Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовними вимогами до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 40 298,20 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 12.05.2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між ними та банком договір. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого і цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості умов договору, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконаннями, проведеним належним чином. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позивальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на 18.01.2016 року утворилася заборгованість відповідача в розмірі 40 298,20 грн., яка складається з наступного: 6 403,85 грн. - заборгованість за кредитом; 31 499,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 895,15 грн. - штраф (процентна ставка). Оскільки відповідачем порушені умови зобов'язань за кредитним договором, заборгованість не погашена, представник позивача, підтримавши позовні вимоги, просив позов з вищенаведених підстав задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судові засідання представників ПАТ КБ «Приватбанк», позивач не заперечує проти розгляду справи без їх участі, як і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та зазначив, що 06.06.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано судовий наказ № 2-н-348/2008, за яким з нього на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за договором №б/н від 12.05.2007р. у розмірі 8 558,20 грн. Дана заборгованість було сплачена відповідачем, що зокрема, підтверджується і довідкою з Дніпровського РВ ДВС м. Києва про відсутність на виконанні відділу судового наказу. Водночас, відповідач просив застосувати строк позовної давності, зазначивши, що позивач просить стягнути ту ж заборгованість, яка є предметом судового наказу і нараховані на цю суму заборгованості проценти і штрафи і відмовити позивачу в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно з заявою від 12.05.2007 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку. Такий висновок суду ґрунтується на наступному. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статей 256, 527, 530, ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відтак, правовідносини сторін виникли з приводу виконання умов кредитного договору. З наданих відповідачем в судовому засіданні доказів убачається, що 06.06.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 8 558,20 грн. а також 42,79 грн. судових витрат та 15,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 37). З копії заяви ЗАТ КБ «Приватбанк» про видачу судового наказу від 17.05.2008 року вбачається, що заборгованість [PERSON] складається з заборгованості по кредиту, яка становить 6 403,85 грн. та заборгованості по процентам 2 154,86 грн. за договором №б/н від 12.05.2007р. (а.с. 38). Предметом позову у даній справі (основна заборгованість по кредиту) є заборгованість, що становить 6 403,85 грн. Однак, відповідно до довідки № 24749/03-31 від 11.07.2016 року, наданої Дніпровським РВ ДВС м. Києва, - згідно даних ЄДРВП, виконавчий документ (судовий наказ) №2-н-328/2008 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості на виконанні не перебуває. Відтак, час, коли позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» дізнався про наявність заборгованості [PERSON] за договором № б/н від 12.05.2007р., є 2008 рік, про що зазначено у заяві про видачу судового наказу. Відповідно до ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», зазначається, що установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З огляду на пропущення позивачем строку позовної давності у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed