Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач подав до суду позов до відповідача, в якому просить припинити стягнення аліментів на її утримання, стягнутих рішенням суду до закінчення відповідачкою навчання, в зв»язку з тим, що він не має змоги надавати їй таку допомогу, його матеріальне становище погіршилось, оскільки з нього стягнуті аліменти на утримання іншої дитини. Відповідач в судовому засіданні з позовом не погодилась та пояснила, що вона продовжує навчання в інституті, навчання платне, вона не працює, власних доходів не має, перебуває повністю на утриманні своєї матері, тому потребує допомоги з боку батька. Просить в задоволенні позову відмовити, або зменшити розмір аліментів на її утримання. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Згідно довідки ЗВНЗ «Запорізький національний університет» від 18.09.2013 року, [PERSON] навчається на 1 курсі факультету соціології та управління на контрактній основі. Згідно квитанції про сплату вартості навчання [PERSON], один рік навчання коштував 3985 грн.. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 01.11.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти до закінчення повнолітньою [PERSON] навчання в сумі по 700 грн. щомісячно. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.01.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З вказаних судових рішень, які набрали законної сили, вбачається, що в обох випадках [PERSON] не заперечував проти стягнення з нього аліментів як на утримання повнолітньої доньки, так і неповнолітнього сина, у тих сумах і розмірах, які заявили позивачі. З довідки УПФУ від 09.01.2014 року вбачається, що позивач є пенсіонером і має розмір пенсії від 1657,95 грн. до 1737,45 грн. щомісячно, а за останні два місяці з нього вираховувались аліменти на утримання відповідачки по 868,73 грн. щомісячно, що включає в себе і заборгованість по аліментах. Позивач пояснив, що після сплати аліментів в сумі 700 грн. на утримання відповідачки, та аліментів в розмірі ? частини від його пенсії на утримання молодшого сина йому залишається 600 грн., чого недостатньо для проживання. При цьому, позивач пояснив, що на даний час аліменти на утримання сина [PERSON] за рішенням суду з нього не стягуються, оскільки його дружина [PERSON] не подавала виконавчий лист до виконання. Також, позивач суду пояснив, що після розгляду судами справ про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої доньки та неповнолітнього сина його обставини змінились та матеріальне становище погіршилось. Сторони не оспорюють тих обставин, що відповідачка не працює, самостійного доходу не має, форма навчання в університеті у неї платна, та вона повністю знаходиться на утриманні своєї матері [PERSON]. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги задоволені бути не можуть з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.198,199 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх доньку або сина, якщо вони продовжують навчання і у зв»язку з чим потребують матеріальної допомоги за умови, якщо батьки можуть надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку, заявивши позовні вимоги про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення нею навчання і обґрунтувавши їх тим, що його матеріальний стан погіршився, а також тим, що іншим рішенням суду з нього стягнуті аліменти на утримання молодшого сина, позивач всупереч вимогам ст.11 ЦПК України не надав суду жодного доказу того, що з часу винесення рішень судів про стягнення з нього аліментів як на утримання доньки, так і на утримання сина, його матеріальний стан погіршився, а також не надав суду доказів того, що аліменти, присуджені рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.01.2014 року на утримання молодшого сина, з нього дійсно стягуються, та не спростував тверджень відповідача про те, що позов про стягнення аліментів на утримання сина його дружина подала для можливості зменшити аліменти на утримання доньки. Таким чином, суду не надано доказів того, що позивач не має можливості надавати своїй доньці матеріальну допомогу у зв»язку з її навчанням. Наведені позивачем у позові підстави і обґрунтування його вимог та розрахунок залишку його пенсії після сплати аліментів могли б бути підставою для зменшення розміру стягнутих на користь відповідачки аліментів, з чим відповідач в судовому засіданні погодилась, але позивач таких позовних вимог не заявив і пояснив, що він взагалі не хоче надавати своїй доньці матеріальну допомогу, оскільки у нього є інша неповнолітня дитина. Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги в даному випадку задоволені бути не можуть.

Outcome: dismissed