Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , мотивуючи позов тим, що він є спадкоємцем за заповітом після діда - [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину прийняв шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Вважає, що має право на дане майно за таких підстав. Позивач в підготовче засідання не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Смідинської сільської ради Старовижівського району Волинської області не прибув у засідання, однак подав заяву з визнання позову (а.с.38). Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). Ч. 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини. За змістом ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 13). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1950 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , у якому він постійно проживав. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали [PERSON] (а.с. 14-15). Встановлено, що за життя [PERSON] 29.06.2010 р.склав заповіт, відповідно до якого усе належне йому майно, зокрема і спадковий будинок, заповів своєму внуку [PERSON] (а.с. 10). Позивач є внуком спадкодавця [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження позивача і батька позивача [PERSON] (а.с. 7-9), та постійно проживав із дідом на день його смерті (а.с. 15), а тому є таким, що прийняв спадщину. 10.03.2020 р. позивач подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 40 на звороті). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 29.06.2010 р., не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок після його смерті не видавалося, що підтверджується відповідними довідками зі Спадкових реєстрів (а.с. 55-57). Позивачеві відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв`язку із неподанням правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю нерухомого майна - будинку (а.с. 54 на звороті), позивач отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше належне [PERSON] майно після смерті останнього, інших спадкоємців які претендують на спадкове майно немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 43-2020 до майна померлого [PERSON] (а.с. 40-54). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст. 16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved