Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], ТзОВ «Нафтогазбудмеханізація», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить, з урахуванням заяв про збільшення та уточнення позовних вимог, визнати незаконними та скасувати біржові угоди, довідки-рахунки, скасувати державну реєстрацію транспортних засобів, звернути стягнення на предмети застави, а саме: за договором застави майна №128/2008-з від 13 серпня 2008 року - вантажний автомобіль марки RENAULT PREMIUM 420, тип транспортного засобу - сідловий тягач - Е, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску; за договором застави майна від 16 лютого 2011 року: автобус марки БОГДАН А09201, тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]; автобус марки БОГДАН А09201, тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]; автобус марки БОГДАН А09201, тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]; автобус марки БОГДАН А09201, тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]; та передати їх в управління ПАТ «Мегабанк» із спрямуванням доходів, отриманих в результаті управління предметами застави, на задоволення забезпечених заставою вимог за кредитним договором №157/2008 від 13 серпня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між позивачем та [PERSON] 13 серпня 2008 року укладено кредитний договір №157/2008, згідно з яким останньому надано грошові кошти в розмірі 48 760 доларів США, на строк з 13 серпня 2008 року до 12 серпня 2014 року, зі сплатою 15 % річних. В порушення умов вказаного договору [PERSON] не повернув кредит, своєчасно та в повній сумі не сплатив відсотки за користування таким. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, позивач просить звернути стягнення на предмети застави за договором застави майна №128/2008-з від 13 серпня 2008 року та договором застави майна від 16 лютого 2011 року. Крім цього, у зв'язку з тим, що п'ять транспортних засобів, які передано в заставу ПАТ «Мегабанк» відчужено [PERSON] третім особам без згоди на те банку та зареєстровано не за заставодавцем, а за іншими особами, позивач просить визнати незаконними та скасувати біржові угоди, довідки-рахунки та скасувати державну реєстрацію транспортних засобів, а також анулювати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі (їх представники) в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, рекомендовані листи з судовими повістками, які направлялися за адресами останніх, повернуто Сихівському районному суду м. Львова з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» від 5 березня 2009 року № 270 рекомендовані поштові відправлення, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї, а у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Згідно з п. 116 вказаних Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця з дня їх надходження. Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень. У відповідності до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою адресою місця проживання чи перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідачі (їх представники) не з'являлися у відділення поштового зв'язку для отримання рекомендованих листів з судовими повістками, суд приходить до висновку, що відповідачі (їх представники) були відсутні за адресами, вказаними в матеріалах справи, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] 13 серпня 2008 року укладено кредитний договір №157/2008, згідно з яким останньому надано грошові кошти в розмірі 48 760 доларів США, на строк з 13 серпня 2008 року до 12 серпня 2014 року, зі сплатою 15 % річних /Т.1 а.с.11-12/. Позивач перед [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором виконав належним чином, надавши останньому грошові кошти в розмірі 48 760 доларів США, що підтверджується особистим підписом відповідача у заяві на видачу готівки № 115_24 від 13 серпня 2008 року /Т.1 а.с.17/. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Згідно з ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з пунктом 7.1. кредитного договору за користування кредитом понад строк, встановлений пп. 1.1., 3.2.1. договору, та/або недотримання строків сплати нарахованих процентів позичальник сплачує кредитодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочки платежу від несвоєчасно сплаченої суми. Відповідно до пункту 7.2. кредитного договору позичальник сплачує кредитодавцю штраф, зокрема, за невиконання прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту згідно з додатком №1 - у розмірі 10 процентів від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; за невиконання прийнятих на себе обов'язків згідно з п.3.2.3 договору - у розмірі 10% від суми несвоєчасно сплачених процентів та комісійних винагород; за невиконання будь-якого з прийнятих на себе обов'язків згідно з п.3.2.4 - п.3.2.15 договору - у розмірі 10% від суми отриманого кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань, позивач неодноразово направляв [PERSON] вимоги щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак, останній на такі не реагував /Т.1 а.с. 32, 33-34, 35-36, 37-38, 39-40/. Таким чином, станом на 8 квітня 2015 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором №157/2008 від 13 серпня 2008 року, згідно з розрахунком наданим позивачем, становить 55 832 доларів США 94 центи та 128 501 гривень 15 копійок, що складається з: тіла кредиту - 41 873,52 доларів США; залишку нарахованих та несплачених відсотків - 13959,42 доларів США; неустойки (штраф, пеня) - 128501,15 гривень /Т.2 а.с. 99/. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір застави майна №128/2008-з від 13 серпня 2008 року, згідно з умовами якого відповідач [PERSON] передав позивачу в заставу вантажний автомобіль марки «RENAULT PREMIUM 420», тип транспортного засобу - сідловий тягач - Е, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], 2004 року випуску /Т.1 а.с. 20-21/. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом №20312388 від 18 серпня 2008 року та 41527380 від 08 серпня 2013 року /Т. 1 а.с.22, 23/. Крім цього, 16 лютого 2011 року між ПАТ «Мегабанк» та [PERSON] укладено договір застави майна, відповідно до умов якого відповідач передав позивачу в заставу транспортні засоби, а саме: - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] /Т.1 а.с.25-27/. Вказаний договір зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, про що свідчить витяг №30378069 від 18 лютого 2011 року /Т.1 а.с. 28/. Згідно з п.1.3. договорів застави, за рахунок предмету застави заставодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання, а також відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет застави, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов договору. Вироком Галицького районного суду м. Львова від 3 листопада 2014 року встановлено, що п'ять транспортних засобів, які передано в заставу ПАТ «Мегабанк», відчужено [PERSON] третім особам без згоди на те банку та зареєстровано не за заставодавцем, а за іншими особами, а саме: - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 24 лютого 2012 року через ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» [PERSON] відчужено товариству з обмеженою відповідальністю «Нафтогазбудмеханізація»; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 21 лютого 2012 року через ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» [PERSON] відчужено [PERSON]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 17 лютого 2012 року через ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» [PERSON] відчужено [PERSON]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 14.02.2012 року через ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» [PERSON] відчужено [PERSON]; - автобус марки «БОГДАН А09201», тип транспортного засобу - автобус - D, 2006 року випуску, жовтого кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 17 лютого 2012 року через ТзОВ «Галицьке Розвиткове Товариство» [PERSON] відчужено [PERSON] /а.с 199-202/. Статтею 17 Закону України «Про заставу» та статтею 586 ЦК України передбачено право заставодавця відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно з п.2.1.2. договору застави заставодавець зобов'язується проводити вчинення будь-яких правочинів з предметом застави лише після попереднього письмового дозволу заставодержателя. Проте, всупереч вказаному, [PERSON] відчужив майно, що перебувало в заставі банку та обтяження якого на час відчуження було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не отримавши на те згоди заставодержателя. Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку коли для розпорядження предметом застави була необхідною згода заставодержателя (частина друга статті 586 Цивільного Кодексу України), правочин заставодавця щодо розпорядження предметом застави, вчинений без згоди заставодержателя після укладення договору застави, не може бути визнаний недійсним за позовом заставодержателя, оскільки в пункті 2 частини другої статті 592 Цивільного Кодексу України установлено інші підстави порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави. Частиною 2 ст. 586 ЦК України визначено, що заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 592 ЦК України заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави. За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання незаконними та скасування біржових угод, довідок-рахунків, скасування державної реєстрації транспортних засобів, не можуть бути судом задоволенні, оскільки нормами цивільного законодавства встановлено інші наслідки порушення заставодавцем правил про розпорядження предметом застави, відтак, позивачем обраний неправильний спосіб захисту порушеного права. Як вбачається зі змісту абз. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного Кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Враховуючи те, що відчуження заставленого майна відбулося під час наявності обтяження на таке, відтак, відповідачі не є добросовісними набувачами. Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. На виконання вказаних вимог 21 травня 2014 року зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмети обтяження, що підтверджується витягами від 21 травня 2014 року №44258186 та №44258018 /Т.1 а.с. 24, 29/. У відповідності до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно з ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, серед іншого, зазначаються: заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України від 18 листопада 2003 року N1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, у зв'язку із порушенням відповідачем зобов'язань за кредитним договором, забезпеченим договорами застави, суд дійшов висновку про необхідність звернення стягнення на предмети застави за договором застави майна №128/2008-з від 13 серпня 2008 року та договором застави майна від 16 лютого 2011 року, із застосуванням процедури, передбаченої статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», - продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також, передання предметів застави до їх реалізації в управління ПАТ «Мегабанк». Крім цього, у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON], ТзОВ «Нафтогазбудмеханізація», [PERSON], [PERSON], [PERSON] у рівних частинах необхідно стягнути в користь позивача витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 3654 грн., а саме, по 609 грн. з кожного. На підставі статей 525, 526, 530, 610, 611, 624, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та

Outcome: partial