Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, обґрунтовуючи це тим, що 14.12.2007 р. позивачем відкрито відповідачу рахунок кредитної картки з пільговим періодом кредитування [NUMBER] типу MasterCard Mass у валюті - гривня та встановлено суму ліміту кредитування у розмірі 5 000,00 грн., із відсотковою ставкою 26,76 % річних на споживчі потреби. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 7 630,87 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7 630,87 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву, у якій просив дану справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 14.12.2007 р. позивачем відкрито відповідачу рахунок кредитної картки з пільговим періодом кредитування [NUMBER] типу MasterCard Mass у валюті - гривня та встановлено суму ліміту кредитування у розмірі 5 000,00 грн., із відсотковою ставкою 26,76 % річних на споживчі потреби. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 5 000,00 грн., на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Пунктом 2.4 договору зазначено, що клієнт зобов'язаний здійснювати оплату послуг банку згідно тарифів банку у строки, передбачені умовами даного договору. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із п.15.8 договору, клієнт несе відповідальність за часткове або повне невиконання умов даного договору шляхом сплати штрафів та пені відповідно до тарифів обраного продукту та у відповідності до чинного законодавства України. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 7 630,87 грн., яка складається з: 4 643,68 грн. - основна сума кредиту; 681,57 грн. - заборгованість по відсотках; 2 305,62 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до статей 258, 267 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Із наданого позивачем розрахунку нарахованої пені вбачається, що сума нарахованої пені становить 2 305,62 грн., яка нарахована за прострочення кредиту, процентів, плати за управління кредитом, суд враховує обставини, зокрема, що відповідачем необхідно сплатити позивачу значну частину коштів для погашення тіла кредиту та відсотків, а тому, розмір неустойки не є співрозмірним наслідкам порушення. За вказаних обставин, розмір пені значно перевищує розмір збитків, а тому, цю суму слід визначити у розмірі 1 500,00 грн., з врахуванням тих обставин, що відповідач вже тривалий час не здійснює погашення заборгованості за договором. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, в межах заявлених позивачем вимог у розмірі 6 825,25 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial