Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приват» звернувся з позовом до відповідачів - [PERSON], Дніпровського УП ГУНП в м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.11.2007 року між відповідачем-1 [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк») було укладено Договір про іпотечний кредит № К2S4GІ0000001351, відповідно до умов якого банк надав відповідачу-1 кредит у розмірі 381 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2027 року. Відповідно до п. 2.3 Договору, кредит надається шляхом видачі готівки через касу/ зарахування Кредитором коштів на поточний рахунок позичальника [NUMBER], відкритий у Кредитора. Згідно з п. 2.4. Договору, позичальник зобов'язується щомісячно до 6 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення цього договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Кредитором відсотки аутентичними платежами в сумі не менше 5 075,72 грн. шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок [NUMBER], відкритий у Кредитора. Останню сплату ануїтентного платежу здійснити не пізніше 06.11.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-1 06.11.2007 року було укладено договір іпотеки № К2S4GІ0000001351. Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, зареєстрованого у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Косенко Олени Владиславівни, за №1034, Іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 46,70 кв.м., житловою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном. Згідно з п. 1.2 Іпотечного договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. реєстровий № 1029. Договір зареєстрований в Державному реєстрів правочинів за реєстраційним № 2472790 згідно витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів №4909657 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. 06.11.2007 року. У порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 21.12.2015 року становить 1 961 497,08 грн. Банк вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. 28.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва було ухвалене заочне рішення у справі №755/28330/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2S4GІ0000001351 в сумі 1 351 241,52 грн. вирішено звернути стягнення на квартиру загальною площею 46.70 кв.м., житловою площею 30.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведення дій щодо з оформленням та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 28.10.2015 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва в частині звернення стягнення на предмет іпотеки залишено в силі. При підготовці до реалізації предмету іпотеки банку стало відомо, що 13.11.2009 року постановою у кримінальній справі №04-21767, порушеної старшим слідчим Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Науменком І.І. був накладений арешт на квартиру загальною площею 46.70 кв.м., житловою площею 30.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вищезазначене обтяження старшим слідчим Науменком І.І Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києва зареєстроване та підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18.12.2015 року. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Згідно ч. 6, 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Право іпотеки у банку виникло в момент реєстрації іпотеки у Державному реєстрі іпотек - 06.11.2007 року, постанова ж про накладення арешту слідчим на предмет іпотеки, що належить [PERSON] була винесена 13.11.2009 року, відповідно, коли вже існував запис № 15315003, вчинений на підставі укладеного договору іпотеки з банком. У зв'язку з тим, що банк має право задовольнити забезпечені вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки, Дніпровське РУ ГУ МВС України в м. Києві не мало жодних правових підстав для першочергового (з вищим пріоритетом) забезпечення вимог інших стягувачів, кредиторів. Із наведених підстав банк просить звільнити з - під арешту, накладеного слідчим у кримінальній справі (на даний час у кримінальному проваджені) нерухоме майно, яким є [ADDRESS]. Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач-1 [PERSON] та представник відповідача-2 Дніпровського РУГУ МВС України в м. Києві, заміненого в порядку ст. 37 ЦПК України на Дніпровське УП ГУНП України в м. Києві, в судове засідання не з'явились, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи повідомлені належним чином - відповідно до вимог ст. 74-77 ЦПК України, причини своєї неявки суду не повідомили, будь-яких пояснень по суті позовних вимог не направили. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З наданих суду доказів убачається, що 06.11.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», було укладено Договір про іпотечний кредит № К2S4GІ0000001351, відповідно до умов якого банк надав відповідачу-1 кредит у розмірі 381 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.11.2027 року (а.с. 10-16). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем-1 06.11.2007 року було укладено Іпотечний договір № К2S4GІ0000001351 (а.с. 6-9). Відповідно до п. 1.1 Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В., зареєстрованим в реєстрі за №1034, Іпотекодавець ([PERSON].) з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передає, а Іпотекодержатель (банк) приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим Договором, нерухоме майно житлового призначення, а саме - двокімнатну квартиру загальною площею 46,70 кв.м., житловою площею 30,20 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном. Як зазначено у п. 1.2 Іпотечного договору, предмет іпотеки належить Іпотекодавцеві ([PERSON].) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 06.11.2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко О.В. реєстровий № 1029, зареєстрованому в Державному реєстрів правочинів за реєстраційним № 2472790. 28.05.2015 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі №755/28330/14-ц, яким було частково задоволено позов банку і вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К2S4GІ0000001351 в сумі 1 351 241,52 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 46.70 кв.м., житловою площею 30.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведення дій щодо з оформленням та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 28.10.2015 року рішенням Апеляційного суду міста Києва рішення Дніпровського районного суду м. Києва було в частині звернення стягнення на предмет іпотеки залишено в силі. Як зазначає позивач, при підготовці до реалізації предмету іпотеки банку стало відомо, що 13.11.2009 року постановою слідчого Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Науменка І.І. у кримінальній справі №04-21767 був накладений арешт на квартиру загальною площею 46.70 кв.м., житловою площею 30.20 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно наявного у справі листа за №48/1579 від 31.12.2015 року, - у провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві на даний час перебуває кримінальне провадження №12014100040011453 від 01.09.2014 року (кримінальна справа №04-21767 від 13.11.2009 року) по факту заволодіння шляхом обману квартирою в [ADDRESS], що належала [PERSON] Дана квартира стала об'єктом злочинного посягання, оскільки невстановлені особи у 2007 році заволоділи вказаною квартирою. 13.11.2009 року ст. слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві Науменко І.І. було накладено арешт на вказане майно з метою забезпечення цивільного позову. Власником квартири був [PERSON], який до дня смерті, тобто, до [INFO] проживав у вказаній квартирі разом із співмешканкою [PERSON], відчуження належного йому майна будь-яким чином не здійснював. Постановою слідчого [PERSON]. було визнано потерпілим від дій невстановлених осіб. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року [PERSON] визнано спадкоємцем 4 черги, а також такою, що вчасно прийняла спадщину за померлим [PERSON] Оскільки квартира є об'єктом злочинного посягання, до закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12014100040011453 від 01.09.2014 року зняти арешт з майна - квартири [ADDRESS] не є можливим. Як убачається з матеріалів справи, витребуваної з архіву суду, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року у справі № 755/26774/13-ц, про наявність якої зазначено у вказаному вище листі, було задоволено позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа- Головне управління юстиції у місті Києві про визнання спадкоємцем четвертої черги, визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після померлого [INFO] [PERSON], а також визнано [PERSON] такою, що вчасно прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON]. Зазначене рішення суду набрало законної сили, тому суд приймає до уваги обставини, які ним встановлені згідно положень ст. 61 ЦПК України. Так, рішенням суду встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] з 2002 року по день смерті колишнього власника квартири [PERSON]. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], що підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 04.02.1997 року відповідно до розпорядження № 3С-287. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 08.02.2007 року громадянином [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванціва В.П. від 15.12.2006 року було відчужено на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно з договором від 19.07.2007 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Арекелян О.І., [PERSON], як продавець продав, а покупець [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Як роз'яснено в п. 11. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з'ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів (статті 58, 59 ЦПК). У разі виникнення у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, труднощів у витребуванні доказів суд з урахуванням положення частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їм у цьому за наявності відповідного клопотання. Також за необхідності судам слід використовувати матеріали кримінального провадження про належність описаного майна і джерела коштів на його придбання. На неодноразові ухвали суду про витребування доказів суду не було надано інформації та процесуальних рішень у кримінальному провадженні №12014100040011453, як і не надано позивачем документу на підтвердження права власності відповідача-1 на спірну квартиру в момент укладення Іпотечного договору. Рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки обставини того, що у відношенні квартири неодноразово змінювався власник, що і стало підставами і приводами для порушення кримінальної справи ( у подальшому - внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР), яка на даний час перебуває на стадії досудового розслідування, не встановлювалися, а доказам, наявним у справі № 755/26774/13-ц відповідна оцінка не надавалася. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як роз'яснено в абз. 3, 4 п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» у даній справі не є ні власником, ні володільцем нерухомого майна, тому суд, аналізуючи надану представниками позивача правову позицію Верховного Суду України, викладену за результатом розгляду справи від 15.05.2013р. (вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності та арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту), не може прийняти її до уваги відповідно до правил ст. 360-7 ЦПК України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, в розрізі даного спору, суд дійшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві про звільнення майна з-під арешту не підлягає задоволенню. На підставі вищезазначеного та

Outcome: dismissed