Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивач ПАТ «СБЕРБАНК», в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором №41213-ФО/2014/41 від 09 грудня 2014 року, яка станом на 05 жовтня 2017 року становить 270967,27 грн., а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 4064,51 грн. Позивач вказував, що з відповідачем 09 грудня 2014 року був укладений кредитний договір №41213-ФО/2014/41 (далі за текстом Кредитний договір). За цим договором відповідачу були надані кредитні в сумі 57597,83 грн. Однак відповідачем [PERSON] зобовязання за Кредитним договором порушувались, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2017 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 270967,27 грн. В судове засідання позивач не з'явився, але його представник [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав позовні вимоги, позов просив розглядати за відсутності представника позивача та просив його задовольнити, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідач не сповістила, тому суд виходить з того, що його неявка відбулась за неповажних причин. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавала. Суд, зі згоди позивача провів заочний розгляд. В судовому засіданні встановлено наступне. Між ПАТ «[PERSON] СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК», та [PERSON] був укладений кредитний договір №41213-ФО/2014/41 від 09 грудня 2014 року (надалі за текстом кредитний договір), відповідно до якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 57597,83 грн., з оплатою процентів у розмірі 33,00% з кінцевим терміном повернення не пізніше 08 грудня 2019 року. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк зобовязувався надати відповідачу кредитні кошти з метою погашення заборгованості за кредитом, що отриманий відповідачем у банку за кредитним договором №41#00017835964 від 13 січня 2014 року, а відповідач зобовязувався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, та повернути кредит банку, а також сплатити банку проценти з акористування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором, та виконати всі інші умови договору. Також відповідно до п. 1.4. кредитного договору кредитні кошти позичальник зобовязувався сплачувати в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку, згідно із додатком №1 до кредитного договору, що є невідємною частиною, з кінцевим терміном повернення не пізніше 08 грудня 2019 року. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобовязувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Прийняті на себе зобовязання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконувала, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 05 жовтня 2017 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед Банком по кредиту в сумі 57597,83 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 56492,26 грн.. В зв'язку з порушенням відповідачем строків платежів за договором, [PERSON] також має сплатити на користь Банка пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом в розмірі 100915,20 грн., та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 55661,98 грн.. Крім того, позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на його користь штраф за факт прострочення сплати основної суми кредиту у розмірі 300,00 грн., однак, суд не може погодитися з нарахованим на рівні з пенею даним штрафом. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобвязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в розмірі 300,00 грн. за прострочення сплати основної суми кредиту відсутні. Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кре-дитом в розмірі 57597,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 56492,26 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом в розмірі 100915,20 грн., та пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в розмірі 55661,98 грн.. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв'язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 4060,04 грн..

Outcome: partial