Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач - ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення про стягнення грошових коштів. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 21.09.2011 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 64734,44 грн. на купівлю транспортного засобу. 01.12.2011 року між сторонами на виконання зобов'язання за кредитним договором підписаний договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб марки «ЗАЗ», модель TF69YO, 2011 року випуску, р.н. [NUMBER]. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором визначений до 21.09.2015 року. Станом на 08.06.2015 року відповідач не виконує зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 60024,73 грн. Крім того, між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за яким останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором солідарно в межах суми 50,00 грн. З урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 50,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. Просила такі задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідачі ТзОВ «Фінансова компанія «Гарант Плюс» та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, однак подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 541 вищевказаного Кодексу солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Приписами статті 543 ЦК України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. За договором поруки (стаття 553 ЦК України) поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно статті 554 ЦК України правовими наслідками порушення зобов'язання, забезпеченого порукою є наступні. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. При цьому, нормами статті 548 ЦК України чітко встановлено, що виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.10720, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 64734,44 грн. на купівлю транспортного засобу /а.с.12-13/. Параграфом 3 договору передбачено, що сторони встановили забезпечення кредитусаме у вигляді застави транспортного засобу. 01.12.2011 року між сторонами на виконання зобов'язання за кредитним договором підписаний договір застави, предметом якого визначений транспортний засіб марки «ЗАЗ», модель TF69YO, 2011 року випуску, р.н. [NUMBER]. /а.с.15/. Оскільки в кредитному договорі відсутні посилання щодо забезпечення виконання грошового зобов'язання порукою, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Крім цього, судом не приймаються посилання позивача на умови договору поруки від 12 січня 2015 року /а.с.47/, укладеному між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON], як з підстав зазначених вище, так і з огляду на те, що вказаний договір поруки був укладений через три роки після підписання та вже на стадії виконання кредитного договору, що суперечить інституту забезпечення виконання зобов'язань, передбаченому цивільним законодавством і який має особливу правову природу. В силу ж закону у кредитних правовідносинах порука не виникає. Відтак, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задовленні позову. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволення позову, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed