Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

позивач - Приватне агропромислове підприємство «Перемога» звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] з вимогами: визнати недійсним договір оренди землі, розташованої на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, укладений 10 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.04.2018 року державним реєстратором [PERSON] Зборівської районної державної адміністрації; визнати поновленим договір оренди земельної ділянки за кадастровим №6122685100:01:001:0196 площею 2,4635 га від 17 березня 2008 року укладений між [PERSON] та ПАП «Перемога», зареєстрований Зборівським відділенням ТРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 09 квітня 2008 року за № 040864901114; зобовязати [PERSON] вчинити дії щодо укладення з ПАП «Перемога» додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки за кадастровим № 6122685100:01:001:0196 площею 2,4635 га, розташованої на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] порушила переважне право позивача на поновлення договору оренди землі, встановлене ст.33 Закону України «Про оренду землі», уклавши договір оренди землі з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] та її представник позову не визнали, просять в задоволенні позовних вимог відмовити, вважають, що [PERSON] правомірно повернула свою земельну ділянку, відповідно до вимог Закону України «Про оренду землі» і розпорядилася нею на власний розсуд. Відповідач [PERSON] позову не визнав, вважає, що отримав в оренду земельну ділянку правомірно. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив наступне: відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 17 березня 2008 року між [PERSON] (орендодавець) та ПАП «Перемога» (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,46 га на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Договір зареєстрований Зборівським відділенням ТРФ ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» 09 квітня 2008 року за № 040864901114. У 2008 році [PERSON] помер. Належну йому земельну ділянку за кадастровим № 6122685100:01:001:0196 площею 2,46 га на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області успадкувала його дочка відповідач [PERSON] і в даний час вона є власником цієї земельної ділянки, що засвідчує державний акт про право власності на земельну ділянку ЯА №555667 від 13 жовтня 2005 р. з відміткою нотаріуса та Управління Держгеокадастру в Тернопільській обл. про перехід права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця. Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як слідує зі статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Таким чином договір оренди землі від 17 березня 2008 року укладений між [PERSON] та ПАП «Перемога» продовжував діяти на встановлених у ньому умовах між позивачем (орендарем) та відповідачем [PERSON] (орендодавцем). Представник позивача вважає, що вказаний договір оренди землі діяв до 09 квітня 2018 року, так як державна реєстрація його відбулася 09 квітня 2008 року. Однак суд приходить до висновку, що договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочався з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, з огляду на те, що державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може змінювати момент його укладення. Такою ж є правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 18 січня 2017\~року у справі № 6-2777цс16 Таким чином строк дії договору закінчився 17 березня 2018 року. 05 лютого 2018 р., тобто за більш як за місяць до закінчення дії договору, [PERSON] направила ПАП «Перемога» повідомлення про припинення договору оренди землі та просить повернути їй земельну ділянку після припинення дії договору. П.8 вказаного договору визначає, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк у разі відсутності на протязі 30 днів до закінчення дії договору письмового повідомлення орендодавця про намір розірвати його. 07 березня 2018 р. ПАП «Перемога» звернулося до [PERSON] з листом про намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк на умовах, викладених в додатковій угоді та направили проект додаткової угоди. 19 березня 2018 р. [PERSON] надіслала ПАП «Перемога» лист, згідно якого вона відхиляє пропозицію щодо продовження договору оренди та просить повернути їй земельну ділянку після припинення дії договору. 10 квітня 2018 року між [PERSON] (орендодавець) та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки за кадастровим № 6122685100:01:001:0196 площею 2,4635 га, розташованої на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області. Договір зареєстрований 20.04.2018 року державним реєстратором Зборівської районної державної адміністрації. Ч.1-ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У позовній заяві позивач посилається на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 25 лютого 2015 р. у цивільній справі №0426/13744/2012. Однак, з приводу даних правовідносин існує правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 18 жовтня 2017 р. у цивільній справі №6-1634цс17. У вказаній постанові суд зазначає, що відповідно до положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Для застосування ч.1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: 1)орендар належно виконує свої обовязки за договором; 2)орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; 3)орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. У даній справі: 1) відповідачем не заперечується належного виконання позивачем своїх обовязків за договором; 2) позивач (орендар) повідомив відповідача [PERSON] про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк та надав проект додаткової угоди 07 березня 2018 р., тобто менш, ніж за місяць до спливу дії договору. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі», у разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. Позивачу було відомо раніше про перехід права власності на орендовану земельну ділянку від [PERSON] до [PERSON] і представник позивача цього не заперечує. Також у матеріалах справи наявна довідка ПАП «Перемога» від 18.05.2018 р. про те, що [PERSON] виплачена орендна плата за 2017 р. за користування належною їй земельною ділянкою кадастровий № 6122685100:01:001:0196 на території Курівецької сільської ради Зборівського району, що підтверджує факт обізнаності позивача щодо переходу права власності. Однак у місячний строк позивач повідомлення спадкоємцю не надавав. Тобто позивачем порушено вимоги ч.2 ст.33 Закону України «Про оренду землі». 3) протягом місяця з дня отримання проекту додаткової угоди відповідач [PERSON] письмово заперечила позивачу щодо поновлення договору і такими діями дотрималася вимог п.8 договору оренди землі від 17 березня 2008 року та ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі». Тобто, у даній справі відсутня сукупність юридичних фактів, які обумовлюють переважне право позивача як орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк. Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч.2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Враховуючи наведені норми закону, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], з дотриманням вимог ст.33 Закону України «Про оренду землі», правомірно реалізувала своє право на свободу договору, передбачене ст.627 ЦК України. За таких обставин відсутні правові підстави для визнання недійсним договору оренди землі на території Курівецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, укладений 10 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 20.04.2018 року державним реєстратором [PERSON] Зборівської районної державної адміністрації та поновлення раніше діючого договору. Враховуючи зазначене вище позовні вимоги не підлягають задоволенню у звязку з їх безпідставністю.

Outcome: dismissed