Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

Позивач по справі, [PERSON], звернулась до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до [PERSON], із залученням в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Нововодолазького нотаріального округу Харківської області Краснопьорової\~Ольги \~Федорівни, в якому просить визнати недійсною її відмову від прийняття спадщини,яка відкрилась після смерті [INFO] року матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] рокупомерла її мати - [PERSON]. Після смерті якої приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Краснопьоровою\~О.Ф. 18 січня 2017 року була відкрита спадкова справа № 2/2017. Позивач у встановлений законом строк від прийняття спадщини відмовилася, проте заява до приватного нотаріуса про відмову від прийняття спадщини була подана нею помилково, під впливом омани та тяжкої обставини, а саме передчасної смерті матері, [PERSON] Перебуваючи у скрутному матеріальному становищі нести витрати по оформленню спадкових прав на той час позивач не мала можливості та вважала, що зазначене можна в подальшому змінити. До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 4,6232 гектарів кадастровий № [NUMBER], розташована на території Нововодолазької селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2017 року головуючим суддею визначено суддю Пархоменко І.О. Ухвалою від 19.10.2017 року під головуванням судді Пархоменко І.О. відкрито провадження по справі. Розпорядженням керівника апарату суду № 1182 від 21.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи й згідно відповідному протоколу від 21.09.2018 року справу з єдиним унікальним № 631/739/17 (провадження № 2/631/338/18) передано до розгляду судді Трояновській Т.М. Ухвалою від 24 вересня 2018 року справу прийнято до провадження суддею Трояновською Т.М. та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судове засідання не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статей 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України,через канцелярію суду представник позивача надала заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести за її відсутності та відсутності позивача (а.с. 78, 90). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно відповідно до вимог статей 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України,[PERSON] через канцелярію суду надав нотаріально посвідчену заяву від 05 листопада 2018 року, реєстраційний № 1545, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить слухати справу у його відсутності (а.с.77). Приватний нотаріус Нововодолазького нотаріального округу Харківської області Краснопьорова О.Ф. у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала клопотання за вхідним номером № 5288/18-вх від 30.10.2018 року, в якому просила розгляд справи провести за її відсутності та повідомила суду, що по спадковій справі до майна померлої [PERSON] свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.72). Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін та третьої особи свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов'язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України). Із матеріалів справи судом встановлено, [INFO] року у віці 53 роківу смт Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області померла [PERSON], про що складений відповідний актовий запис № 184, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 21.09.2016 року (а.с.6). Факт родинних відносин між позивачем - [PERSON], [INFO], та померлою [PERSON], як між донькою та матір'ю, підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER], виданим Відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Нововодолазької ради депутатів трудящихся Харківської області 05.10.1981 року (а.с.7), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], що народилася [INFO] року. З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016876518, складеного 14.07.2016 року о 17:11:47 Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 8) та копії запису акта про одруження № 50 від 19.08.2000 року, складеного Відділом реєстрації актів громадського стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області (а.с. 53), вбачається, що [PERSON] 19 серпня 2000 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Також з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Нововодолазьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 11.02.2017 року (а.с.9) встановлено, що 11 лютого 2017 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». До складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входить земельна ділянка площею 4,62 гектарів, кадастровий № [NUMBER], розташована на території Нововодолазької селищної ради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Ради народних депутатів 24.06.2003 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Краснопьоровою О.Ф. 18 січня 2017 року була відкрита спадкова справа № 2/2017. Перевіривши матеріали спадкової справи № 2/2017 (номер у Спадковому реєстрі № 60118463, дата реєстрації 18.01.2017 року), що направлені на адресу суду приватним нотаріусом Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Краснопьоровою О.Ф. встановлено, що 18 січня 2017 року на підставі заяви [PERSON] (наразі прізвище [PERSON]) про відмову від прийняття спадщини після смерті [INFO] року матері - [PERSON], [INFO], яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], заведено спадкову справу. Окрім позивача спадкоємцем першої черги також є батько позивача та відповідно чоловік спадкодавця - [PERSON], який на час смерті [PERSON] також був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43). З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2017 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Краснопьорової О.Ф. щодо відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та прийняття належної їй частки у спадщині, а також отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно - земельну ділянку площею 4,62 гектарів кадастровий № [NUMBER], розташовану на території Нововодолазької селищної ради, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] та отримала роз'яснення про неможливість відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини, в зв'язку з тим, що шестимісячний термін для прийняття спадщини після смерті матері сплинув. Нотаріусом позивачу роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини, як односторонній правочин, може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229 - 231, 233 Цивільного кодексу України, тобто у випадках вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та/або не могла керувати ними; правочину, який був вчинений під впливом помилки, обману, насильства або під впливом тяжкої обставини (а.с. 11). На час розгляду справи у суді, як повідомила приватний нотаріус Нововодолазького районного нотаріального округу Харківської області Краснопьорова О.Ф. листом від 30.10.2018 року № 495/01-16, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, не видавалися (а.с. 72). Згідно матеріалів спадкової справи встановлено, що інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає. Таким чином, предметом даного спору є визнання відмови від прийняття спадщини [PERSON] недійсною. Позивач посилається на підставу відмови від прийняття спадщини - наявність скрутного матеріального становища, тяжкого психологічного стану, викликаного передчасною смертю матері, вважала, що зазначене можна буде в подальшому змінити. Вирішуючи даний спір суд виходить з положень ст. 1218 Цивільного кодексу України, відповідно до яких спадкування здійснюється за заповітом або законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України). Згідно до вимог ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкодавець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Приписами ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною (ч. 5 ст. 1273 Цивільного кодексу України). Частиною 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України передбачено, що відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. У ч. 5 ст. 1274 Цивільного кодексу України закріплено, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст. ст. 225, 229 - 231 і 233 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 3 ст. 203 Цивільного кодексу України визначено, щоволевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За змістом наведеної норми обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також, що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення. За приписами ст. 233 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу, тобто недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Такими обставинами є: психологічний стан позивача, викликаний смертю близької людини - матері та скрутне матеріальне становище, що не дало можливості нести витрати по оформленню спадщини. Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. З огляду на вище викладене, а також враховуючи визнання позову відповідачем по справі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved