Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 28 грудня 2007 року між ним та відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № 6907С65, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит для оплати поточних потреб у сумі 11500 Євро з обов'язком його повернення до 15 грудня 2014 року, сплати комісію за управління кредитом та щомісячної сплати процентів за користування ним у визначені строки і розмірах. Крім цього, 04 вересня 2008 року між ним та відповідачем було також укладено у простій письмовій формі додаткову кредитну угоду № 6907С65-1 до кредитного договору № 6907С65 від 28 грудня 2007 року, згідно умов якої пункт 2.1. кредитного договору викладено у новій редакції відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит у сумі 14500 Євро з обов'язком його повернення до 15 грудня 2014 року для оплати поточних потреб. У зв'язку з чим відповідач одержав від відповідача ще 3000 Євро, а загальна сума кредиту за кредитним договором № 6907С65 від 28 грудня 2007 року з додатковою кредитною угодою № 6907С65-1 від 04 вересня 2008 року складала саме 14500 Євро. Однак, відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2015 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 5770,85 Євро, що становить гривневий еквівалент 137760,32 грн. Тому позивач змушений пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 5770,85 Євро, що становить гривневий еквівалент 137760,32 грн. та судові витрати понесені ним при пред'явленні позову в сумі 2067 грн. В судовому засіданні представник за довіреністю позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Тригубенко Ю.П. заявлені позивачем позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 28 грудня 2007 року між позивачем ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», яке на той час мало найменування - відкрите акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України», та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № 6907С65, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит для оплати поточних потреб у сумі 11500 Євро з обов'язком його повернення до 15 грудня 2014 року, сплати комісію за управління кредитом та щомісячної сплати процентів за користування ним у визначені строки і розмірах. Крім цього, 04 вересня 2008 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] було також укладено у простій письмовій формі додаткову кредитну угоду № 6907С65-1 до кредитного договору № 6907С65 від 28 грудня 2007 року, згідно умов якої пункт 2.1. кредитного договору викладено у новій редакції відповідно до якої позивач надав відповідачу [PERSON] кредит у сумі 14500 Євро з обов'язком його повернення до 15 грудня 2014 року для оплати поточних потреб. У зв'язку з чим відповідач [PERSON] одержав від відповідача ще 3000 Євро, а загальна сума кредиту за кредитним договором № 6907С65 від 28 грудня 2007 року з додатковою кредитною угодою № 6907С65-1 від 04 вересня 2008 року складала саме 14500 Євро. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 серпня 2015 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 5770,85 Євро, що становить гривневий еквівалент 137760,32 грн., про що свідчать відповідні довідки Філії ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Херсоні від 07 вересня 2015 року № 069-13/1152 (а.с.25) і 17 вересня 2015 року № 069-13/1194 (а.с.26) та розрахунки нарахування пені за прострочену заборгованість по тілу кредиту і пені за прострочені проценти складені Філією ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Херсоні (а.с.27-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1. Позика глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пункту 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. В свою чергу, ч.3 ст. 533 ЦК України,використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України,у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокремасплата неустойки. В свою чергу ч.3 ст. 549 ЦК України визначає пеню як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved