Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся в суд із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, обґрунтовуючи це тим, що 24.09.2008 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3547/2008-Ф. Відповідно до умов даного договору позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, із терміном погашення кредиту до 17.09.2012 р. Згідно даного кредитного договору відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором, внаслідок чого відповідачі несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях за кредитним договором перед позивачем. Однак, відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 13 559,70 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 559,70 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав заяву, у якій просив дану справу розглядати без його участі, позовні вимоги зменшив та просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 5 643,95 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про зменшення розміру пені, у зв'язку із важким матеріальним становищем, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася із невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомила та не подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 24.09.2008 р. між ВАТ «КБ «Надра», який змінив своє найменування на ПАТ «КБ «Надра», що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 794080, та [PERSON] укладено кредитний договір № 3547/2008-Ф, надалі - договір. Згідно умов договору, позивач зобов'язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних, із терміном погашення кредиту до 17.09.2012 р. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 25 000,00 грн., на терміни і на умовах, передбачених у даному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Пунктом 3.3 договору передбачено, що позичальник зобов'язався використовувати кредит за цільовим призначенням, погашати його та сплачувати проценти в порядку визначеному цим договором, надавати банку всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання кредиту. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно пунктів 4.1, 4.2, 4.3 договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.2.3.2 цього договору більш ніж на 2 дні, позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн. У разі порушення позичальником вимог п. п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.6, 3.3.8, 3.3.9 цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеної у п.1.1 цього договору за кожен випадок. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 5 643,95 грн., яка складається з: 2 122,70 грн. - основна сума кредиту; 71,55 грн. - заборгованість по відсотках; 89,21 грн. - пеня за несвоєчасно погашені відсотки; 500,48 грн. - пеня за несвоєчасно погашений кредит; 2 500,00 грн. - штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до статей 258, 267 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Із наданого позивачем розрахунку нарахованої пені вбачається, що сума нарахованої пені становить 3 089,69 грн., яка нарахована за прострочення кредиту, процентів, плати за управління кредитом, суд враховує обставини, зокрема, що відповідачем було сплачено позивачу значну частину коштів для погашення тіла кредиту та відсотків, а тому, розмір неустойки не є співрозмірним наслідкам порушення. За вказаних обставин, розмір пені значно перевищує розмір збитків, а тому, цю суму слід визначити у розмірі 1 700,00 грн., з врахуванням тих обставин, що відповідач вже тривалий час не здійснює погашення заборгованості за кредитним договором. У забезпеченні виконання зобов'язань за кредитним договором 24.09.2008 р. відповідач [PERSON] поручилася перед позивачем за неналежне виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором, внаслідок чого відповідачі несуть солідарну відповідальність по зобов'язаннях за кредитним договором перед позивачем. Згідно розділу 2 договору поруки від 24.09.2008 р., поручитель зобов'язується відповідати перед банком за неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що витікають з цього договору. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України, передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Таким чином, відповідачі неналежно виконують взяті на себе зобов'язання за договором, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 3 894,25 грн. У відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial