Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 102552,08 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладених між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 200000,00 гривень на споживчі цілі, строком погашення не пізніше 01.08.2013 року включно зі сплатою за користування кредитом процентної ставки - 21% річних. 01.08.2008 року в якості забезпечення наданого кредитного договору між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір поруки №34.12/СЖ-004.08.1-П, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. У зв'язку з тим [PERSON] порушив вимоги зазначеного вище кредитного договору, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 102552,08 гривень, яка складається з суми нарахованої пені за прострочення кредиту та за прострочені проценти, суми нарахованих 3% річних за прострочення кредиту та за прострочені проценти. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов, з підстав викладених у ньому. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали частково, просили суд застосувати спеціальну позовну давність в частині нарахування пені. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.08.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач (банк), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №34.12/СЖ-004.08.1 (а.с.6-8, 9-10), згідно умов якого банк надав позивальнику кредит на загальну суму 200000,00 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 01.08.2013 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.3.4.3 кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року позичальник зобов'язаний, щомісяця в строк до 10-го числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місяця, наступного після укладення договору, погашати кредит рівними частками у сумі 3333,34 гривень, здійснювати погашення суми нарахованих процентів та інших платежів, передбачених умовами договору, шляхом внесення готівкою через касу Банку чи/або безготівковим перерахуванням зі свого поточного/карткового рахунку на рахунок №37394000077961.980. Згідно п.3.4.7 кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року позичальник зобов'язався за порушення строків повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів, передбачених умовами цього договору, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. 01.08.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач (банк), та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №34.12/СЖ-004.08.1-П, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] (боржник) його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.34). Відповідно до п.1.3 договору поруки №34.12/СЖ-004.08.1-П від 01.08.2008 року поручитель бере на себе зобов'язання відповідати перед банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті же строки, що і позичальник. Згідно п.3.2 договору поруки №34.12/СЖ-004.08.1-П від 01.08.2008 року у разі прострочення поручителем терміну виконання зобов'язань, що передбачені п.2.1 цього договору, поручитель сплачує банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. Так як [PERSON] порушив вимоги кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року, а саме: в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплатив (а.с.13-26), тому відповідно до вимог п.3.4.7 кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості, а також нараховані 3% річних за прострочення кредиту та за прострочені проценти. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили. Станом на 24.07.2013 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року в сумі 102552,08 гривень, а саме: 77370,39 гривень - сума нарахованої пені за прострочення кредиту, 24657,80 гривень - сума нарахованої пені за прострочені проценти, 397,26 гривень - сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту, 126,63 гривень - сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів (а.с.11-12). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом статті 552, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв'язку з цим кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак останній порушив вимоги кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року, а саме не виконав в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] умов кредитного договору №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року та солідарним боржником. У зв'язку з невиконанням позичальником [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. При цьому, статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, згідно з якою позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність застосовується в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки. За правилами ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року, сума пені нарахована банком за період з 12.08.2008 року по 12.08.2013 року, тобто більше, ніж за один рік. Відповідно до розрахунку, наданого представником позивача на запит суду, сума пені за прострочення кредиту з урахуванням спеціальної позовної давності становить 905,48 гривень, сума пені за прострочення процентів - 35,64 гривень, 3% річних нарахованих за прострочення кредиту - 407,49 гривень, 3% річних нарахованих за прострочення процентів - 131,35 гривень, а разом заборгованості за кредитним договором №34.12/СЖ-004.08.1 від 01.08.2008 року - 1479,96 гривень. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов частково у межах спеціальної позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як позов задовольняється частково, судові витрати повинні бути присуджені відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (1479,96 х 1025,52 / 102552,08 = 14,80 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial