Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому прохали: прийняти позовну заяву до розгляду та порушити провадження по справі; стягнути з [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» 4 148,11 грн., в тому числі заборгованість за відпущену теплову енергію за період з 01.10.2016 по 30.04.2017 в розмірі 3 758,83 грн.; пеню - 266,66 грн.; 3 % річних - 29,27 грн., інфляційні втрати в розмірі 93,35 грн.; з [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір в розмірі 1 600 грн. 13.11.2017 ухвалою суду у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію - відмовлено. (а.с.49). 17.01.2018 ухвалою суду у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплову енергію - відмовлено. (а.с.88-89) В судовому засіданні представник позивача за дорученням Стасовська Н.І. позовну заяву підтримала та прохала задовольнити її у повному обсязі. Проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі заперечувала. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечував, прохав винести ухвалу про закриття провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в суді, оскільки договірні відносини між сторонами припинились 31 грудня 2015 року. В обґрунтування зазначив, що введення в експлуатацію у 1987 році будинку [ADDRESS] та нежитлового приміщення блок Б відбулося за окремими державними актами вводу. Нежитлове приміщення має окремий статус. Вважає, що договір №1707 від 30.12.2010 між сторонами припинив дію 31.12.2015, відповідно п. 22 договору, через що цивільні права між сторонами відсутні, у зв'язку цим справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Прохав врахувати, що в абзаці 2 договору №1707 перелічено законодавство на якому базуються договірні істотні умови, які сторонами були встановлені від 30.12.2010, а у п.14 визначені розрахунки по оплаті послуги за величиною від 1 кв.м опалювальної площі. Позивач порушує визначені законом істотні договірні умови і нав'язує інші умови та вносить їх за судовими рішеннями, це зміна у договір величини послуги за розрахунками у Гкал, хоча відсутні прилади обліку в нежитловому приміщенні, а також [PERSON] відноситься до 3 групи споживачів. Відповідно п.14 законно була встановлена норма у кв.м, інші тарифи не можуть діяти за умов визначених законом, а також виконавцем було введено зміни до договору додатком №1 у 2011 році, де було виключено абзац 2 у п.24 з договору про умови автоматичної зміни тарифів, що і було підписано сторонами. Позивач не власник тепломереж будинку, а споживач [PERSON] не є власником трубопроводів, тому власник нежитлового приміщення не може нести відповідальність за їх стан. Крім того, немає доказів, яке право і що саме порушив власник нежитлового приміщення [PERSON] (а.с.31, 42) Суд, заслухавши представника позивача, відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено і, як вбачається з матеріалів справи, що 19.02.2015 рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області №№554/2661/14-ц; 22-ц/786/103/15, апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави №554/2661/14-ц - скасовано. У задоволенні позову ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про зобов'язання вчинити певну дію відмовлено. Рішення набрало чинності 19 лютого 2015 року. (а.с.32-33) Як слідує з рішення, [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 26.12.2000 є власником 7/25 частини нежитлового приміщення по [ADDRESS] у м. Полтаві загальною площею 144,9 кв.м. Інвентаризацією від 01.08.2014 встановлено: корисна площа приміщень змінилася у зв»язку з переобміром та влаштуванням [PERSON] перегородок і становить 135,1 кв.м, що, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №582/5773 (зі змінами та доповненнями) не є самовільним. (а.с.32-33). Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, [PERSON], є власником 7/25 частини нежитлового приміщення по [ADDRESS] у м. Полтаві, яке згідно акта вводу в експлуатацію є вбудовано-прибудованим до 120-ти квартирного житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. У вказаній статті також визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Взаємовідносини підприємства ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води врегульовані договором № 1707 від 30.12.2010 із змінами, з метою опалення вказаного приміщення. (а.с.4-5). Відповідно до п.п.1-2 договору теплопостачальна організація бере на себе постачання тепловою енергією у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі по [ADDRESS] - нежитлове приміщення. Відповідальність теплопостачальної організації і споживача за стан і обслуговування теплових установок і мереж визначається їх балансовою належністю. Межею розподілу є спільна система опалення з житловим будинком. Пунктом 14 договору передбачено оплата за опалення на підставі тарифів, виходячи з площі приміщення для споживачів 3 групи. Відповідно до п. 16 зазначеного договору споживач зобов'язується сплачувати за теплову енергію у строк до 30 числа розрахункового місяця. Споживач може проводити попередню оплату в обсягах місячного споживання теплової енергії. Таким чином, за вказаною адресою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавалися послуги з відпуску теплової енергії у вигляді гарячої води, котрі врегульовано договором, через що відповідач [PERSON] зобов'язаний виконувати договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води у відповідності до його умов та законодавства. Згідно додатку № 1 до договору № 1707 від 30.12.2010 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 1707 від 30.10.2010, то відповідно до умов договору та норм чинного законодавства, сторони за взаємною згодою або, у випадку відсутності згоди, в судовому порядку, можуть вносити зміни в договір, в тому числі і в додатки до нього. Як встановлено у судовому засіданні, в подальшому до договору № 1707 від 30.12.2010, вносилися відповідні зміни як у добровільному так і в судовому порядку. 01.02.2016 рішенням Октябрського районного суду м. Полтави №№554/2496/15-ц; 2/554/443/2016 позовну заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] про внесення змін до договору задоволено. Внесено зміни до договору № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 30.12.2010, укладеного між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON], в редакції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», викладені в проекті додаткової угоди № 3 з додатком «розрахунок кількості теплової енергії, яка надходить від неізольованих транзитних трубопроводів загальнобудинкової системи опалення нежитлового приміщення по [ADDRESS]», та запропоновані до укладення згідно пропозиції за вих.№ 30.1-01/ 2103 від 06 серпня 2014 року. Стягнуто з [PERSON] на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. Рішення набрало чинності 10 травня 2016 року (а.с.9-10) 10.05.2016 ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області, апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави №№554/2496/15-ц; 2/554/443/2016 від 01.02.2016 - залишено без змін. (а.с.11-14) Як слідує із рішень, 30.12.2010 між позивачем та відповідачем укладено договір № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, за умовами якого теплопостачальна організація взяла на себе постачання тепловою енергією у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі за вищевказаною адресою. Пунктом 14 договору передбачено оплата за опалення на підставі тарифів, виходячи з площі приміщення для споживачів 3 групи. Згідно з актом перевірки системи теплопостачання від 18.12.2013 при перевірці системи опалення нежитлового приміщення, розташованого в м.Полтаві, [ADDRESS], встановлено, що всі прилади опалення, які були підключені до стояків внутрішньобудинкової системи теплопостачання, демонтовані, транзитні стояки у кількості шести штук неізольовані, металеві. Відключення даного приміщення від системи централізованого опалення виконано самовільно. ( а.с.9-10). Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, рішенням Октябрського районного суду від 01.02.2016, в подальшому оскарженого до суду апеляційної інстанції (ухвала апеляційного суду Полтавської області від 10.05.2016) та суду касаційної інстанції (ухвала від 21.12.2016) внесено зміни в укладений між сторонами договір, в тому числі і в додаток № 1 до договору. Внесення змін в додаток № 1 викликано тим, що до внесення змін в договір в редакції додаткової угоди № 3, обсяг теплової енергії розраховувався розрахунковим способом, з урахуванням температури зовнішнього повітря (порядок розрахунку викладено в додатку № 1 до договору в редакції додаткової угоди № 2 до договору). Після внесення змін в договір за рішенням суду в редакції додаткової угоди № 3 з додатком № 1, розрахунок обсягу (кількості) теплової енергії викладено в новому порядку, з урахуванням теплової енергії, яка втрачається з приміщення відповідача через неізольовані транзитні трубопроводи, які проходять через приміщення відповідача. Отже, відповідно до умов зазначеного вище договору, з врахуванням внесених змін, споживач зобов'язується сплачувати за теплову енергію плановим платежем до 30 числа поточного місяця. Кінцевий розрахунок вартості теплової енергії визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться споживачем до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі виставленого рахунку (п. 15 договору в редакції додаткової угоди № 2). На підставі викладеного, зміни до договору № 1707 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 30.12.2010 є внесеними в договір з моменту набрання чинності рішенням Октябрського районного суду м. Полтави, тобто з 10.05.2016, оскільки ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 19 ЗУ «Про теплопостачання», визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов*язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від умов договору не допускається. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Всупереч вказаним умовам договору та вимогам чинного законодавства України, відповідач не проводив оплати теплової енергії, отриманої через транзитні трубопроводи за період з 01.10.2016 по 30.04.2017, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 3 758,83 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість в період з 01.10.2016 по 30.04.2017 в загальному розмірі становить 4 148 грн. 11 коп., в тому числі : заборгованість в сумі 3 758 грн. 83 коп., нарахована пеня - 266 грн. 66 коп., три проценти річних - 29 грн. 27 коп., інфляційні витрати - 93 грн. 35 коп., що слідує із розрахунків заборгованості (а.с.17-20, 60-62). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 4 148 грн. 11 коп. На час розгляду справи у суді договір між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 1707 від 30.12.2010, з метою опалення вказаного приміщення є дійсним. В судовому порядку недійсним чи нікчемним не визнавався. Також у судовому порядку договір не розірвано, а тому відсутні підстави для того, щоб вважати спірний договір розірваним та таким, що припинив свою дію. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, стягнути на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з власника нежитлового приміщення по [ADDRESS] у м. Полтаві[PERSON] загальну заборгованість у розмірі 4 148 грн. 11 коп. за період 01.10.2016 по 30.04.2017, через не виконання умов договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 1707 від 30.12.2010 із змінами та вимог чинного законодавства України Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1 600 гривень (а.с.1). Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1 600 гривень сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved