Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул.\~Берегова, 16, м.Ватутіне, Черкаська область, посилаючись на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.2008, посвідченого державним нотаріусом Ватутінської міської державної нотаріальної контори, вона придбала житловий будинок з надвірними будівлями №14, що розташований за адресою: вул. Берегова, м.Ватутіне, Черкаська область. Її право власності на вказаний будинок підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. У вказаному будинку зареєстрований колишній чоловік її сестри [PERSON] Відповідач в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, жодних витрат по утриманню будинку та прилеглої території не несе, власних речей у будинку не має, жодних витрат по утриманню будинку не несе, його реєстрація у будинку порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Позивач на даний час проживає у м.Черкаси та відмовляється добровільно знятися із реєстрації, а тому вказане питання вирішити в позасудовому порядку неможливо. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не зявився без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Заслухавши позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобовязана довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених статтею\~82\~цього Кодексу. В судовому\~засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником будинку №14 по вул. Берегова в м.\~Ватутіне Черкаської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.5) та копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно\~(а.с.7). Відповідно до довідки про склад сімї (а.с.12) та копії будинкової книги (10) у будинку зареєстрований відповідач [PERSON], 29.09.183 року народження. Як вбачається із акту депутата від 01.11.2018 (а.с.8), відповідач за вказаною адресою фактично не проживає. Вказане у судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача та в своїх показах зазначили, що відповідач за вказаною адресою не проживає та ніколи не проживав. Реєстрація відповідача у будинку порушує право позивача, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, та позбавляє його можливості реалізувати соціальні гарантії. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із положеннями ст.16, 383, 386, 391 ЦК України, власник. квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно із ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі ... судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням... А тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Берегова, 14, м.\~Ватутіне, Черкаська область. Від відшкодування судових витрат позивач відмовилась. На підставі ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved