Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 46753,70 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10.03.2011 року ФОП [PERSON] приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 10.03.2011 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Позивач зобов»язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 52000,00 грн. З метою створення сприятливих умов для виконання відповідачем своїх зобов»язань за договором №б/н від 10.03.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач 27.10.2014 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднанню до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за угодою Відповідач станом на 11.10.2016 року має заборгованість - 46753,70 грн., яка складається з наступного: 44748,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1212,39 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 792,36 грн. - штрафи згідно угоди. 06.04.2017 року позовні вимоги уточнені, та позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 42202,26 грн. за Угодою №б/н від 27.10.2014 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представники відповідача позов визнали частково в розмірі 20874,00 грн., посилаючись на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач приєднувався до будь-яких правил з надання банківських послуг, тому вважають вимоги банку необґрунтованими. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, приходить до наступного. 10.03.2011 року ФОП [PERSON] приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом з Заявою складають Договір банківського обслуговування №б/н від 10.03.2011 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до Договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок [NUMBER] в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта, що визначено та врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Позивач зобов»язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредитний ліміт в розмірі 52000,00 грн. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з наданим розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача перед банком складає 20874,00 грн., яка складається з наступного: 19290,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1584,00 грн. - штраф. Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на заборгованість, яка виникла з невиконання відповідачем генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 27.10.2014 року виходячи з наступного. Згідно наданої до суду Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 27.10.2014 року [PERSON] уклав вказану угоду з метою створення сприятливих умов для виконання своїх зобов'язань за договором від 10.03.2011 року. Вказану Генеральну угоди неможливо вважати укладеною між двома сторонами виходячи з наступного. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У зв'язку із цим доводи відповідача про неознайомлення його з Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 27.10.2014 року не можна визнати необґрунтованими, таку угоду не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 10.03.2011 року. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі викладеного та

Outcome: partial