Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 2003 року по 2016 рік з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З відповідачем проживають за однією адресою, однак спільного господарства не ведуть. Від дня розірвання шлюбу відповідач від виконання батьківського обов'язку по вихованню та утриманню дітей ухиляється, матеріальної допомоги не надає та в добровільному порядку не бажає цього робити. Діти навчаються в школі, відповідно мають потребу у придбанні одягу, взуття, шкільного приладдя тощо. Крім цього, вони часто хворіють інфекційними захворюваннями у зв'язку із чим потребують санаторно-курортного лікування та оздоровлення. Фактично діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача, проте самій їй утримувати їх вкрай складно, оскільки від своєї зареєстрованої підприємницької діяльності вона має незначний прибуток на рівні мінімальної заробітної плати. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, про час та місце розгляду справи був обізнаний, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. З 12.02.2003 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Любомльського районного суду від 08.07.2016 року. У період шлюбу в сторін народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що встановлено на підставі копій свідоцтв про [NUMBER] та [NUMBER]. З довідки Любомльської міської ради від 27.04.2018 року вбачається, що сторони та їх діти проживають по [ADDRESS]. Інформацією Любомльського ВП ГУНП від 04.05.2018 року доводиться неодноразове звернення позивача до органів поліції з приводу насильницьких дій відповідача у сім'ї. Згідно довідок Любомльської ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 діти сторін навчаються у вказаному навчальному закладі: син [PERSON] у 4 класі, [PERSON] у 5 класі. Копіями виписок із медичних карток від 02.05.2018 року стверджено, що обидва сини сторін часто хворіють простудними інфекційними захворюваннями та їм рекомендовано санаторно-курортне оздоровлення. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідач, будучи обізнаним із наявністю в суді на розгляді позову його колишньої дружини, заперечень чи відзиву на позов суду не подав, тим самим не довів своєї участі в утриманні дітей і виконанні батьківського обов'язку. Тому кошти на утримання (аліменти) дітей підлягають присудженню в судовому порядку. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, та водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи сину [PERSON] виповнилось 11 років, сину [PERSON] - 10 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1944 гривні, з 01 грудня - 2027 гривень. Отже, мінімальний розмір аліментів на утримання дітей сторін станом на дату розгляду справи становить 972 гривні, з 01 грудня - 1013,50 гривень на кожного. Виходячи із наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обов'язку по утриманню дитини, суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обгрунтованим, оскільки він наближений до гарантованого мінімуму і, на думку суду, на мінімально достатньому рівні забезпечить виконання відповідачем батьківського обов'язку, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів слід задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. В силу ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved