Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач подала до суду позов про стягнення аліментів з [PERSON], аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем, від якого у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], в свідоцтві про народження синів батьком записаний відповідач по справі. Матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку відповідач не надає. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився повідомлявся належним чином про день слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02.11.2000 року, Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2074 ( а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 5-6 - копії свідоцтв про народження). Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з матір'ю та перебувають на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Обов'язки по утриманню дітей в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, а саме аліменти слід стягнути в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дітьми повноліття Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач була звільнена відповідно до Закону України «Про судовий збір». Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved