Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON]М, в якій просить в рахунок погашення кредитних зобовязань за кредитним договором № 910.14000 від 28 березня 2012 року звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль ВАЗ 211440, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211440С5085645, реєстраційний № [NUMBER]. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] не виконує зобовязання за зазначеним кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість у сумі 29555,05 грн.. В ході розгляду справи позивач ПАТ «Ідея Банк» в порядку ст. 31 ЦПК України змінив позовні вимоги і просить стягнути з [PERSON] в користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором № 910.14000 від 28 березня 2012 року в сумі 29555,05 грн., з яких: основний борг 22112,89 грн., прострочені проценти 2695,88 грн., строкові проценти 330,63 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 1367,51грн., інші штрафні санкції 3048,14грн. Змінені вимоги мотивує тим, що позивачу стало відомо, що предмет застави (автомобіль) згорів, від страхової компанії ПрАТ «СК «Альфа Страхування» поступила сума страхового відшкодування в розмірі 41717,38 грн. та 4243,74 грн., якої недостатньо для погашення заборгованості по кредиту. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору на період звернення до суду в сумі 295,55 грн. В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 29555,05 грн. та судові витрати по справі. При цьому представник позивача пояснив суду про те, що відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором з 2014 року, в добровільному порядку повернути кошти відмовляється. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила суду, що придбаний за кредитні кошти автомобіль згорів під час пожежі. Про цей випадок вона повідомила банк, надала всі документи і страхова компанія перечислила на рахунок банку суму страхового відшкодування, однак їй нараховані штрафні санкції. Відповідач також пояснила суду про те, що вона дійсно припинила сплачувати кредитні зобовязання, оскільки вважала, що страхового відшкодування достатньо для погашення кредиту. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, з'ясував наступні обставини. ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» відповідно до рішення Загальних Зборів акціонерів банку і є правонаступником всіх його прав та обовязків. 28 березня 2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 910.14000, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 60962,7 грн. для придбання транспортного засобу ВАЗ 211440, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211440С5085645, реєстраційний № [NUMBER], зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 20,99 % річних з кінцевим терміном повернення до 28 березня 2017 року. Додатком № 1 до Кредитного договору встановлено графік щомісячних платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати встановлену договором нараховану суму коштів. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 910.14000 від 28 березня 2012 року між позивачем та відповідачем 03.05.2012 року був укладений договір застави транспортного засобу ВАЗ 211440, 2012 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) ХТА211440С5085645, реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК номер 641577. В судовому засіданні сторони визнали те, що заставне майно, а саме легковий автомобіль ВАЗ 211440, реєстраційний номер [NUMBER], згорів. 10 вересня 2014 року страховою компанією ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на рахунок [PERSON] поступила сума страхового відшкодування у розмірі 41717,38 грн. та сума у розмірі 4243,74 грн., що була зарахована на погашення пені. Дані обставини стверджуються матеріалами справи. Після сплати страховою компанією вказаних коштів відповідач припинила виконувати зобовязання за кредитним договором. Станом на 27 травня 2015 року у [PERSON] перед позивачем виникла заборгованість у сумі 29555,05 грн, з яких: основний борг складає 22112,89 грн., прострочені проценти 2695,88 грн., строкові проценти 330,63 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором за період 1 рік (з 27.05.2014 р. по 27.05.2015 р.) становить: пеня за несвоєчасне виконання зобовязань 1367,51грн., інші штрафні санкції 3048,14грн. З виписки з особового розрахунку вбачається, що після 11 вересня 2014 року відповідач [PERSON] не сплачувала кошти на погашення кредитних зобовязань. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязанння (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною .2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст.24 ЗУ «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач виконав свої обов'язки та надав відповідачу кредит. Відповідач [PERSON] з вересня 2014 року припинила сплачувати встановлені графіком щомісячні платежі, чим не виконує умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість. Часткове визнання відповідачем позовних вимог суд оцінює критично, оскільки відповідач визнала, що з 2014 року дійсно не сплачувала кошти для погашення кредиту і не цікавилась розміром заборгованості по кредитних зобовязаннях, іншого розрахунку по заборгованості суду не надавала. Враховуючи наведене, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат по справі..

Outcome: approved