Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 05.09.2012 між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3624329/05АВ, відповідно до якого було застраховано автомобіль [NUMBER]. 08.04.2013 року о 16.30 в с. Гореничі, по вул. Леніна, Київської області сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON]. Згідно Довідки № 9183108 про ДТП та Постанови від 15.04.2013 року, ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем п. 13.1 ПДР України (ст. 124 КпАП України). 09.04.2013 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №1.002.13.04546/VESKO16236 від 15.05.2013 р. та умов Договору страхування №3624329/05АВ від 07.09.2012 року, розмір страхового відшкодування склав 19141,95 (Дев'ятнадцять тисяч сто сорок одна гривня 95 копійок), яке позивач AT «СК AXA Страхування» сплатив за відновлювальний ремонт З метою досудового врегулювання спору позивачем (представником позивача) 11.11.2013 року було направлено на адресу відповідача Претензію за вих. №РГ/4546/13/5, однак відповідачем не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 19141,95грн. та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, написав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання, не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 05.09.2012 між ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3624329/05АВ, відповідно до якого було застраховано автомобіль Chevrolet Aveo, [NUMBER]. (а.с.23-27) 08.04.2013 року о 16.30 в с. Гореничі, по вул. Леніна, Київської області сталося ДТП за участю автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON] та автомобіля [NUMBER], яким керував водій [PERSON], що підтверджується Довідкою № 9183108 про ДТП та Постановою від 15.04.2013 року, ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем п. 13.1 ПДР України (ст. 124 КпАП України). (а.с.6-7) 09.04.2013 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.(а.с.13-14) Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №1.002.13.04546/VESKO16236 від 15.05.2013 та умов Договору страхування №3624329/05АВ від 05.09.2012 року, розмір страхового відшкодування склав 19141,95 (Дев'ятнадцять тисяч сто сорок одна гривня 95 копійок), яке позивач AT «СК AXA Страхування» оплатив за відновлювальний ремонт. (а.с.11) З метою досудового врегулювання спору позивачем (представником позивача) 11.11.2013 року було направлено на адресу відповідача Претензію за вих. №РГ/4546/13/5, однак відповідачем не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. (а.с.9) Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового врахування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша хоба, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Тому до позивача перейшло право вимоги до відповідача у межах фактичних затрат, що становить 19 141,95грн., що були сплачені за відновлювальний ремонт, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3624329/05АВ від 05.09.2012. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з положеннями ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved