Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 01.10.2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7514,93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов договору, позичальник не виконує зобов'язання по своєчасному поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 11\~776,13 грн. (одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість тисяч тринадцять копійок). В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Проте, як вбачається з матеріалів справи, наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення суду, у разі виникнення обставин, викладених у ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.10.2015 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7514,93 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією даної угоди. Підписавши Генеральну угоду, відповідач підтвердив, що підписана Генеральна угода, разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.10.2015 року, укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та клієнтом [PERSON], станом на 21.10.2016 року відповідач взяті на себе зобовязання по договору належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість перед банком в розмірі 11 776,13 грн. (одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість тисяч тринадцять копійок), яка складається з наступного: 7247,85 грн. заборгованість за кредитом; 1300,57 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2609,19 грн. заборгованість за пенею та комісією; 618,52 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Відповідач контррозрахунки заборгованості по кредитному договору за відсотками, пенею та комісією суду не надав, підстави зменшення розміру заборгованості суду не зазначив, а оскільки надані позивачем відомості складені компетентною посадовою особою і неоспорені відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 11 776,13 грн. (одинадцять тисяч сімсот сімдесят шість тисяч тринадцять копійок) підлягають задоволенню в повному обсязі. А також, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі - 1378,00 грн.

Outcome: approved