Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 25844,67 грн. за кредитним договором № б/н від 28.09.2009 р., яка складається з: заборгованості за кредитом 3122,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 18064,82 грн., заборгованості за пенею та комісією 2950 грн., штрафів 500 грн. (фіксована частина), 1206,89 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 1378 грн. Позов обґрунтований тим, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 28.09.2009 р. був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3200 грн. Позивач зазначає, що ним зобовязання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка складає 25844,67 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявляється. Про дату та час судового засідання був повідомлений завчасно та згідно вимог ст. 74 ЦПК України за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, однак поштові конверти повернулись до суду не врученими за закінченням терміну зберігання, отже суд, з урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 28 вересня 2009 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором та на думку позивача відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.04.2016 р. становить 25844,67 грн. та яка складається з: - заборгованості за кредитом 3122,96 грн.; - заборгованості про процентам за користування кредитом 18064,82 грн.; - заборгованості за пенею та комісією 2950 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 1206,89 грн. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Згідно наявної в матеріалах справи заяви [PERSON] від 28.09.2009 р., яка з умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір відповідач отримав кредитну карту з встановленим кредитним лімітом у розмірі 500 грн. Відповідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг право на зміну розміру надання на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно поданого позову розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту складає 3122,96 грн., на який нараховані відсотки та штрафні санкції, та який значно перевищив ліміт встановлений договором. Однак, позивач не надав суду належних доказів підтвердження збільшення кредитного ліміту, а також того, що відповідач скористався кредитними коштами після збільшення кредитного ліміту. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом підтвердження збільшення кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів в межах нового кредитного ліміту. Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні докази укладення між сторонами кредитного договору на суму 3200 грн. як зазначено в позові. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки на них відсутній підпис відповідача, в звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 05.07.2016 р. явка представника позивача до суду визнавалась обовязковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог. Копія вказаної ухвали була отримана представником ПАТ «КБ «Приватбанк» 11.07.2016 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, вказана ухвала електронному вигляді була доставлена до електронної скриньки позивача 05.07.2016 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак представник позивача в судове засідання не зявився, правом надати пояснення та докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed