Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Кредобанк» 17.10.2018 року в особі належно уповноваженого представника за довіреністю Копистинського Т.М. (довіреність № 9724, належно засвідчена копія долучена до матеріалів позовної заяви) звернувся у суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № CL-97135 від 07.03.2018 року у загальному розмірі 98 483 грн. 15 коп. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 25.10.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд цивільної справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження на 03.12.2018 року без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті відбувся 03.12.2018 року. Позов обґрунтувано тим, що 07.03.2018 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-97135, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 85 270 грн. 00 коп., строк кредитування встановлено на 60 місяців терміном до 06.03.2023 року. Із виписки про рух коштів по рахунку № [NUMBER] вбачається, що грошові кошти у розмірі 85 270 грн. 00 коп. надійшли із позичкового рахунку № [NUMBER] на транзитний рахунок № [NUMBER], а з останнього на поточний рахунок відповідача № [NUMBER]. Відтак, на виконання умов кредитного договору позивач 07.03.2018 року видав відповідачу грошові кошти у сумі 85 270 грн. 00 коп., що підтверджується меморіальний ордером № 12446196 від 07.03.2018 року. Однак, протягом дії кредитного договору відповідач з травня 2018 року порушила свої зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитом та по сплаті відсотків за користування останнім, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по договору. Так, станом на 27.09.2018 року загальна сума заборгованості за кредитом становить 98 483 грн. 15 коп., з яких 84 849 грн. 48 коп. - сума заборгованості за кредитом, 12 500 грн. 06 коп. - сума заборгованості по відсотках, що підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості. Загальна сума пені становить 1 133 грн. 61 коп.. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за договором № CL-97135, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ «Кредобанк», просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм діючого ЦПК України до суду не подавала, а також, не подавала заяви про визнання нею позовних вимог ПАТ «Кредобанк», не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 25.10.2018 року. Заяв, клопотань від позивача та відповідача у зазначеній цивільній справі, пов'язаних із розглядом справи, до суду не надходило. Відповідно до ухвали суду від 25.10.2018 року прийнято до розгляду позовну заяву за позовом ПАТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи на 03.12.2018 року без повідомлення (виклику) сторін, роз'яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки, запропоновано відповідачеві у п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз'яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд зазначеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 25.10.2018 року строк, про поважність причин його неподання не повідомлено. Враховуючи, що відповідачем не надіслано до суду відзиву у встановлений судом в ухвалі від 25.10.2018 року строк, про поважність причин його неподання не повідомлено, тому суд вважає, що [PERSON] відзив не надано без поважних причин. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами, немає. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід'ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз'яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № CL-97135 від 07.03.2018 року банк зобов'язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов'язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Строк кредитування встановлено на 60 місяців терміном до 06.03.2023 року. Погашення заборгованості здійснюється відповідно до графіку платежів. Позичальник зобов'язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 3 634 грн. 00 коп.. Однак, протягом дії кредитного договору відповідач з травня 2018 року порушив свої зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитом та по сплаті відсотків за користуванням останнім, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по договору у сумі 98 483 грн.15 коп.. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається в письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). ПАТ «Кредобанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-97135 від 07.03.2018 року, відповідач станом на 27.09.2018 року має заборгованість у сумі 98 483 грн. 15 коп., а саме: тіло кредиту - 84 849 грн. 48 коп., відсотки - 12 500 грн. 06 коп., пеня -1 133 грн. 61 коп.. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З огляду на те, що відповідач прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобовязань, суд дійшов до висновку, що позов ПАТ «Кредобанк» підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 762 грн..

Outcome: approved