Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивач ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 58190,86 доларів США та 33604,49 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року останній отримав кредит у розмірі 78300,00 доларів США на оплату за нерухоме майно на строк до 06.01.2033 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 12,90% річних. Також 14.01.2010 року, 14.02.2011 року, 13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року №1, №2, №3 відповідно, згідно яких строк користуванням кредитом збільшився до 07.08.2033 року та було змінено порядок нарахування та сплати процентів. 08.08.2008 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір поруки №100, на підставі якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Також 14.01.2010 року, 14.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договори про внесення змін та доповнень до договору поруки №100 від 08.08.2008 року №1, №2 відповідно. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, повідомлені судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08.08.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №351/710732 (а.с.5-9), згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на оплату за нерухоме майно у розмірі 78300,00 доларів США на строк до 06.01.2033 року, а [PERSON], в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. На підставі п.п.3.3.2 кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року позичальник зобовязався погашати суму кредиту (частину кредиту) в строки згідно умов договору та сплачувати банку нараховані проценти. Відповідно до п.1.1 кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року позичальник повертає кредит банку згідно графіку погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.12-17). Згідно п.1.4 кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду за користування кредитом щомісячно, в розмірі 12,90% річних, починаючи з дня списання коштів з рахунку позичальника до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором. На підставі п.2.3 кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки банку всієї суми кредиту. Відповідно до п.5.2 кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, а також прострочення строків повернення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (пеня сплачується в національній валюті України за офіційним курсом Національного банку України). 14.01.2010 року, 14.02.2011 року, 13.02.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договори про внесення змін та доповнень до кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року №1, №2, №3 відповідно, згідно яких, зокрема, збільшився строк користуванням кредитом до 07.08.2033 року та було змінено порядок нарахування та сплати процентів (а.с.18-22, 31-34, 42-47). Так, договором №1 від 14.01.2010 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору встановлено пільговий період для сплати процентів у розмірі 7,1% річних, а з 14.01.2011 року 13,18% річних. Договором №2 від 14.02.2012 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору встановлено пільговий період для сплати процентів у розмірі 7,1% річних, а з 14.02.2012 року 13,66% річних. Договором №3 від 13.02.2012 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору встановлено пільговий період для сплати процентів у розмірі 8,0% річних, а з 14.02.2013 року 13,96% річних. 08.08.2008 року в якості забезпечення наданого кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «КРЕДІ [PERSON]» (банк), та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №100, на підставі якого поручитель взяла на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.55-56). Згідно п.1.2 договору поруки №100 від 08.08.2008 року поручитель зобовязався відповідати перед банком у повному обсязі по зобовязанням позичальника, що виникають з умов кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року. Відповідно до п.2.1 договору поруки №100 від 08.08.2008 року у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. 14.01.2010 року, 14.02.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] було укладено договори про внесення змін та доповнень до договору поруки №100 від 08.08.2008 року №1, №2 відповідно (а.с.57-58, 59-60). Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року, не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили. Станом на 11.03.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №351/710732 від 08.08.2008 року в сумі 58190,86 доларів США та 33604,49 гривень, а саме: 47293,39 доларів США, сума простроченої заборгованості за тілом кредиту, 10897,47 доларів США заборгованість за відсотками, 33604,49 гривень пеня. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, останній порушує вимоги кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] умов кредитного договору №351/710732 від 08.08.2008 року та солідарним боржником. У звязку з невиконанням позичальником [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобовязань по кредитному договору, які останні ігнорують. У звязку з вищевикладеним, є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, відсотків по ньому, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved