Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON], третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що 12.09.2008 р. між позивачем та відповідачем укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11-504. Відповідно до умов даного кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 45 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,0 % річних, із терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди до 09.09.2023 р. Згідно умов кредитного договору, відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит та відсотки, в порядку і в терміни, встановленні кредитним договором. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого виникла заборгованість у розмірі 500 288,69 грн. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 500 288,69 грн. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві та не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися у судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і не з'явився у судове засідання без поважних причин, а тому, суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає ст.224 ЦПК України. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки у судове засідання третя особа суду не повідомила та не подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 12.09.2008 р. між Акціонерним комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який змінив найменування на ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON], укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 770/11-504, надалі - кредитний договір. Згідно умов кредитного договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 45 000,00 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,0 % річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит частинами і сплатити відсотки в строк до 09.09.2023 р. та виконати інші зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 45 000,00 дол. США, на терміни і на умовах, передбачених у кредитному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до пунктів 3.3.5, 3.3.6 кредитного договору, позичальник зобов'язаний своєчасно погашати кредит, відповідно до п. п. 1.1.2, 3.3.15 цього договору, а також, проценти та комісії в строки, встановлені п. п. 2.4, 2.5, 3.3.15 цього договору. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається з статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних процентів у випадку прострочення повернення чергової частини позики. Згідно з умовами пункту 4.1 кредитного договору вбачається, що у разі прострочення позичальником строків сплати кредиту, процентів, комісій, зазначених у п. п. 1.1.2, 2.4, 2.5, 3.3.15 цього договору, останній сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач має загальну заборгованість у розмірі 500 288,69 грн., що складається з: 346 955,59 грн. - заборгованість за кредитом; 119 824,50 грн. - нараховані проценти; 33 508,60 грн. - нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Таким чином, відповідач неналежно виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 500 288,69 грн. Дослідивши та проаналізувавши усі вищевказані обставини, суд прийшов до висновку, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 500 288,69 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved