Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач просить визнати трудовий договір, укладений сторонами 25 вересня 2013 року - договором підряду та стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за виконану роботу по перевезенню вантажів за договором підряду у розмірі 44858,97 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 25 вересня 2013 року між ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС», в особі директора [PERSON], та позивачем було укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобовязання особистими діями та силами, за допомогою особистого транспортного засобу «КАМАЗ 55102» державний номерний знак [NUMBER], причіп державний номерний знак [NUMBER] виконувати перевозки вантажів, а ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС» взяло на себе зобовязання створювати необхідні умови для праці водія та сплачувати йому грошову винагороду. Однак, оскільки даний договір не містить головних ознак трудового договору, позивач вважає даний договір цивільно-правовою угодою про надання послуг, тобто договором підряду. Крім того, позивач зазначає, що відповідно до умов договору та існуючих між сторонами домовленостей, відповідач зобовязався оплачувати виконану позивачем роботу на підставі товаро-транспортної накладних, за погодженою ціною, яка розраховується, шляхом помноження чистої ваги перевезеного товару на відстань у кілометрах, яку подолав позивач при перевезенні, після чого ця сума помножається на обумовлену вартість тонно-кілометру. Згідно товарно-транспортних накладних позивач здійснював перевезення вантажів за умовами договору у період з 26 вересня 2013 року по 21 жовтня 2013 року. Однак, відповідач, в порушення умов договору не провів розрахунок з позивачем за виконану ним роботу, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 44858,97 грн. Відповідач ТОВ «Авангард-транс» про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою. Але його представник в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, зав про перенос розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю до суду не подав. Зі згоди позивача суд розглянув справу в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлене наступне. 25 вересня 2013 року між ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС», в особі директора [PERSON], та позивачем було укладено договір, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобовязання особистими діями та силами, за допомогою особистого транспортного засобу «КАМАЗ 55102» державний номерний знак АХ 4187ВВ, причіп державний номерний знак [NUMBER] виконувати перевозки вантажів, а ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС» взяло на себе зобовязання створювати необхідні умови для праці водія та сплачувати йому грошову винагороду. Згідно п.п. 3.1 вказаного договору, за виконаний обсяг робіт по перевезенню вантажів ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС» розраховується з водієм на підставі товарно-транспортних накладних. Розрахунки здійснюються у національній валюті України. Згідно п.п. 3.2 договору, розрахунки здійснюються по мірі надходження засобів на розрахунковий рахунок ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС» від підприємства по роботі з сільгосппродукцією. Згідно п.п. 4.1 зазначеного договору, строк дії договору настає з дати його підписання та діє до виконання сторонами усіх зобовязань по договору. Задовольняючи позовну вимогу щодо визнання вказаного договору цивільно-правовою угодою про надання послуг, суд виходить з наступного. Так, згідно ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір це є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Аналізуючи договір, укладений між сторонами, суд приходить до висновку про відсутність в ньому умов, які притаманні саме трудовому договору, зокрема відсутні умови про розмір заробітної плати працівника, правила внутрішнього трудового розпорядку, тобто відсутні умови щодо організації процесу праці та його оплати. Згідно даного договору, позивач на власний розсуд розподіляв свою роботу у часі, самостійно організовував та забезпечував умови виконання роботи, за що отримував винагороду у розмірах та у строки, визначені за домовленістю. Тобто за даним договором оплаті підлягає саме результат праці, а не її процес, що не відповідає вимогам трудової угоди. Згідно до вимог\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст. 837 ЦК України\~за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. При цьому за підрядним договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату.\~ За приписами\~ст. 843 ЦК України\~у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Відповідно до\~ст. 846 ЦК України\~строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Частиною 1\~ст. 853 ЦК України\~передбачено, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Статтею 873\~ЦПК України\~передбачено, що вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. Таким чином, у ході судового розгляду встановлено, що договір, укладений між сторонами за своєю юридичною природою є цивільно- правовим договором про надання послуг (договором підряду), внаслідок чого суд вважає позовні вимоги в частині визнання трудового договору, укладеного 25 вересня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «АВАНГАРД-ТРАНС» договором підряду такими, що підлягають задоволенню. Згідно п.п 3.1 договору від 25 вересня 2013 року, укладеного між сторонами по справі, за виконаний обєм робіт, по перевезенню вантажів, відповідач зобовязався розраховуватись з водієм на підставі товаро-транспортних накладних. Розрахунки проводяться у національній валюті України. Судом встановлено, що між сторонами було досягнуто домовленості про те, що відповідач сплачує виконану позивачем роботу на підставі товарно-транспортної накладної, а вартість виконуваних робіт складає наступну суму: -При відстані від 0 до 10 км. 1,12 грн. за 1 тонно-кілометр; -При відстані від 11 до 30 км. 1,04 грн. за 1 тонно-кілометр; -При відстані від 31 до 60 км. 0,96 грн. за 1 тонно-кілометр; -При відстані від 61 до 90 км. 0,92 грн. за 1 тонно-кілометр; -При відстані більш 91 км. 0,75 грн. за 1 тонно-кілометр. Згідно копій товарно транспортних накладних, що знаходяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позивач, згідно умов договору про надання послуг з перевезення вантажів, укладеного між сторонами, здійснював перевезення вантажів у період часу з 29 вересня 2013 року по 21 жовтня 2013 року. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості ТОВ «Авангард-транс» за договором від 25 вересня 2013 року за період з 29 вересня 2013 року по 21 жовтня 2013 року у розмірі 44858,97 гривень. Розрахунок обчислювався відповідно до відомостей товарно-транспортних накладних та відстані, яку подолав позивач за кожною поїздкою. Відповідачем по справі не було доведено, що робота позивача не була прийнята чи якість виконаної роботи не відповідала домовленості між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Суд приймає розрахунок позивача, у якості доказу розміру заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки відповідачем даний розрахунок не спростовано та відомостей про виконання своїх зобовязань згідно договору від 25 вересня 2013 року в частині оплати позивачу послуг з перевезення вантажу суду не надано. На підставі викладеного суд задовольняє позов в повному обсязі. Також суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 448,58 грив..

Outcome: approved