Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно списані грошові кошти в сумі 0,01 грив.. Вказує, що 24.09.2006р. він уклав з відповідачем кредитний договір і отримав 6470,00 грив.. У зв'язку із виниклою заборгованістю, відповідач звернувся до суду про видачу судового наказу, який винесено 11.06.2007р. Згідно судового наказу з нього стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 8118,41 грив. і судові витрати. Даний судовий наказ він отримав і виконав у липні 2007р. у повному обсязі. Рішенням суду від 10.07.2014р. кредитний договір припинений. Між тим, відповідач провів списання грошових коштів з належного йому поточного карткового рахунку, а саме 04.12.2015 року на суму 0,01 грив. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.09.2006 року. Відповідача про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою. Але його представник в судове засідання не зявився і подав заяву, в якої просить в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що 05.01.2016 року банк повернув позивачу 5969,80 грив. автоматично списані на погашення простроченої заборгованості за кредитним договором від 24.09.2006 року. В судовому засіданні встановлене наступне. 24.09.2006р. між сторонами укладено кредитний договір НАЕНRK11320069, відповідно до якого [PERSON] отримав у банку 6470 грив.. У зв'язку із виниклою заборгованістю, 11.06.2007р. Московським районним судом м. Харкова за заявою банку виданий судовий наказ, на підставі якого з [PERSON] стягнуто на користь банку заборгованість в сумі 8118,41 грн. і судові витрати. 19.07.2007 року позивальник [PERSON] в повному обсязі сплатив суму заборгованості, яка вказана в судовому наказі. Але у 2013 році банк почав проводити без договірне списання грошових коштів з належного позивачу поточного карткового рахунку, на якому знаходились кошті отримані позивачем як заробітна плата або внесені на картку особисто ним. Таке списання проводилось відповідачем самостійно без згоди позивача. Такі обставини підтверджено рішеннями Московського районного суду міста Харкова від 10.07.2014 року по цивільній справі за участю тих самих сторін, позивача і відповідача по даній справі. Даним рішенням суду визнано кредитний договір НАЕНRK11320069 від 24.09.2006р., укладений між сторонами, припиненим з 19 липня 2007 року. Рішення набрало чинності. Але, 04.12.2015 року відповідачем списано з належного позивачу поточного карткового рахунку суму 0,01 грив. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.09.2006 року, тобто одноособово стягнуто з позивача вказану суму. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно інформації відповідача, яка не спростовується позивачем, 05.01.2016 року відповідач повернув позивачу 5969,80 грн., які були автоматично списані на погашення простроченої заборгованості за договором НАЕНRK11320069 від 24.09.2006 року. Втім, згідно листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.02.2016 року за №20.1.0.0.0/7-160201/3020, вбачається, що сума яку просить стягнути позивач, не відшкодована останньому в добровільному порядку. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду належних доказів наявності заборгованості у позивача перед банком станом на час списання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 24.09.2006 року, який припинений з 19.07.2007 року, оскільки з цієї дати банк втратив право на договірне списання коштів з належного позивачу поточного карткового рахунку, яке передбачене цим кредитним договором. З урахуванням наведеного суд вважає позов доведеним і задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved