Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання та використання платіжної картки № 102110620 в сумі 16\~423.16 грн. Також просить суд стягнути з відповідача понесені судові витрати в сумі 1378 грн. сплаченого судового збору за розгляд справи в суді. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2012 року ПАТ «[PERSON] Стандарт» та [PERSON] уклали кредитний договір №102110620. За умовами Кредитного договору [PERSON] надав позичальнику кредит у сумі 5 891,00 гривень на наступних умовах: розмір процентної ставки за Кредитом 0.01 % річних, сукупна вартість кредиту 80.87 річних, строк кредиту 548 днів, з 30.08.2012 року по 28.02.2014 року; позичальник зобовязаний виконати зобовязання згідно з Кредитним договором у повному обсязі, у тому числі, але не обмежуючись цим, повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у порядку та на умовах кредитного договору, щомісячними платежами, згідно встановленого графіку сплати кредиту. Далі позивач зазначив, що у порушення ст. 526, 527, 530 та п. 1 ст. 625 ЦК України та відповідно до умов Кредитного договору та умов Договору поруки, відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У частині другій ст.1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по кредитному договору станом на 27.09.2016 року за відповідачем рахується заборгованість, яка складає 16 423,16 гривень, з яких: сума заборгованості згідно Заключного рахунку-виписки 16 384.22 гривень; три проценти річних; період розрахунку з 29.08.2016 року (перший день після закінчення 30-денного строку оплати Заключного рахунку-виписки) по 27.09.2016 року всього 29 днів. Сума трьох процентів річних станом на 27.09.2016 року: 16 384.22 *3%*29/366=38.94 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 207, 509, 525, 526, 610, 611, 625, 639-643, 1049, 1054, 1069 ЦК України. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить суд справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], яка в установленому законом порядку повідомлена про день, час і місце розгляду справи, про що в справі є підтвердження, в судове засідання не з`явилася, але направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, надавши їм оцінку, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та [PERSON] укладено договір № 102110620 від 03.12.2012 року (заява на оформлення лояльного кредиту по зазначеному кредитному договору від 30.08.2012 року), відповідно до якого відповідач отримала кредит на загальну суму 5 891,00 гривень, з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами 01,00% річних (а. с. 4-6). Згідно вказаного договору відповідачем визнано наявність заборгованості по кредитному договору/договору про надання та використання платіжної картки, номер якого вказано у графі «Номер договору» Розділу 2 «Первісний кредитний договір» ІБ (далі Первісний кредитний договір), укладений між мною і ПАТ «Банк Форвард» (ліцензія НБУ на здійснення банківських операцій №226 від 04.11.2011 року (далі [PERSON]), яка на дату підписання даної заяви (договору)/виставлення заключної вимоги відповідачу по Первісному кредитному договору складає суму в розмірі, який вказано у графі «Сума повної заборгованості» Розділу 2 «Первісний кредитний договір» ІБ, у звязку з чим запропонувала (зробила оферту) Банку. Первісний кредитний договір №102110620 від 03.12.2012 року був укладений між відповідачем та ПАТ «[PERSON] Стандарт». На підставі Рішення єдиного акціонера ПАТ «БанкРуский Стандарт» №3 від 19.08.2014 року про зміну найменування Публіного акціонерного товариства «[PERSON] Стандарт» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «БАНК ФОРВАРД», ПАТ «Банк Форвард» є правонаступником всіх прав та обовязків Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Стандарт» (а.с.67-74). На умовах, викладений в заяві, Умовах надання та обслуговування лояльних кредитів Банку, що зазначені в Розділі 3 п.3.4 Умови надання та обслуговування лояльних кредитів Банку» ІБ з відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відкрито відповідачу поточний рахунок, що буде використовуватись виключно в рамках Кредитного договору, надано відповідачу для погашення заборгованості по Первісному кредитному договору кредит в сумі 16 423,16 гривень. Договором також передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, плати за пропущення платежів. Додатком до договору є графік платежів, яким передбачено порядок здійснення платежів, сума платежу за розрахунковий період (а.с.36-58) та Заключна рахунок-виписка по кредитному договору (а.с.59). Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилами ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати всієї суми кредиту. Стаття 1050 ЦК України передбачає, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно дост. 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, в судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, відповідач ж своє зобовязання за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 102110620 від 03.12.2012 року заборгованість [PERSON] по кредитному зобовязанню станом на 23.09.2016 року становить 16 423,16 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 16 384.22 грн., три проценти річних; період розрахунку з 29.08.2016 року (перший день після закінчення 30-денного строку оплати Заключного рахунку-виписки) по 27.09.2016 року всього 29 днів. Сума трьох процентів річних станом на 27.09.2016 року: 16 384.22 *3%*29/366=38.94 грн. (а.с.61-64). В своїй письмовій заяві відповідач позов визнала повністю за тих обставин, які викладені в ньому, іншого розрахунку заборгованості не надала. Доказів того, що кредит повністю виплачений в матеріалах справи немає, не спростовано це і відповідачем. У відповідності до ст. 60 ЦПК України відповідач не надала доказів неправильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідач має заборгованість, як по сумі кредиту так і по встановлених договором відсотках. Також підлягає стягненню і плати за прострочення платежів. Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд зазначає, що під час розгляду справи обставин, які б свідчили про те, що визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб не виявлено. А тому, позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Стаття 79 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 1378,00 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви (а.с.1) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved