Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою за адресою: [ADDRESS] для зняття його з реєстрації. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником даного житла, а відповідач, будучи зареєстрованим, житлом не користується і там не проживає більше року і його реєстрація у цьому житлі призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. 29.11.2019 р. у судове засідання сторони не з`явилися. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивачка є власником спірного житла, що стверджується копіями договору дарування квартири від 25.09.2001 р. та реєстраційним посвідченням на квартиру від 25.09.2001 р. Як видно з матеріалів справи, відповідач зареєстрований у квартирі позивачки як чоловік останньої. Відповідно до копій свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2006 р. по 13.05.2016 р. Зі змісту позовної заяви видно, що відповідач не проживає у квартирі позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать, що відповідач не проживає у житлі позивача, збереження його реєстрації у спірній квартирі перешкоджає повноцінно користуватися та розпоряджатися нею, призводить до необхідності нести додаткові витрати на оплату квартирної плати та комунальних послуг, у зв`язку з чим відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Крім цього, у відповідності до правил ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 764,40 грн.

Outcome: approved