Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останнього на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №ZPO0AE00000379 від 20.02.2007 року у розмірі 79320,53 доларів США, що за курсом 25,87 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.02.2016 року складає 2052022,11 грн. Також просить стягнути з відповідача витрати на судовий збір. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] договору №ZPO0AE00000379 від 20.02.2007 року (далі Договір) останній отримав кредит у розмірі 29170,51 доларів США терміном до 20.02.2012 року та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позичальник взяті на себе зобовязання за договором станом на 03.02.2016 року належним чином не виконав, у звязку з чим у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 79320,53 доларів США, яка складається з: 15734,35 доларів США заборгованості за кредитом; 23077,00 доларів США заборгованості по процентам за користуванням кредитом; 964,72 доларів США заборгованості по комісії за користуванням кредитом; 39544,46 доларів США пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення суду. У судове засідання відповідач не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи повідомлявся завчасно, у встановленому законом порядку, на підставі\~ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, у звязку з наступним. Згідно до вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 20.02.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір №ZPO0AE00000379 (а.с.9), згідно з умовами якого банк надав позичальнику строковий кредиту у розмірі 29170,51 доларів США терміном до 20.02.2012 року, з умовами повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до п.7.1 Догорову, Банк зобовязується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу банка на строк з 20 лютого 2007 року по 20 лютого 2012 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії (далі «Кредит») у розмірі 29170,51 доларів США на наступні цілі: купівля автомобіля у розмірі 22000,00 доларів США, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2 та у розмірі 6943,74 США на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, що передбачені п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, відсотків за додаткове погашення кредиту згідно з п.3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2 даного Договору. Згідно з п.4.1. при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, що передбачено п.п.2.2.2, 2.2.3 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземні валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Пунктом 7.4 Договору передбачено, що згідно зі ст.212 ЦК України, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 2,09 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. Станом на 03.02.2016 року відповідач свої зобовязання за Договором не виконав. Статтями 14 та 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до\~ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Таким чином, суд приходить до висновку, що у звязку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання зобовязань по кредитному договору, який останній ігнорує. У звязку з викладеним, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, процентам, комісії та пені за невиконання зобовязань за договором, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати повинні бути присуджені відповідачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved