Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що з 1973 року працює на ДП Центральне конструкторське бюро «Ізумруд». Однак, з 2011 року у відповідача перед нею виникла заборгованість із виплати заробітної плати, яка станом на 31 грудня 2015 року становить 38870,13 грн.У звязку з чим на теперішній час позивач змушена предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за нарахованою, але не виплаченою їй заробітною платою в сумі 38870,13 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені нею позовні вимоги про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати підтримує. Представник відповідача ДП Центральне конструкторське бюро «Ізумруд» в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог передбачених ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, представник відповідача виконуючий обовязки директора ДП Центральне конструкторське бюро «Ізумруд» [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати в сумі 38870,13 грн. визнає. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що з 15 березня 1973 року позивач [PERSON] працює на ДП Центральне конструкторське бюро «Ізумруд», про що свідчать відповідні записи зроблені в трудовій книжці заведеній на імя позивача 01 вересня 1971 року. Однак, з 2011 року у відповідача перед ним виникла заборгованість із виплати заробітної плати, яка станом на 31 грудня 2015 року становить 38870,13 грн., про що свідчить відповідна довідка № 05-95 видана ДП Центральне конструкторське бюро «Ізумруд» 14 січня 2016 року. Згідно положеньч.4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до положень ст.ст. 2 ч.1, 94 ч.1, 115 КЗпП України та ст.ст. 1 ч.1, 24 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (надалі за текстом Закон) передбачають право працівників на одержання роботи з оплатою праці, а саме одержання винагороди за виконану ними роботу заробітної плати, у встановлені строки. В свою чергу відповідно до ч.1 ст. 21 Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Враховуючі вище викладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на її користь заборгованості за нарахованою, але не виплаченою заробітною платою, в сумі 38870,13 грн. обґрунтовані, у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved