Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12160,36 доларів США та 58,46 гривень, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року відповідач отримав кредит в іноземній валюті у розмірі 20000,00 доларів США, строком погашення не пізніше 05.09.2026 року, зі сплатою за користування кредитом процентної ставки 10% річних. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача та його представника, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.09.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого у звязку з перейменуванням є ПАТ «УкрСиббанк» (банк), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір №5-402-К/Р, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20000,00 доларів США, а [PERSON], в свою чергу, зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 05.09.2026 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.4-8, 9-10). Пунктом 1.3.4 кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року передбачено, що термін сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, при цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту. Відповідно до п.1.3.3 кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, починаючи з дня фактичного надання кредитних коштів в перший період, методом факт/360, на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальником, і які ще не повернуті останнім. Пунктом 7.1 кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року передбачено, що за порушення термінів повернення кредиту та/або процентів за кредит та/або комісій позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню з розрахунку 0,4 відсотка від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожний прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. У звязку з тим, що позичальником не було дотримано зазначених вище умов кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року, позивачем було здійснено вимогу дострокового виконання позичальником його зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Так, 25.06.2015 року позивач направив [PERSON] вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.24-25, 26-27). Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 31 календарного дня з дня її одержання, але до моменту подання позову до суду вона не виконана і відповідні суми позивачу не сплачені. Таким чином, [PERSON] вимоги кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року, не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Станом на 20.08.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №5-402-К/Р від 06.09.2005 року в сумі 12160,36 доларів США та 58,46 гривень, а саме: 11161,58 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 998,78 доларів США заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом, 16,54 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 41,92 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентами за користування кредитом (а.с.11-20). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу кредит, однак останній порушує вимоги кредитного договору №5-402-К/Р від 06.09.2005 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках та пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. У звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved