Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» в м. Харкові звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] від 15.12.2014 у сумі 10308,12 грн., також стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до договору про відкриття карткового рахунку № 8191381626 від 15.12.2014 року, укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] , відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та видано картку, а відповідач зобов`язався оплачувати банківські послуги на умовах, визначених договором, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка. Станом на 03.02.2015 року по поточному рахунку відповідача виник овердрафт в розмірі 1493,82 грн. Позивачем було направлено на адресу відповідача вимоги про необхідність погашення заборгованості, однак на даний час заборгованість відповідачем сплачена не була. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позов суду не надав, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до договору про відкриття карткового рахунку № [NUMBER] від 15.12.2014 року, укладеного між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] , відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] та видано картку, а відповідач зобов`язався оплачувати банківські послуги на умовах, визначених договором, у тому числі згідно з Умовами та тарифами обслуговування карткового рахунка. Відповідно до п. 1.1.5 Договору визначено, що витратна сума - це сума коштів, що доступна держателям для здійснення операцій із застосуванням карток. Розмір витратної суми визначається, як сума залишку коштів на картковому рахунку та розміру ліміту. Внаслідок того, що з боку [PERSON] були порушені вказані умови повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, у позичальника виникла прострочена заборгованість, яка становить 10\~308,12 грн., та складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 1493,82 грн.; заборгованості по процентам в розмірі 4442,62 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за процентами в розмірі 1391,54 грн.; пені, нарахованої на прострочену заборгованість за основним боргом в розмірі 524,43 грн.; три проценти річних в розмірі 432,01 грн.; інфляційних витрат в розмірі 2023,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, який долучено до позовної заяви. Позивач звертався до відповідача із вимогою про повернення кредиту, але на час подання позову, заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка зараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Враховуючи, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним зобов`язанням є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.139,141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved