Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Вказує про те, що їй на праві особистої приватної власності належить квартира, а відповідач [PERSON] з березні 2013 р. зареєстрований у ній, однак фактично без поважних причин не проживає там більше трьох років, його місце проживання та засоби зв`язку позивачу невідомі. Жодних перешкод у проживанні позивач відповідачу не чинила, що свідчить про обрання ним нового постійного місця проживання, втрату ними інтересу до цього житла. Своїми діями відповідач порушує права позивача, як власника квартири, вільно розпоряджатися своїм майном, а також законні інтереси на отримання субсидії. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 27). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 18), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з`явився (а.с. 25, 26), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не вбачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред 'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.08.2021 р. приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколовою С.О. (а.с. 10, 28). Відповідно до відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 18.10.2021 р. відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 17.05.2013 р. (а.с. 18). Згідно до акту обстеження від 07.10.2021 р., складеного депутатом Балаклійської міської ради Харківської області, на підставі звернення [PERSON] було проведено перевірку щодо факту не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в ході якої було встановлено, що упродовж останніх трьох років [PERSON] дійсно не проживає за цією адресою, що підтверджено свідками: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 33, 34, 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. [PERSON] не є членом сім`ї [PERSON] , а вочевидь є членом сім`ї попереднього власника житла [PERSON] , яка розпорядилась своєю власністю, заповівши її позивачу. [PERSON] є законним власником цього житла. Право користування цим житлом у відповідача є похідним від права власності на це житло попереднього власника житла. Відносно нового власника квартири [PERSON] відповідач [PERSON] є сторонньою особою, який втратив право користування цим житлом та реєстрація його в квартирі порушує права власника. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved