Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося 25.05.2018 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість 26069,71 грн. та вир тари по сплаті судового збору у сумі 1762,00 грн.. В обґрунтування заявленого позову посилаються на те, що 03.08.2012 між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір відновленої кредитної лінії № 831013457INSURANCE1. Відповідно до умов Договору [PERSON] зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Графіком погашення кредиту. Банк зобов`язання перед позичальником виконав повністю. У порушення умов Договору, позичальник [PERSON] зобов`язання належним чином не виконав,в результаті чого станом на 31.01.2018 має заборгованість за кредитом - 9 730,80 грн., за відсотками - 9 305,13 грн., розмір інфляціних витрат за кредитом - 1 265,01 грн., розмір інфляціних витрат за відсотками - 1 001,50 грн.. Крім того, у зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому було нараховано неустойку. Так, на 31.01.2018 розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 2 618,41 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 2 148,86 грн.. Також позивач зазначає, що 03.08.2012 між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір Поруки №831АІ10120803001-ПОР1, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника [PERSON] .. Відповідно до умов Договору поруки [PERSON] , як поручитель, поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до умов Договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за Договором. На виконання умов Договору позичальнику та поручителю була направлена вимоги про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зазначає позивач, зважаючи на невиконання Позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. 22.01.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якій вона просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не доведено факту отримання кредиту [PERSON] , не надано ані суду, ані учасникам провадження будь-яких належних, достовірних, достатні та допустимих доказів надання Позичальнику кредитних коштів, насамперед передбачених кредитним договором меморіальних ордерів, оформлених Кредитором. Так, як зазначено в п.1.2 кредитного договору, кредит надається Позичальнику на здійснення страхових платежів за Договором добровільного страхування транспортного засобу, укладеного між Позичальником та АТ СК «»АХА Страхування», відповідно до умов якого Кредитор виступає вигодонабувачем. Згідно до п.п.1.2.1 Кредитного договору, для забезпечення сплати чергових страхових платежів згідно із п.1.2 ст.1 Договору, Позичальник доручає Кредитору здійснювати перерахування Траншів кредиту для сплати чергових страхових платежів на поточний рахунок Страховика в розмірі та в строки, що передбачені Договором страхування. Сторони домовились про те, що п.1.2.1 Договору діє під відкладальною умовою, якою є ненадання Позичальником Кредитору документів, які б підтверджували самостійну сплату Позичальником чергового страхового платежу по Договору страхування. Списання з позичкового рахунку та подальше перерахування відповідної суми грошових коштів з поточного рахунку Позичальника на поточний рахунок Старховика здійснюється кредитором на підставі меморіальних ордерів, оформлених Кредитором, відповідно до умов цього договору. До позовної заяви позивачем надано складений на 31.01.2018 Розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, Позивач 05.08.2014 начебто надав [PERSON] кредит в сумі 9 730,80 грн.. В той же час, згідно до наявного в матеріалах справи Додатку №1 до Кредитного договору, надання кредиту в 2014 році повинно було відбутись 03.08.2014 та в сумі 12.295,41 грн..Таким чином стає незрозумілим чому Позивачем було начебто здійснено платіж за Кедитним договором у непередбачений договором строк та непердбаеному договором розмірі. Більше того, з огляду на відкладальну умову Кредитного договору (п.1.2.1) можливо припустити, що Відповідачем 1 було самостійно оплачено страховий платіж в 2014 роуі та кредитні кошти взагалі не надавались. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2020 року вирішено залучити до участі у справі правонаступника публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, стверджував про наявність правових підстав для солідарного стягнення заборгованості з позичальника та поручителя з урахуванням допущених позичальником порушень умов кредитного договору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, наполягаючи на відмовленні в їх задоволенні. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, подані учасниками справи для обґрунтування заявлених вимог та заперечень, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. З матеріалів справи вбачається, між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», як кредитором, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір відновленої кредитної лінії № 831013457INSURANCE1 від 03.08.2012. Відповіднодо п.1.1 вказаного договору Кредитор зобов`язується надавати Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання та зі сплатою процентів, в розмірі, в порядку та на умовах, визнаечних цим Договором. Процентна ствка за Кредитом встановлюється в розмірі 24 % процентів річних на першй річний період користування кредитом, тобто строком до 01.08.2013. На кожний наступний річний період процентна ставка за Кредитом, встановлюватиметься в порядку, визначеному п.2.11 цього Договору. Згідно п.1.1.1 надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, надалі за текстом кожна частина окремо - «Транші», а у сукупності - «Транші», в межах максимального ліміту заборгованості Позичальника за Кредитом в сумі 12 295,41 грн., з кінцевим терміном погащення заборгованості за Кредитом до 02.08.2017 (включно) на умовах, визначених цим Договором. Детальний розпис сукупної вартості Кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання Кредиту наведено в Додатку №4 до цього, що є його невід`ємною частиною. При зміні Процентної ставки за Кредитом Кредитор за вимогою Позичальника надає оновлений Детальний розпис сукупної вартості кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання кредиту. Пунктом 2.10 Договору передбачено, що у разі наявності прострочено заборгованості за Кредитом танесплачених процентів, неустойки (пені, штрафу) за його використання, погашення заборгованості Позичальника за цим Договором здійснюється в наступній черговості: - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; - прострочена заборгованість за комісіями; - прострочена заборгованість за Кредитом; - строкова заборгованість за нарахованими процентами; - строкова заборгованість за комісіями; - строкова заборгованість за Кредитом; - пеня за порушення строків повернення Кредиту та сплати процентів; - штрафи. Згідно 4.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та строку повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Згідно приписів п. 4.4 кредитного договору, у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених в п. 3.3.7, 3.3.8 кредитного договору (щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту), протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня кредитора погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредитом та нараховані штрафні санкції. Банк зобов`язання перед позичальником виконав повністю, проте, з боку позичальника допущено порушення зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. Отже, спірні правовідносини виникли внаслідок неналежного виконання обов`язків [PERSON] щодо повернення кредиту, сплати відсотків та нарахованої пені за договором кредиту № 831013457INSURANCE1 від 03.08.2012, що підтверджує факт порушення прав та законних інтересів публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», як кредитора, та його правонаступника, публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк». Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог, суд вважає, що спірні правовідносини регулюють наступні правові норми ст. 11, 202,509, 526, 530, 551, 553 559, 625, 626, 629, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Так, згідно приписів п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно приписів ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно приписів ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Правила вказаної статті не виключають можливість одночасного встановлення як строку виконання - періоду часу, протягом якого повинно бути виконаним зобов`язання, в розумінні ч. 1 ст. 251 ЦК України, так і терміну виконання зобов`язання - моменту у часі, у розумінні ч. 2 ст. 251 ЦК України. Згідно приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно приписів ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно приписів ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно приписів ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно приписів ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом приписів ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються правила, що регулюють правовідносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом та не випливає із суті кредитного договору. Станом на дату звернення з позовом до суду, у позичальника існує невиконаний обов`язок по поверненню заборгованості, сплаті відсотків за користування кредитом та сплаті прострочених платежів. Тому, існують достатні правові підстави для стягнення з позичальника заборгованості по тілу кредиту та відсоткам у розмірі, наведеному в розрахунку банку. Відповідачами не спростовано правильність наведеного розрахунку, а судом під час його перевірки не виявлено порушень норм матеріального права, умов кредитного договору чи допущених арифметичних помилок. Відтак, позовні вимоги в цій частині є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Також, суд вважає доведеними позовні вимоги щодо стягнення з позичальника пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків. Зокрема, згідно приписів ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно приписів ч. 3 вказаної статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно приписів ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно приписів 4.1 кредитного договору, у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та строку повернення кредиту, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Отже, сторонами кредитного договору погоджені розмір та методика нарахування неустойки, що свідчить про можливість її стягнення з позичальника у розмірі, зазначеному в розрахунку банка. Перевіряючи правильність розрахунку пені, суд визнає його правильним, а позовні вимоги доведеними в цій частині. Згідно приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір, процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання позичальника по поверненню кредиту і сплаті відсотків є грошовим, відтак, до вказаних правовідносин застосовуються приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунок вказаних сум здійснений позивачем правильно, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Аналізуючи фактичні та правові підстави для стягнення заборгованості за договором кредиту № 831013457INSURANCE1 від 03.08.2012 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», суд вважає доведеним право останнього, як правонаступника, на отримання відповідних виплат. Зокрема, згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Матеріали справи містять належні докази для підтвердження обставин правонаступництва публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» в правовідносинах за участю публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», що свідчить про наявність матеріально-правової підстави для заміни кредитора в кредитному зобов`язанні на публічне акціонерне товариство «Альфа-банк» та існування в останнього права вимоги. Таким чином, у порушення умов договору позичальник [PERSON] , свої зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 31.01.2018 утворилась заборгованість у розмірі 26 069,71 грн., а саме: за кредитом - 9730,80 грн., за відсотками - 9305,13 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2618,41 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 2148,86 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 1265,01 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 1001,50 грн.. Також судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 831АІ10120803001-ПОР1. Також судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № 831АІ10120803001-ПОР1. За змістом п. 1.1 вказаного договору, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно із позичальником за повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в порядку та на умовах, передбачених договором кредиту № 831013457INSURANCE1 від 03.08.2012. Згідно п. 6.2 договору поруки, цей договір набирає чинності з дня його укладення та діє до повного виконання всіх вимог, забезпечених порукою. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України. На даний час відповідачі продовжують ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашають, що має відображення у розрахунку заборгованості по кредиту. Таким чином, у порушення умов кредитного договору та договору поруки, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідачі зобов`язання за вказаними договорами не виконали. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити і стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 831013457INSURANCE1 від 03.08.2012 в сумі 26 069,71 грн.. Одночасно з відповідачів у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн.. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 546, 549, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved