Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказує на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 14.06.2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення зазначених умов договору відповідачка зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 8173 грн. 90 коп., яка складається з наступного: 1265 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом, 6042 грн. 55 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 696 грн. 42 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. -- штраф (фіксована частина); 365 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова). Вказуючи на відмову у добровільному порядку погасити заборгованість, просив позов задовольнити, стягнути суму заборгованості та витрати судового збору по справі. Представник позивача Спірідонова Н.І. в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю. Вказала, що дійсно уклала угоду на яку посилається банк, однак вчасно не виконувала умови кредитного договору через тяжке матеріальне становище, оскільки втратила роботу. Планує укласти з банком договір про реструктуризацію боргу. Не заперечує проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір, згідно якого останній видано кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення з умов договору [PERSON] зобов'язання за договором не виконує. Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості станом на 30 вересня 2014 року має заборгованість в сумі 8173 грн. 90 коп., яка складається з наступного: 1265 грн. 93 коп. - заборгованість за кредитом, 6042 грн. 55 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 696 грн. 42 коп. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. -- штраф (фіксована частина); 365 грн. 42 коп. - штраф (процентна складова). Відповідачкою сума заборгованості визнана та не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по кредитному договору за якими кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ Комерційний банк «Приват Банк». При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем позивачу кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, сплачені позивачем суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданими до матеріалів справи квитанціями.

Outcome: approved