Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивач просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчиненого 17.03.2015 року та зареєстрованого в реєстрі за № 554, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення відповідачем умов договору кредиту, договору застави та законодавства України на підставі якого здійснюється вчинення виконавчого напису та приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис 17.03.2015 року стосовно заборгованості з дня виникнення права вимоги за якою минуло більше трьох років. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги позивача за підставами вказаними в позові. Представник відповідача в судовому засіданні вимоги позивача не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що банк діяв в межах умов договору кредиту та договору застави, при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису банком було дотримано вимоги законодавства України та надано всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, і зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача за договором кредиту, окрім того, пояснила, що строк позовної давності переривається періодичними частковими оплатами позивача по кредитному договору, остання з яких була 26.12.2013 року. В судове засідання третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надіслав заперечення проти задоволення вимог позивача, посилаючись на відсутність порушень діючого законодавства України при вчиненні виконавчого напису та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ВАТ «Банк «Демарк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] 19.03.2008 року укладено договір кредиту № 003-068, в зобовязання якого банк надав [PERSON] кредит в сумі 804100 грн. 00 коп., а остання зобовязалась погасити його у строк до 18.03.2011 року щомісячними рівними частками. Згідно п.3.4.1 вказаного договору кредиту позичальник зобовязаний погасити кредит у строк по 18.03.20111 року шляхом перерахування коштів на рахунок, вказаний в п. 3.8 цього договору. Строки, передбачені цим договором, є обовязковими для позичальника. Позичальник за користування кредитом сплачує 19% річних. Такі відсотки нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування відсотків на основі банківського року (360 днів у році) і підлягають сплаті в строк по останній робочий день звітного місяця. У випадку несплати процентів, сума боргу за відсотками відноситься на рахунок несплачених в строк відсотків. Відсотки, нараховані в кінцевий рахунок підлягають сплаті одночасно з поверненням кредиту. (п.3.5.1 кредитного договору). 28.11.2008 року між ВАТ «Банк «Демарк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] у письмовій формі укладено договір № 2 про внесення змін до кредитного договору № 003-068 від 19.03.2008 року, яким внесено зміни щодо строку погашення кредиту та встановлено кінцевий строк погашення кредиту 18.03.2012 року. Крім того, 02.04.2008 року між ВАТ «Банк «Демарк» і [PERSON] укладено договір застави № 003-068/3, згідно умов якого [PERSON] надала ВАТ «Банк «Демарк» в заставу три пасажирські автобуси моделі «Рута-19 СПГ», 2008 року випуску, у забезпечення виконання своїх зобовязань за кредитним договором № 003-068 від 19.03.2008 року. Згідно п 2.11. вказаного договору застави, у випадку невиконання заставодавцем зобовязань по кредитному договору № 003-068 від 19.03.2008 року заставодержатель на підставі виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно, реалізує його самостійно або через третіх осіб. Відповідно до частини 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом також встановлено, що [PERSON] було порушено умови кредитного договору № 003-068 від 19.03.2008 року щодо його погашення, у звязку з чим на підставі заяви ПАТ «Банк «Демарк» 17.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 554, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави - три пасажирські автобуси моделі «Рута-19 СПГ», 2008 року випуску, для задоволення вимог заставодержателя ПАТ «Банк «Демарк» у загальній сумі 1590473 грн. 19 коп. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень представника відповідача, та матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Банк «Демарк» при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису надав усі необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості [PERSON] за договором кредиту та встановлюють прострочення виконання зобовязання, відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172, що представником відповідача не спростовується. Згідно пункту 1 Глави 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позивачем не доведено факт порушення його законних прав відповідачем всупереч вимогам ст.ст. 10, 11 ЦПК України, при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та неправомірності вимог відповідача. При цьому, доводи позивача про те, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис 17.03.2015 року стосовно заборгованості з дня виникнення права вимоги за якою минуло більше трьох років, не приймаються судом до уваги як такі що спростовуються сукупністю вищенаведених доказів досліджених в судовому засіданні, оскільки позивач [PERSON] 26.12.2013 року здійснила часткову оплату по кредитному договору № 003-068 від 19.03.2008 року у сумі 900 грн., тому перебіг позовної давності щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором перервано.

Outcome: dismissed