Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору без номеру від 11.04.2006 року у сумі 6366,65 грн.; покласти на відповідача обов'язок відшкодувати сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 11.04.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, проте [PERSON] своєчасно банку кошти для погашення заборгованості не повернув, допустив заборгованість за кредитом, загальна сума якої становить 6366,65 грн. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судове засідання представник позивача Бордюг С. Д. не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі, вказав, що згоден на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11 квітня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»,укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 1030 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана відповідачем [PERSON] заява про надання послуг та видачу кредитної картки, разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає договір про надання банківських послуг. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг , позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов'язання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернув та допустив заборгованість за кредитом в сумі 7349,08 гривень, яка складалася із: заборгованості за кредитом у сумі 980,59 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6368,49 грн. 24.09.2007 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області було винесено судовий наказ, яким з боржника [PERSON] стягнуто 1761 грн. 79 коп. боргу за кредитним договором. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості [PERSON], станом на 28.07.2014 року відповідач має заборгованість у сумі 5587,29 грн., та заборгованість зі сплати штрафів: 500 грн. - фіксованої частини та 279,36 грн. - процентної складової. Згідно з п.5.5.1 «Правил користування платіжною карткою», за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого кредиту та овердрафту), власник картки сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами. В силу ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Пунктом 8.6. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved