Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариством «Страхова компанія «АХА Страхування», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» страхове відшкодування в розмірі 14 773,10 гривень, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 378,00 гривень та витрати за публікацію виклику до суду відповідача у розмірі 420,00 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2014 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2178а4аа_БМ, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль «Hyundai» (д.р.н. [NUMBER]). 18 березня 2015 року о 19:20 по м. Київ, вул. О. Бальзака - Лаврухіна сталося ДТП за участю: «Hyundai» (д.р.н. [NUMBER]), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON].), та автомобіля «Citroen» (д.р.н. [NUMBER]), яким керував водій [PERSON] Згідно довідки № 59850683 про ДТП та постанови Деснянського районного суду міста Києва від 06 квітня 2015 року, ДТП сталося внаслідок порушення відповідачем п. 2.3.б, 16.11. ПДР України. 19 березня 2015 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № 1.003.15.03919/VESKO7667 від 31 березня 2015 року та умов договору страхування № 2178а4аа_БМ від 02 жовтня 2014 року, розмір страхового відшкодування склав 35 361,59 гривень, яке АТ «СК «АХА Страхування» було сплачено згідно платіжного доручення № 166 580 від 01 квітня 2015 року. Цивільно-правову відповідальність відповідача на дату ДТП було застраховано у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (поліс № АС/8197777 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). 05 серпня 2015 року позивачем по справі було направлено на адресу Княжа Заяву за вих. № 6883/18/ЦВ про виплату страхового відшкодування за полісом. Заява була задоволена частково - ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 20 588,49 гривень. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 14 773,10 гривень (35 361,59 - 20 588,49). З метою досудового врегулювання спору позивачем (представником позивача) 14 грудня 2015 року було направлено на адресу відповідача претензію за вих. № СУ/03919/4-1, яка не була одержана відповідачем, оскільки лист повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання, в якому просив судовий розгляд проводити за відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, через оголошення в пресі, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 18 березня 2015 року о 19 годині 20 хвилин на нерегульованому перехресті вул. Лаврухіна та вул. Бальзака в м. Києві між автомобілем «Hyundai», д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем «Citroen», д.р.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до довідки № 59850683 про дорожньо-транспортну пригоду, видану ВДАІ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль «Hyundai», д.р.н. [NUMBER] та автомобіль «Citroen», д.р.н. [NUMBER] під час ДТП, що мала місце 18 березня 2015 року о 19 годині 20 хвилин на нерегульованому перехресті вул. Лаврухіна та вул. Бальзака в м. Києві отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень в дохід держави. На даний час постанова Деснянського районного суду м. Києва від 06 квітня 2015 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частиною четвертою цієї ж статті визначено, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з матеріалів справи, власником автомобіля «Hyundai», д.р.н. [NUMBER] є [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 2178а4аа_БМ від 02 жовтня 2014 року, укладеного між АТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] Відповідно до висновку № 114/15 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 06 квітня 2015 року, складеного судовим експертом-автотоварознавцем Коваль І.М., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Accent», держ № [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП, що сталась 18 березня 2015 року, складає 42 221,15 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов'язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з'ясовувати причини та обставини страхового випадку. 19 березня 2015 року до позивача звернувся [PERSON] із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. В подальшому, на підставі страхового акту № 1.003.15.03919/VESKO7667 від 31 березня 2015 року, розрахунку страхового відшкодування від 30 березня 2015 року, рахунку-фактури № АВК2-02452 від 24 березня 2015 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 35 361,59 гривень [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням № 166 580 від 01 квітня 2015 року. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Citroen», д.р.н. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на підставі полісу АС № 8197777, зі строком дії до 18 березня 2015 року та лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у розмірі 50 000,00 гривень. 05 серпня 2015 року позивач звернувся до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 35 361 гривні 59 копійок. В подальшому, на рахунок позивача з боку вказаної страхової компанії було перераховано суму страхового відшкодування у розмірі 20 588,49 гривень. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було сплачено страхове відшкодування, яке не покриває суму матеріального збитку, завданого страхувальнику, суд приходить до висновку про правомірність стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків у розмірі 14 773 гривень 10 копійок, що становить різницю між страховою виплатою та суму матеріального збитку. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 гривень 00 копійок та витрати за здійснення публікації оголошення про виклик відповідача у пресі у розмірі 420 гривень 00 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved