтверджується необхідністю її стягнення. Враховуючи матеріальний стан сторін, вік та стан здоров'я дитини, вимоги ст.182 СК України, суд дійшов висновку про необхідність зміни розміру щомісячного стягнення аліментів на утримання дитини до 1200 гривень. Такий розмір є наближеним до мінімального, не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище та відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України загальним засадам сімейних відносин - справедливості, добросовісності, розумності. У позовній заяві позивач просила допустити негайне виконання судового наказу в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач звернулась до суду в порядку позовного провадження. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, в разі зміни способу стягнення аліментів, їх збільшення чи зменшення положення п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України не застосовуються. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial