Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08 жовтня 2013 року в розмірі 19 725 грн. 43 коп.; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 08 жовтня 2013 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір б/н, за умовами якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», складає між ним і банком договір. Позивач зазначає, що він виконав свої зобовязання за вказаним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак [PERSON] не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, у звязку із чим станом на 27 грудня 2017 року вона має заборгованість перед банком в розмірі 19 725 грн. 43 коп. Представник позивача, ПАТ КБ «Приватбанк», в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 280 Цивільно-процесуального Кодексу України (в редакції від 15 грудня 2017 року), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторони позивача та відповідача на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, він не повідомив суд про причини неявки, ним не подано відзив, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 08 жовтня 2013 року шляхом підписання відповідачем заяви разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» в порядку частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого остання отримала в кредит грошові кошти в розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Із підписаної заяви вбачається, що [PERSON] підтвердила, що підписана заява разом із разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між нею і банком договір. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку невиконання зобовязань за договором, за вимогою банку позичальник зобовязався виконати зобовязання з повернення кредиту та виплати винагороди банку. Згідно із пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання перед позивачем за договором кредиту та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 27 грудня 2017 року становить 19 725 грн. 43 коп., що складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 1 815 грн. 99 коп., нарахованих відсотків в розмірі 750 грн. 51 коп., нарахованої пені в розмірі 15 743 грн. 43 коп., заборгованості по судовим штрафам в розмірі 1 415 грн. 50 коп. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобовязання, що випливає з кредитного договору, у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 141 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1 762 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved