Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 429, укладеним 29.08.2008р. між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» і першим відповідачем, в сумі 6872, 21 доларів США, що еквівалентно 144491,67 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту 5804, 54 доларів США грн., прострочених відсотків за користування кредитом 1067,67 доларів США, простроченої комісії за обслуговування кредиту 1919, 87 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту, нарахований за період останнього року перед зверненням до суду, 20253, 49 грн., посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит у передбаченій у кредитному договорі сумі 19120, 47 доларів США під 14,5% річних зі сплатою комісії за обслуговування кредиту в розмірі 120, 45 грн. на місяць, тобто 0,13 % від суми кредиту, на умовах повернення кредиту і сплати відсотків, строком до 28.08.2015р.; відповідач кредитні кошти отримав у порядку і в строк, передбачений кредитним договором, у подальшому частково виконав грошові зобовязання за даним договором, частково сплатив відсотки і повернув кредит, у подальшому допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній сумі по тілу кредиту, по відсоткам, комісії за обслуговування кредиту; крім того, за п.4.3. договору нараховано штраф у розмірі 20% від простроченої суми заборгованості за кожен місяць прострочення. З другим відповідачем 29.08.2008р. був укладений договір поруки на забезпечення виконання позичальником кредитного договору, тому другий відповідач має солідарні грошові зобовязання перед кредитором по всім невиконаним грошовим зобовязанням позичальника. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Відповідач не оспорює факту підписання ним 29.08.2008р. кредитного договору №429, але заперечує проти того, що він отримав кредит у відповідності до умов договору (в доларах), стверджує, що в дійсності він отримав кредитні кошти у гривнях, які використав на оплату придбаного ним в кредит автомобілю, ціна якого також була визначена у гривні; тому вважає, що у нього за даним договором виникли грошові зобовязання перед кредитором у розмірі отриманого кредиту у гривнях, і таку суму кредиту він повернув, в загальній сумі сплативши навіть більше; вважає, що позивач не мав права вимагати від нього повернення кредиту і нарахування відсотків у доларах чи за курсом долару до гривні, який постійно підвищувався; що він виконав свої зобовязання, якщо виходити з курсу долара до гривні, який існував на день отримання кредиту. Не заперечує, що останній платіж за даним кредитним договором він здійснив у березні 2014р., що після того він ніякі кошти кредитору не сплачував. Вважає, що договір кредиту є недійсним, що банк скористався виниклою ситуацією проти відповідача, якому було необхідно купити новий автомобіль, навязавши йому валютний кредит, примусив до підписання кредитного валютного договору. Вважає, що відсутні підстави для стягнення з нього вказаної позивачем суми заборгованості, і відсутні підстави для нарахування та стягнення штрафу, оскільки після березня 2014р., хоча він і не здійснював платежі, але він звертався до кредитора з заявами, в яких вимагав перегляду договору, що на його думку є підставою, через яку неустойка не повинна нараховуватись. З приводу поруки пояснив, що підписав кредитний договір, не звернувши увагу на те, що в ньому вказано поручителем його брата [PERSON], оскільки підписання договору проходило дуже швидко і він не мав можливості його прочитати перед підписанням; що договір поруки з [PERSON] не укладався, а його підпис у договорі поруки підроблений невідомо ким - на його думку підпис [PERSON] кредитором було взято з іншого договору поруки, який в дійсності укладався в 2007р., коли він, [PERSON] укладав інший кредитний договір з тим самим банком , а його брат [PERSON] підписував договір поруки. Відповідач [PERSON] позов не визнав, не заперечуючи факту підписання братом [PERSON] даного кредитного договору, стверджує, що він не знав про цей договір і не підписував договір поруки, не поручався за позичальника [PERSON], і підпис у договорі поруки йому не належить, кимось підроблений; з цього приводу він подав заяву до правоохоронного органу, і на даний час проводиться досудове слідство за фактом підробки документу - а саме його підпису у договорі поруки. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: З заявки-анкети на отримання кредиту від 26.08.2008р. видно- що заявник [PERSON] просив видати йому кредит у сумі 19120,47доларів США на 72 місяці, за ставкою 14,5%, разова комісія 1,95%, комісія за обслуговування кредиту 0,13% , на придбання автомобілю [PERSON] 2008. ; в графі відомості про поручителя заявник (позичальник) зазначив [PERSON], 23.02.1973р.н., зазначивши всі необхідні дані про особу поручителя згідно його паспорту, а також про роботу, місце проживання, телефон, тощо. Згідно кредитному договору від 29.08.2008р. - 29.08.2008 р. між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 429. Згідно договору застави від 29.08.2008р. - між «Всеукраїнський Акціонерний банк» (заставодержатель) і [PERSON] (заставодавець) був укладений договір застави транспортного засобу - автомобілю [PERSON], 2008р.в., АІ1978ВХ, - на забезпечення даного кредитного договору. Згідно договору поруки від 29.08.2008р. - 29.08.2008р. між «Всеукраїнський Акціонерний банк» (кредитор) , [PERSON] (позичальник) і [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки на забезпечення даного кредитного договору. Згідно меморіального валютного ордеру від 29.08.2008р., платник [PERSON], . одержувач фізична особа [PERSON]. , призначення платежу : надання кредиту [PERSON] згідно кредитного договору 429 від 29.0282.2008р.. сума кредиту (дебет) 19120,47 доларів США, еквівалент у гривні 92652,06 грн. Згідно квитанції №1 від 29.08.2008р.- платник [PERSON], сума 94509,33грн., призначення платежу : внесення готівки на поточний рахунок клієнта. Згідно платіжного доручення №569302 від 292.08.2008р., - платник [PERSON], сума 92610,00грн , призначення платежу: оплата за авто [PERSON] згідно договору купівлі-продажу №178/08 від 28.08.2008р., платник [PERSON] Таким чином, між банком і [PERSON] укладено договір кредиту, факт підписання договору на даних умовах позичальник не оспорив. Даний договір є дійсним і чинним, оскільки інше не встановлено законом чи відповідним судовим рішенням, за ним для сторін виникли певні права та зобовязання, які підлягають належному виконанні, і за невиконання чи неналежне виконання яких і законом і умовами самого договору передбачено відповідальність, зокрема у вигляді сплати неустойки. Договір укладений на таких умовах: Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надає позичальнику грошові кошти у сумі 19120, 47 доларів США в порядку та на у мовах, визначених цим договором на придбання автотранспортного засобу марки Nissan, модель Sunny, № кузова KNMCC42H88P695720. Відповідно до п.1.2 кредитного договору, кредитні кошти надаються строком до 28 серпня 2015 року включно, якщо тільки інший строк користування кредитом не буде встановлено домовленостями сторін чи умовами цього договору. Відповідно до п.1.3 кредитного договору за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 14,5 процентів річних. Згідно із п.п. 1.3.1 кредитного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 120, 45 грн., що становить 0,13% процентів від суми кредиту. Відповідно до п.1.4 кредитного договору забезпеченням зобовязань щодо погашення кредиту, сплати процентів за його користування, інших платежів, передбачених цим договором, а також можливих штрафних санкцій є застава автотранспортного засобу, про що сторонами укладено договір застави автомобіля, що набувається позичальником по договору купівлі продажу автотранспортного засобу/довідці рахунку 178/08, укладеного між позичальником та ТОВ «Цедоик Авто». Підпунктом 2.5.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок, визначений в п.2.1.2, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі, не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших плат, відповідно до умов цього договору. Пп.2.5.1.1 кредитного договору визначено, що незалежно від валюти кредиту, суми комісій та інших плат, які за умовами цього договору мають бути сплачені в гривні, позичальник має перерахувати на поточний рахунок в гривні, зазначений в п.2.1.1.5 даного договору. Згідно із п.п.2.5.2 кредитного договору погашення відповідної частини кредиту, сплата процентів та інших плат за його користування здійснюється відповідно до умов, зазначених в п.2.5.6 цього договору, шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника щомісяця в дату, зазначену в графіку. Згідно із п.п.3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п.2.5.1 цього договору. Не пізніше визначеного п.1.2 цього договору строку, повернути банку всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що в якості забезпечення виконання позичальником своїх боргових зобовязань, банк в день укладення цього договору приймає поруку [PERSON]. Відповідач [PERSON] не згоден з умовами кредитного договору в частині валюти кредитування і про повернення кредиту та сплати відсотків у валюті кредитування. Разом з тим, такі умови договору не оспорені позичальником у визначеному законом порядку, тому вони є дійсними і, розглядаючи даний спір, суд виходить з умов, визначених у тексті договору, та керується нормами закону, що регулює спірні правовідносини. За умовами договору у позичальника виникло грошове зобовязання перед його кредитором у вигляді повернення кредиту у доларах (або шляхом внесення чи списання коштів у гривні за курсом валют НБУ станом на день платежу), і так само виникло грошове зобовязання сплачувати проценти з користування кредитом, які нараховуються і підлягають сплаті так само у валюті кредитування. Тому посилання відповідача, що він за даним договором повинен був повертати гривні і виходити з курсу долара, що існував на день отримання кредиту, є такими, що не відповідають умовам договору, підписаного ним. Посилання відповідача на те, що договір є недійсним, необґрунтовані, виходячи з закріпленої законом презумпції дійсності правочину. Про те, що саме на таких умовах позичальник був згоден отримати кредит свідчить інформація, зазначена самим позичальником у заявці - анкеті на отримання кредиту, де кредит визначений ним у доларах США, і дана сума відповідає сумі, зазначеній у кредитному договорі. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. В кредитному договорі, в даному платіжному дорученні, в договорі застави автомобіля зазначено один і той самий автомобіль. Сам факт купівлі даного автомобіля відповідач не заперечує, як і не заперечує того факту, що оплату вартості купленого ним автомобіля було здійснено коштами, отриманими ним від кредитора на підставі даного кредитного договору. Таким чином, встановлено, що позичальник отримав від кредитора кредитні кошти у розмірі, визначеному в договорі, і в порядку, передбаченому умовами договору, у відповідності до п. 2.11., 2.1.1.6, 2.1.2, 2.1.2.1, і п.2.1.2.2 Договору. Зокрема, згідно п.2.1.2.2. Кредитного договору в разі надання кредиту в іноземній валюті, з необхідністю перерахування на поточний рахунок продавця (у відповідності до умов договору купівлі продажу автотранспортного засобу), сторони з метою дотримання положень п.1.1 цього договору, домовились, що на суму отриманого кредиту в іноземній валюті, позичальник здійснює продаж іноземної валюти через операційну касу банку або на міжбанківському ринку по встановленому курсу на день здійснення операції та одразу зараховує її на свій поточний рахунок, відкритий в банку, надаючи після цього в банк відповідне розпорядження на перерахування коштів зі свого поточного рахунку на поточний рахунок продавця за реквізитами, вказаними у договорі купівлі продажу. Посилання відповідача на те , що банк йому видав кредит у гривні, не відповідає умовам договору, визначеному у ньому порядку надання кредиту, і таке ствердження відповідача спростовується наведеними доказами. Той факт, що до даного часу не зберігся паперовий оригінал меморіального валютного ордеру, не спростовує отримання позичальником кредиту у визначеній в договорі валюті кредитування з подальшою конвертацією іноземної валюти (предмету кредиту) у національну валюту для здійснення подальшого платежу за автомобіль у гривнях, що відповідає умовам договору. Більш того , всі відомості , які мають доказове значення з цього приводу, окрім зазначеного ордеру, містяться і в інших письмових доказах, які взаємно підтверджують конкретні обставини видачі і отримання кредиту за даним договором, і ні в чому один одному не суперечать. Посилання відповідача на те, що такий спосіб отримання кредитних коштів був невигідний для нього і вигідний для банку, і в цьому є порушення його прав як споживача, судом не приймаються до уваги, такі умови договору відповідають вимогам закону, були прийняті сторонами договору за взаємною згодою, в тому числі за згодою позичальника, засвідченою ним і в заявці на отримання кредиту і в підписаному ним договорі кредиту. Таким чином, встановлено, що кредитор свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, належним чином, у відповідності до умов кредитного договору. І для позичальника виникло зобовязання повертати отриманий кредит і сплачувати відсотки та комісію на умовах, визначених у договорі і в додатку до договору - графіку повернення кредиту і сплати відсотків, тобто шляхом здійснення щомісячних платежів у визначеній у графіку сумі. Правонаступником ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» є ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», який є належним позивачем у даній справі за даними вимогами, і відповідно є стороною у вказаних правовідносинах, що виникли з кредитного договору. Як видно з наданого розрахунку заборгованості , з наявними у ньому відомостями про рух по картковому рахунку позичальника щодо здійснення платежів, позичальник допустив прострочення з кінця березня 2014р., і у нього як за тілом кредиту, так і за відсотками та комісією утворилась заборгованість: прострочене тіло кредиту 5804, 54 доларів США грн., прострочені відсотки за користування кредитом 1067,67 доларів США, прострочена комісія за обслуговування кредиту 1919, 87 грн. Крім того нарахований штраф за несвоєчасне погашення кредиту, за період одного року перед поданням позову, в сумі 20253, 49 грн. Згідно наданого розрахунку (уточненого в частині розрахунку штрафу) - видно, що штраф нарахований в період одного року до звернення до суду, штраф нараховувався щомісячно, на суму простроченої заборгованості, у розмірі 20% від неї. Тобто штраф нарахований у відповідності до п.4.3. договору. Таким чином, позичальник допустив порушення умов договору, допустив прострочення грошових зобовязань за даним договором. Оскільки строк, на який видавався кредит згідно умов договору, закінчився, то вся заборгованість по кредиту на час розгляду справи стала простроченою. Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Суд вважає, що в даному випадку кредитор мав законні підстави для нарахування та стягнення неустойки (штрафу) з позичальника, який прострочив виконання грошових зобовязань. Штраф, що підлягає стягненню, нарахований в межах строку позовної давності, передбаченого ст..257 ЦК України для даного виду вимог (1 рік). Таким чином, є всі підстави для стягнення з позичальника всієї суми заборгованості за даним кредитним договором - по кредиту, по процентам і по комісії, а також штрафу, нарахованого у відповідності до умов договору, у звязку з порушенням його умов і простроченням платежів. Відповідач не згоден з наданими розрахунками, посилається на їх сумнівність і на неправильність, але разом з тим, він не подав суду ніяких інших розрахунків, які б могли спростувати дані розрахунки, чи які б свідчили про наявність у розрахунках помилок, неправильних обчислень чи неврахування сплачених ним сум. Відповідач не надав доказів на підтвердження повного виконання ним грошових зобовязань по даному договору, зокрема на підтвердження повного повернення кредиту і повної сплати нарахованих процентів та комісії. Вимогу про повернення заборгованості позивач відправив 20.05.2015р. У визначеній у вимозі строк боржник не виконав свої грошові зобовязання. Так само вимогою щодо виконання грошового зобовязання і щодо сплати неустойки може розглядатись позовна заява, подана до суду, копія якої відповідачами отримана. Щодо підстав для покладення солідарного обовязку на поручителя - другого відповідача, то суд виходить з наступного: Згідно змісту договору поруки від 29.08.2008р., він укладений на таких умовах: Згідно п.1.1 Договору поруки поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником (ідентифікаційний номер [NUMBER]) зобовязань у повному обсязі за кредитним договором № 429 від 29.08.2008 р., який було укладено між кредитором та боржником та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 19120 доларів США 47 центів на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою процентів за ставкою 14,5 %, строком повернення 28 серпня 2015 року. Відповідно до п.1.2 вказані зобовязання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених договором, не потребують. Згідно із п.2.1 поручитель зобовязується в разі невиконання та/або порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором, погасити протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення кредитора про невиконання боржником своїх зобовязань, заборгованість по кредитному договору, шляхом поповнення поточного рахунку позичальника № 26202262900383 в ВАТ «ВіЕйБі Банк», код банку 321637, а саме: погасити основну суму кредиту; погасити суму процентів, згідно з кредитним договором; погасити суми неустойки, комісій, збитків, витрат по зверненню стягнення на предмет застави, та інші платежі, згідно з кредитним договором. Відповідно до п.2.3 кредитор зобовязується письмово повідомити поручителя про невиконання боржником своїх зобовязань, збільшення зобовязань боржника за кредитним договором порівняно з днем його укладення, заміну боржника за кредитним договором. Згідно п.3.1 у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та даному договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, згідно Договору поруки від 29.08.2008р. поручитель [PERSON] взяв на себе зобовязання перед Банком кредитором нести солідарну майнову відповідальність за виконання у повному обсязі позичальником [PERSON] своїх зобовязань за вказаним кредитним договором. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Згідно ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна з сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Згідно ч.1ст.15, ч.1 ст.16, ст.20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання, і має право звернутись до суду за захистом свого права у спосіб, передбачений ч.2 ст.16 ЦК України; дане право особа здійснює на свій розсуд. Суд не вбачає законних підстав для визнання договору поруки нікчемним. Позову про визнання договору поруки недійсним відповідач не заявив і не реалізував своє право на захист прав у разі їх порушення у спосіб, визначений законом (ст.15, ст.16 ЦК України, ст.15 ЦПК України). Тому розглядаючи дану справу, суд виходить з презумпції дійсності правочину, встановленої ст.204 ЦК України. Відповідач [PERSON] не подав доказів на підтвердження того факту, що вказаний документ підроблений і на спростування дійсності (чинності) договору поруки. Відповідач звернувся до правоохоронного органу з заявою про притягнення до відповідальності невстановлених осіб за підробку документу (договору поруки і його підпису в договорі). На даний час відсутні відомості про оголошення підозри, про складення обвинувального акту, і кримінальне провадження до суду не направлено. З даних підстав у клопотанні про зупинення провадження в цивільній справі було відмовлено. Сам факт подання заяви до правоохоронного органу не є доказом, який доводить недійсність або встановлює нікчемність правочину. Відповідачем було заявлено клопотання про призначення в межах даної цивільної справи почеркознавчої експертизи, у даному клопотанні судом відмовлено, виходячи з вимог закону (ст.58, ст.11 та ч.1 ст.60 ЦПК України) щодо меж розгляду цивільної справи і відповідно меж доказування, та щодо належності доказів, тобто виходячи з того, що в даній справі не розглядається позов про визнання договору недійсним. Також суд враховує, що даний договір є тристороннім, і в ньому, крім підпису поручителя, є підпис позичальника, і позичальник достовірно знав про підписання даного договору разом з іншими договорами, підписаними ним в той самий день (кредитним договором і договором застави), крім того, про факт укладення договору поруки свідчить однозначний запис у кредитному договорі (п. 1.5), а також зміст заявки на отримання кредиту, записаної позичальником [PERSON] безпосередньо (власноручно), в якій зазначені ним особисто всі необхідні відомості про поручителя [PERSON], в тому числі дані паспорту, номер телефону, адреса і місце роботи. Тому принаймні до пояснень [PERSON] щодо необізнаності про договір поруки суд ставиться критично. Аналізуючи даний договір поруки, суд виходить з того, що він на даний час є чинним і з нього для його учасників настали пені права та обовязки, зокрема для позивача виникло право вимагати від позичальника і поручителя солідарного виконання грошових зобовязань за забезпеченим порукою кредитним договором, а для поручителя виникли солідарні з позичальником грошові зобовязання перед кредитором у випадку невиконання їх позичальником. Даний договір є договором, передбаченим в ст.553 ЦК України, він відповідає вимогам закону щодо договору поруки. Згідно ч.1 ст.554 ЦК у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено субсидіарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, якщо інше не встановлено договором. Підстав для застосування ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки у даному випадку нема. Підстав для звільнення відповідача (поручителя) від виконання зобовязань за договором поруки суд, станом на день розгляду справи по суті, не встановив. Виходячи з наданих доказів і з тих фактів, які встановлені судом в межах даної справи на даний час, виходячи з дійсності договору поруки, оскільки інше не встановлено відповідним судовим рішенням, не виходячи за межі позовних вимог, які є предметом розгляду в даній справі, суд дійшов висновку , що у другого відповідача [PERSON] за даним договором поруки виникли зобовязання, які підлягають виконанню належним чином, зокрема виникло солідарне зобовязання перед кредитором по сплаті всієї заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, в тому числі за кредитом, процентами, по комісії і неустойки. Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість по кредиту 5804,54 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 1067,67 доларів США (по курсу НБУ еквівалентно 144491,67грн.), за комісією 1919,87грн., а також штраф 20253,49грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі суд виходить з наступного. Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015р., у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» розпочато процедуру ліквідації банку з 20 березня 2015 року, призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 р. строк запровадження ліквідації у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» продовжено до 19.03.2018 р. Враховуючи, що позов до суду подано уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в порядку, встановленому законом і в межах наданих повноважень, а також враховуючи, що при поданні позову уповноважена особа, відповідно до п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», чинного на час звернення, була звільнена від сплати судового збору за звернення з позовом у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку за законом, то суд, задовольняючи позов, вирішує питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.79 та 88 ЦПК України, і стягує судовий збір з відповідачів на користь держави у рівних частках у розмірі вставленої ЗУ «Про судовий збір» ставки 1% від ціни позову майнового характеру. Таким чином, підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1666,65грн. відповідачами у рівних частках, тобто кожним по 833,32грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved