Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач ПАТ\~«Страхова компанія\~«Універсальна» звернулося\~до суду\~з позовом\~до\~\~ [PERSON] про відшкодування шкоди. Просив стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 13700,48 грн., а також судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 19.08.2019 року по вул. Титова, 36 в м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «РЕНО», державний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Міцубіші», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , якого було визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди. Страхувальнику було виплачено страхове відшкодування шкоди у розмірі 13700,48 грн., тому ПАТ «СК «ІНГО» звернувся до суду для відшкодування збитків, які були понесені страховою компанією. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, позовні вимоги визнав. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.01.2019 року між АТ «Страхова компанія «ІНГО» та ТОВ «Ленті ПРО» було укладено договір страхування №250574795.19 за яким АТ «СК «ІНГО» було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля марки «РЕНО», державний номер [NUMBER] . 19.08.2019 року по вул. Титова, 36 в м. Дніпрі, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «РЕНО», державний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Міцубіші», державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено і те, що внаслідок такої дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «РЕНО», державний номерний знак [NUMBER] було завдано механічних ушкоджень. АТ «СК «ІНГО» було сплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 13700,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1040 від 27.02.2020 року, шляхом оплати ремонтних робіт, згідно рахунку-фактури №Н1300 від 20.08.2019 року, наданого ПП «Сінгл-Сервіс». Згідно\~ст. 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є\~Закон України «Про страхування», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно із договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України\~передбачено перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно\~ст.22 п.22.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в\~рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також того, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved