Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому розірвати шлюб з відповідачем, залишивши прізвище після розірвання шлюбу «Ткачук», посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 15 грудня 2007 року. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку Дарину, 19.04.2008 року та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею, а донька періодично з батьком. Причиною розпаду їхньої сімї стали сварки та скандали із-за різних поглядів на життя, із-за постійних ревнощів. А за останні два роки спільного життя, він став вживати алкогольні напої, застосовувати до неї фізичну силу в присутності дітей, ображав її нецензурною лайкою. Відповідач матеріально сімю не забезпечував. Участі у вихованні дітей не приймав. Вона була вимушена переїхати проживати до своєї матері. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинились. Почуття, що зближують подружжя між ними втрачені. Проживають окремо, спільного бюджету та господарства не мають. Примирення між ними не можливе та подальше збереження сімї є недоцільним, через відсутність взаємоповаги один до одного, турботи. Відповідач позовні вимоги визнав, про що матеріали справи містять заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши заяву, в якій повідомляє, що свої позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2007 року, оформивши його у Виконавчому комітеті Протопопівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис №8, що підтверджується поворним свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку Дарину, [INFO], яка на даний час проживає з батьком та сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю, про що маються копії свідоцтва про народження. Зберегти сімю сторін не уявляється можливим, тому що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини припинені. Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до п.10№\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судамизаконодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійснимта поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини\~життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд вважає, що за таких обставин, сімя розпалася повністю та відновлена бути не може, оскільки подальше спільне проживання сторін стало неможливим, це суперечить інтересам сторін, які не бажають подальшого перебування у шлюбі, тому шлюб необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Стосовно позовних вимог щодо залишення після розірвання шлюбу прізвища Ткачук, суд вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.6 ст.15 Закону України про державну реєстрацію актів цивільного стану, той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 234 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення вол.і Згідно ч.8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Таким чином, враховуючи, що справа розглядається в порядку позовного, а не окремого провадження, у суду відсутні підстави вирішувати будь-які питання щодо прізвища сторін. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: partial