Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» у лютому 2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] прохаючи суд стягнути заборгованість за кредитним договором без номеру від 30 березня 2007 року, у сумі 15619 гривень 80 копійок, судові витрати по справі (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 30 березня 2007 року уклав із відповідачем кредитний договір без номеру, згідно з яким надав йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою 36% річних за користування кредитом. Свої зобов'язання банк виконав та видав кредитну картку з коштами. Відповідач свої зобов'язання не виконав, кредит не повернув. Внаслідок цього, станом на 31 грудня 2013 року, за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 20994 гривні 35 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4993 гривні, заборгованості по відсотках за час користування кредитом у сумі 12056 гривень 88 копійок, заборгованості з комісії за користування кредитом у сумі 3944 гривні 47 копійок, штрафу у сумі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу у сумі 719 гривень 99 копійок (відсоткова складова). Від загальної суми у 20994 гривні 35 копійок слід відняти 6594 гривні 54 копійки, як кошти, що стягнуто з відповідача наказом Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 05 червня 2008 року. Таким чином, загальна сума становить 15619 гривень 80 копійок, яку і прохає стягнути з нього на свою користь. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити позов у повному обсязі. Пояснила, що дійсно, судовим наказом Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 05 червня 2008 року з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором без номера, від 30 березня 2007 року, у сумі 6594 гривні 54 копійки та судові витрати. Не дивлячись на те, що цю заборгованість стягнуто ще у 2007 році, кредитний договір продовжує свою дію, так як згідно з п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, однією з підстав для його припинення є інформація кредитора чи боржника про його припинення. За відсутності такої інформації договір автоматично прологується на строк у 12 місяців. Відповідач не звертався до банку із письмовою заявою про припинення дії договору чи його дострокове розірвання, а тому договір вважається чинним. Також, суд не має підстав для застосування строку позовної давності, про що прохає відповідач, тому що подача до суду заяви про стягнення з відповідача боргу судовим наказом, зроблена у 2008 році, перериває перебіг строків позовної давності. Судовий наказ, яким стягнуто заборгованість, так і не виконано. Відповідач заперечував проти задоволення позову. Пояснив, що дійсно, отримав у банку кредитну картку, з якої зняв усі гроші та не поповнив їх. За це з нього у 2008 році стягнуто усю заборгованість - кредитні кошти та відсотки за користування кредитом. Так як кредитні кошти стягнуто, відсотки нараховувати немає на що. Також прохав суд застосувати при вирішені спору строки позовної давності, подавши відповідну письмову заяву. Заслухавши пояснення учасників процесу та перевіривши фактичні обставини справи наданими ними письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 березня 2007 року сторони уклали кредитний договір без номера, згідно з яким позичальнику надано кредитну картку з лімітом у 5000 гривень (а.с. 8). Частиною цього договору є умови та правила надання банківських послуг, п. 9.12 якого передбачено, що підставою для його припинення є інформація кредитора чи боржника про його припинення, за відсутності такої інформації договір автоматично прологується на строк у 12 місяців (а.с. 9-12). Згідно з судовим наказом Бабушкінського районного суду м Дніпропетровська від 05 червня 2008 року, з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанка» стягнуто заборгованість за кредитним договором без номера, від 30 березня 2007 року, у сумі 6594 гривні 54 копійки, та судові витрати по справі (а.с. 3). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 31 грудня 2013 року, за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 20994 гривні 35 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 4993 гривні, заборгованості по відсотках за час користування кредитом у сумі 12056 гривень 88 копійок, заборгованості з комісії за користування кредитом у сумі 3944 гривні 47 копійок, штрафу у сумі 500 гривень (фіксована частина) та штрафу у сумі 719 гривень 99 копійок (відсоткова складова) (а.с. 7). Судові витрати становлять 243 гривні 60 копійок (а.с. 18). Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; позовна давність переривається також у разі пред'явлення особою позову до боржника, право на яку має позивач. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Відповідач уклав із банком кредитний договір, та на його виконання отримав кредитну картку з лімітом коштів, які використав. Після використання коштів, не поновив їх на кредитній картці, що свідчить про невиконання ним умов кредитного договору та не погашення заборгованості. Цю заборгованість з нього, у повному обсязі, стягнуто судовим наказом від 05 червня 2008 року. Враховуючи те, що з нього стягнуто борг у вигляді кредитних коштів та відсотків за користування цими коштами, кредитних коштів, на які слід нараховувати відсотки за користування ними, немає. За відсутності кредитних коштів, неможливо нараховувати відсотки. Внаслідок повного задоволення заяви та стягнення боргу, який відповідач мав станом на червень 2008 року, також неможливо нараховувати і неустойку у вигляді штрафу, який нараховується за невиконання своїх майнових зобов'язань. Законом - ст. 264 ЦК України, передбачено переривання позовної давності лише шляхом пред'явлення позову, я не заяви про видачу судового наказу. Пролонгація кредитного договору, по якому з боржника вже стягнуто борг, можлива, однак, за відсутності коштів, які стягнуто, сенсу позбавлена. Невиконання судового наказу по стягненню коштів не є підставо для повторного звернення до суду з позовом. Виходячи з того, що банк скористався своїм правом на стягнення боргу ще у 2008 році, а отримавши судове рішення, не вжив заходів до його виконання, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed