Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказує про те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 28.08.2020 р. та договору купівлі-продажу частки квартири, укладеного 06.10.2020 р. з [PERSON] , набула право власності на вказану квартиру. На час набуття права власності на Ѕ частки вказаної квартири у ній були зареєстровані її попередні співвласники [PERSON] та відповідач [PERSON] . У договорі було зазначено, що продавці зобов`язуються зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб за даною адресою протягом місяця від дня посвідчення договору. Однак до цього часу знявся з обліку лише один з продавців [PERSON] , тоді як [PERSON] залишається зареєстрованим у вказаній квартирі, хоча в ній фактично не проживає понад 10 років, місце його проживання позивачу не відомо. Своїми діями відповідач порушує права позивача, яка, як власник квартири, який не може в повній мірі реалізувати своє право власності. Представник позивача надав письмову заяву про підтримку позову, просив справу розглянути за його та позивача відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 40). Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 30), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з`явився (а.с. 43, 44), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі: 1) свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2020 р. розмір частки ј, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2020 року; 2) свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2020 р. розмір частки ј, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2020 року; 3) договору купівлі продажу частки квартири від 06.10.2020 р., розмір частки Ѕ, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.10.2020 року (а.с. 11-12,13-14,15-18). Як вбачається з відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області, попередній співвласник вказаного житла [PERSON] , [INFO] , залишається зареєстрованим у ньому (а.с. 30), хоча за п. 4.1.3. вищевказаного договору продавці зобов`язувались зняти з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих осіб в вищевказаній квартирі в строк до 06.11.2020 р. Згідно акту-обстеження від 04.08.2021 р. було встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований відповідач [PERSON] , який фактично не проживає за вказаною адресою понад 10 років, комунальними послугами не користується (а.с. 19). Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved