Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] та МВ ДВС Ужгородського МРУЮ про звільнення майна з-під арешту. Водночас суд констатує, що належним відповідачем є Ужгородський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, а не міський відділ державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, у звязку з реорганізацією останнього. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.08.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № MKMOGI0000000027, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 250000,00 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банк і відповідач [PERSON] 23.08.2007 року уклали іпотечний договір № MKMOGI0000000027, за умовами якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру, загальною площею 66,30 кв.м., що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Перемоги (Капушанська)[ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2005 року № 3110, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського МНО [PERSON], зареєстрований в Ужгородському БТІ, реєстраційний № 10804595. Зазначає, що 12.12.2012 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ([PERSON]М.) в рамках ВП № 34468439 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі й на вищевказане іпотечне майно. 23.07.2010 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ([PERSON]М.) в рамках ВП № 20416381 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі й на вищевказане іпотечне майно. 23.07.2010 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції ([PERSON]М.) в рамках ВП № 20402133 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження накладено арешт на все майно [PERSON], в тому числі й на вищевказане іпотечне майно. Вказує, що в даному випадку договір іпотеки був укладений 23.08.2007 року, а постанови про арешт майна винесені в 2010-2012 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями. Також зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.04.2013 року по справі № 712/7579/12 задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на вищевказаний предмет іпотеки з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» повноважень на укладення від імені власника договору купівлі-продажу з будь-яким способом з третьою особою покупцем. Відтак, вищенаведені арешти унеможливлюють виконання даного рішення суду. З посиланням на вищевикладене, а також на підставі поданої до суду 02.02.2017 року заяви про уточнення позовних вимог, представник позивача просить суд звільнити з-під арештів, накладених державними виконавцями МВ ДВС Ужгородського МРУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної в рамках ВП № 34468439 від 12.12.2012 року, постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної в рамках ВП № 20416381 від 23.07.2010 року, постанови про відкриття виконавчого провадження, винесеної в рамках ВП № 20402133 від 23.07.2010 року, нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: 3-кімнатну квартиру, що розташована за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Перемоги (Капушанська)[ADDRESS], та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. У дане судове засідання представник позивача не зявився, однак згідно з прохальною частиною позовної заяви в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «Приватбанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Крім того, 22.03.2017 року представник позивача подав заяву в якій просить розглянути справу без участі представника ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач [PERSON] та представник відповідача Ужгородського МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області в судове засідання повторно не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved