Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

Позивач подав до суду позов до [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Житомирської міської ради, про визнання дій неправомірними, відібрання дітей, у якому просив визнати дії відповідача щодо зміни місця проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], неправомірними, відібрати дітей у відповідача та повернути їх за попереднім місцем проживання, де проживає позивач. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 22 грудня 2015 року відповідач без погодження з ним забрала дітей та переїхала з ними з м. Житомира, де вони проживали, до своїх батьків. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не працює, не має доходів, діти звикли до місця проживання у м. Житомир, де він працював суддею, а тому наявні всі підстави для негайного прийняття рішення про відібрання дітей у відповідача та повернення їх за попереднім місцем проживання за адресою: [ADDRESS], де проживав він. 29 червня 2016 року позивач подав до суду додаткові пояснення (т.1 а.с.а.с. 38-39), в яких, посилаючись на норми ст.ст. 160, 162 СК України та ст.ст. 3, 5 Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, просив позов задовольнити. Також позивач посилався у своїх поясненнях на рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини. Пізніше позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог (т.1 а.с.а.с. 70-72), просив визнати дії відповідача щодо зміни місця проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], неправомірними, визначити йому спосіб участі у вихованні дітей шляхом встановлення побачень у викладеному ним варіанті та зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми у вказані ним способи та періоди. Так, позивач просив визначити йому спосіб участі у вихованні дітей щляхом встановлення побачень з дітьми у відсутність [PERSON] у вказані нижче періоди за визначеним на його власний розсуд місцем, з правом виїзду за межі України: -побачень для святкування кожного непарного календарного Нового Року та Різдва Христового, починаючи зі святкування Нового 2017 року, а також побачень у період зимових канікул у навчальних закладах у період з 12.00 години 30 грудня кожного парного календарного року по 14.00 годину дня, що передує закінченню таких канікул, з правом їздити на відпочинок у межах та за межі України; - побачень для святкування дня народження їх двоюрідного брата, племінника [PERSON] - [PERSON], кожного календарного року у період з 12.00 години [INFO] до 12.00 години [INFO]; - побачень для святкування дня народження їх бабусі, матері [PERSON] - [PERSON] та їх двоюрідного брата, племінника [PERSON] - [PERSON], кожного календарного року у період з 12.00 години [INFO] до 12.00 години [INFO]; - побачень для святкування дня народження їх дядька, рідного брата [PERSON] - [PERSON], кожного календарного року у період з 12.00 години [INFO] до 12.00 години [INFO]; - побачень для святкування дня народження їх тітки, невістки [PERSON] - [PERSON], кожного календарного року у період з 12.00 години [INFO] до 12.00 години [INFO]; - побачень у період весняних канікул протягом першої половини таких канікул у період з 15.00 години останнього дня занять по 14.00 годину дня, що відповідає половині таких канікул, з правом їздити на відпочинок у межах та за межі України; - побачень для святкування дня народження [PERSON] кожного непарного календарного року у період з 15.00 години [INFO] по 21.00 годину [INFO]; - побачень для святкування дня народження їх тітки, єдинокровної сестри [PERSON] - [PERSON], кожного календарного року у період з 11.00 години [INFO] до 21.00 години [INFO]; - побачень у період літніх канікул з правом їздити на відпочинок у межах та за межі України у період: з 15.00 години 15 червня по 14.00 годину 31 червня, з 15.00 години 15 липня по 14.00 годину 31 липня, з 15.00 години 14 серпня по 14.00 годину 30 серпня; - побачень для святкування дня народження їх двоюрідної сестри, племінниці [PERSON] - [PERSON], кожного календарного року у період з 11.00 години [INFO] до 21.00 години [INFO]; - побачень для святкування дня народження їх дідуся, батька [PERSON] - [PERSON], та святкування Дня Незалежності України кожного календарного року у період з 11.00 години [INFO] до 14.00 години [INFO]; - побачень для святкування дня народження [PERSON] кожного парного календарного року у період з 15.00 години [INFO] по 21.00 годину [INFO]; - побачень для святкування дня народження їх дядька, рідного брата [PERSON] - [PERSON] кожного календарного року у період з 12.00 години [INFO] до 12.00 години [INFO]; - побачень для святкування дня народження [PERSON] кожного календарного року у період з 15.00 години [INFO] до 14.00 години [INFO]; - побачень у період осінніх канікул протягом першої половини таких канікул у період з 15.00 години останнього дня занять по 14.00 годину дня, що відповідає половині таких канікул, з правом їздити на відпочинок у межах та за межі України; - побачень в інші періоди кожного календарного року, не охоплені вказаними вище періодами побачень, кожного непарного тижня кожного календарного року у період з 17.00 години п'ятниці до 12.00 години неділі. Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що мати змінила місце проживання малолітніх дітей без його згоди, всупереч вимогам ст. 160 СК України та міжнародного права, а тому її дії при зміні місця проживання дітей є неправомірними. З 22 грудня 2015 року він обмежений відповідачем у праві спілкування з дітьми, відповідачем порушено звичний режим спілкування дітей з позивачем та родичами з боку позивача. Дітям заборонено навіть спілкування з ним по телефону. Позивач посилаючись на те, що він займається спортом, майже не вживає спиртних напитків, має власне житло, прагне привчити дітей до спорту, праці, вчить дітей молитися, вважав, що його спілкування з дітьми буде на користь дітям та надасть їм змогу спілкуватися з родичами, перейняти традиції і звичаї родини позивача. Відповідач подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів, просила визначити місце проживання дітей з нею та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини від всіх видів його доходів (заробітку) до досягнення дітьми повноліття. Обгрунтовуючи свої вимоги, відповідач зазначала, що у зв'язку з призначенням [PERSON] суддею Черняхівського районного суду Житомирської області, [PERSON] і вона з дітьми з січня 2014 року сім'єю проживали у м.Житомирі. 24 вересня 2015 року [PERSON] подав до суду позов про розірвання шлюбу, у зв'язку з чим вона з дітьми у грудні 2015 року повернулися до м. Києва, де проживають за адресою: [ADDRESS]. Позивач знав, що вони повертаються до Києва та передавав їм речі, забуті у квартирі у м. Житомир. Діти зустрічалися з батьком, однак після таких зустрічей поверталися збудженими і агресивними, оскільки, як виявилося зі слів дітей, батько намагався під час зустрічей налагодити контакт між ними та його подругою, тоді як діти намагалися повернути його в сім'ю. Відповідач, зазначала, що вона опікується дітьми, цікавиться їх успіхами, потребами, посилаючись на ст.ст. 154, 155, 161 СК України, Принцип 6 Декларації про права дитини, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, просила визначити місце проживання дітей з матір'ю. Вимогу про стягнення аліментів обґрунтовувала тим, що відповідач нерегулярно приймає участь в утриманні дітей, розмір платежів визначає на власний розсуд без врахування потреб дітей і стану здоров'я сина [PERSON], який перебуває на диспансерному обліку як часто хворіюча дитина. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2016 року первісний та зустрічний позови було об'єднано в одне провадження. Ухвалами суду від 29 червня 2017 року та від 09 жовтня 2017 року було відмовлено у задоволенні клопотань позивача та представника позивача про роз'єднання позовних вимог у самостійні провадження, оскільки первісний і зустрічний позов взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, вони випливають з одних правовідносин. Ухвалою суду від 22 березня 2017 року у якості третьої особи у справі залучена Державна міграційна служба України. Позивач подав до суду заперечення проти зустрічного позову (т.1 а.с. 91), в яких визнавав позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей з нею та частково визнавав позовні вимоги про стягнення аліментів. Посилаючись на те, що його звільнено з посади судді, його дохід є нерегулярним та мінливим, позивач просив визначити розмір аліментів на дітей у твердій грошовій сумі та стягнути їх на [PERSON] - у розмірі 550,00 грн. щомісячно, на [PERSON] - 450, 00 грн. щомісячно. Також позивач зазначав, що цей розмір аліментів підлягатиме індексації відповідно до закону. Також позивач подав до суду заяву про залишення без розгляду позову в частині позовних вимог про визнання дій відповідача щодо зміни місця проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], неправомірними, визначення йому способу участі у вихованні дітей шляхом встановлення побачень у викладеному ним варіанті та зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми у вказані ним способи та періоди в частині, що стосується права виїзду дітей за межі України (т.1 а.с. 137). Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог про визнання дій відповідача щодо зміни місця проживання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], неправомірними, визначення йому способу участі у вихованні дітей шляхом встановлення побачень у викладеному ним варіанті та зобов'язання відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні з дітьми у вказані ним способи та періоди в частині, що стосується права виїзду дітей за межі України було залишено без розгляду. Під час розгляду справи представник позивача подав до суду зміни та доповнення до заперечення проти зустрічного позову (т.2 а.с.а.с. 20-21), в яких просив відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю та визначити місце проживання дітей з позивачем за адресою: [ADDRESS]. При цьому представник позивача посилався на те, що відповідач не має самостійного доходу, а тому суд не може визначити місце проживання з нею, вважав, що судом має бути чітко визначена адреса проживання дітей. Оскільки діти будуть проживати з батьком, то будуть відсутні підстави для задоволення вимоги зустрічного позову про стягнення аліментів на користь матері. Також зазначав, що в разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення аліментів, просив визначити їх у розмірі, зазначеному позивачем у його запереченнях на зустрічний позов. Відповідач подала до суду заперечення на позовну заяву [PERSON] (т.1 а.с.а.с. 95-98), в яких зазначала, що причиною припинення подружніх відносин між сторонами та розірвання шлюбу стала подружня зрада [PERSON] З весни 2015 року в сім'ї почали виникати конфлікти, [PERSON] почав проявляти по відношенню до дітей агресію та фізично карати їх, підвищував голос. У грудні 2015 року він зажадав від неї, щоб вона з дітьми звільнила квартиру в м. Житомир, оскільки [PERSON] бажав проживати там з іншою жінкою. Відповідач також зазначала, що жодним чином не перешкоджала [PERSON] спілкуватись з дітьми, навпаки ще й вмовляла старшу доньку [PERSON] зустрічатись з батьком та спілкуватись з ним, вмовляла поїхати до батька в Житомир на шкільні канікули, як того хотів [PERSON] Діана категорично заперечувала проти зустрічей з батьком, оскільки, як виявилось, щоразу під час зустрічей з дітьми [PERSON] нав'язував їм спілкування зі своєю подругою, яка була присутня під час кожної їх зустрічі, примушував дітей прийняти її і виявляти до неї прихильність. Син [PERSON] має тісний психологічний зв'язок з сестрою і вони обговорюють між собою всі події, які відбуваються в сім'ї, діти виступають як одне ціле, категорично не бажаючи їздити до батька в Житомир. Вона неодноразово намагалась пояснити [PERSON], що діти усвідомлюють що відбувається в сім'ї, пояснювала, що з їх потребами і психологічним станом потрібно рахуватись, що потрібно дослухатись до їх хвилювань і робити так, щоб діти почувались захищеними і почутими батьками, однак [PERSON] повністю ігнорує всі її прохання і прохання дітей. Внаслідок цього діти отримали стрес та психологічну травму, що вилилось у [PERSON] в неврозоподібний стан, а в [PERSON] в астено-невротичний синдром. Психологами, які працювали з дітьми, встановлено, що і [PERSON], і [PERSON] прихильні до матері, мати дає їм почуття захищеності та впевненості у майбутному. Візповідач зазначала також, що вона не заперечую проти того, щоб [PERSON] зустрічався з дітьми, але наполягала на тому, щоб зустрічі відбувались у чітко визначені дні години та у спокійній і безпечній, в т.ч. і психологічно, атмосфері. Враховуючи той факт, що [PERSON] навчається в школі, а [PERSON] нещодавно зарахований до дитячого садочка, крім того щонеділі діти відвідують Недільну школу «Ангелок», відповідач просила визначити [PERSON] для спілкування з дітьми час щосуботи з 11 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. в присутності матері. Необхідність своєї присутності під час зустрічей відповідач обумовлювала тим, що, враховуючи психологічний стан дітей, висновки психологів і бажання самих дітей, її присутність забезпечить дітям відчуття безпеки та психологічного комфорту, а також поступово буде налагоджувати контакт дітей з батьком, оскільки цей контакт можливо відновити лише коли діти бачитимуть, що батьки спокійно контактують без конфліктів. Стосовно вимог [PERSON] щодо побачень з дітьми для святкування Днів народження його братів, сестер, племінників, невісток та батьків відповідач заперечувала, оскільки Сімейний кодекс України не регламентує побачення батька з дітьми для святкування Днів народжень всіх його родичів. Крім того, відповідач вважала, що дід і баба, у випадку, якщо їм чиняться перешкоди у спілкуванні, вправі звернутись з позовом про усунення таких перешкод. Вона жодних перешкод батькам [PERSON] не чинить і вони, коли бажають, зустрічаються з дітьми. Сторонами письмових заяв про зміну підстав або предмету позову у визначений ЦПК України строк до суду не подавалося. Позивач у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та заперечення на зустрічний позов. Представник позивача у судовому засіданні підтримав первісний позов та доводи позивача, просив первісний позов задовольнити, підтримав заперечення на зустрічний позов, посилаючись на викладені у ньому обставини. Відповідач у судовому засіданні підтримала вимоги зустрічного позову, заперечувала проти запропонованого позивачем графіку побачень з дітьми, посилаючись на інтереси дітей та не бажання дітей бачитися з батьком. Представник відповідача у судовому засіданні підтримала зустрічний позов та заперечення відповідача на первісний позов. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації підтримала позов відповідача та наданий органом опіки та піклування висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей і способи спілкування батька з дітьми. Від третіх осіб - Служби у справах дітей Житомирської міської ради та Державної міграційної служби України до суду надійшли заяви про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, заслухавши сторін, представників сторін та третьої особи, малолітню [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що позивач є батьком, а відповідач - матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження (т.1 а.с.а.с. 6, 7). Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18 березня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1 а.с. 58). Згідно з даними довідок КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Солом'янського району м. Києва від 17 травня 2016 року (т.1 а.с. 61) та 25 серпня 2016 року (т.1 а.с. 99) [PERSON], [INFO], хворіє та перебуває на диспансерному обліку, дитині рекомендовано домашній догляд. На прийом до лікаря-педіатра звертається мати з дітьми, вона ж виконує призначення лікаря. Батько дітей за інформацією про стан їх здоров'я до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1» Солом'янського району м. Києва не звертався. З даних характеристики, виданої директором школи та класним керівником Спеціалізованої школи №173 м. Києва (т.1 а.с. 62), видно що [PERSON] має хороший фізичний і розумовий розвиток, високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Мати постійно відвідує школу, приділяє доньці багато уваги, цікавиться її шкільним життям та навчанням, відвідує батьківські збори, спілкується з учителями, допомагає розвивати дитині творчі здібності. Дитина відвідує шкільні гуртки, індивідуальні заняття з англійської мови. Усі фінансові витрати на організацію навчання дитини у школі оплачує мама. За час навчання [PERSON] батько до школи не з'являвся, успіхами дитини не цікавився. Як вбачається з даних довідки ДНЗ №398 м. Києва від 11 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 104) дитина [PERSON] відвідував заклад з вересня 2016 року, відвідував гуртки з англійської мови та підготовки до школи (додаткові освітні послуги), які оплачувала мати [PERSON] Як видно з даних довідки Свято-Феодосіївського ставропігіального чоловічого монастиря від 04 вересня 2016 року (т.1 а.с. 100) [PERSON] та [PERSON] навчаються у Недільній школі «Ангелок», що діє при монастирі. На навчання дітей приводить та забирає мати. З даних характеристики, виданої Головою Черняхівського районного суду Житомирської області від 24 червня 2016 року видно, що [PERSON] за час роботи суддею цього суду зарекомендував себе з позитивної сторони, дисциплінований, витриманий, ініціативний, тактовний, користується повагою серед колег (т.1 а.с. 40). Указом Президента України «Про звільнення суддів» від 01 серпня 2016 року (т.1 а.с. 92) та на його виконання наказом Черняхівського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2016 року (т.1 а.с. 93) [PERSON] звільнено з посади судді Черняхівського районного суду Житомирської області у зв'язку з поданням заяви про звільнення з посади за власним бажанням. Згідно з повідомленням Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області від 24 червня 2016 року, [PERSON] за місцем проживання ([ADDRESS]) характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, до адміністративної відповідальності не притягувався ( т.1 а.с.105). Як видно з даних свідоцтва про право власності на житло від 08 лютого 2008 року (т.1 а.с. 59) квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. З даних характеристики, виданої заступником начальника Житлово-експлуатаційної дільниці №905 від 22 червня 2016 року (т.1 а.с. 60) вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з малолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Скарг на поведінку [PERSON] не надходило, заборгованості по квартплаті за квартиру та оплаті комунальних послуг станом на 01 червня 2016 року немає. Як вбачається з паспортних даних, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] (т. 1 а.с.67). Відповідно до даних актів обстеження умов проживання [PERSON] від 09 червня 2016 року (т.1 а.с. 106) та [PERSON] з дітьми від 13 жовтня 2016 року (т.1 а.с. 107) за місцем проживання батьків створено належні умови для проживання дітей. При спілкуванні з дітьми за місцем їх проживання ([ADDRESS]) встановлено, що вони дуже емоційно прив'язані до матері, бажають проживати з нею. [PERSON] негативно відреагував при згадці про батька, [PERSON] була не проти спілкування з батьком на вихідні у Києві. Згідно з даними висновку №57 від 14 липня 2016 року психологічного обстеження Міського центру дитини (т.1 а.с.а.с. 102-103), враховуючи результати діагностики та високий рівень емоційної прихильності [PERSON] та [PERSON] до матері, дистанційне ставлення до батька, рекомендовано, зокрема, при вирішенні питання подальших зустрічей дітей з одним із батьків важливо, в першу чергу, брати до уваги їхні потреби та інтереси, враховуючи вікові особливості. Для повноцінного психічного розвитку сина та доньки важливо встановити стабільний графік зустрічей з завчасно обумовленим місцем та часом зустрічі. Вони мають відбуватися в спокійній і безпечній атмосфері та за згодою дітей. З даних висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 листопада 2016 року «Про визначення місця проживання малолітніх [PERSON], 2006 р.н., [PERSON], 2011 р.н., та встановлення порядку участі батька у їхньому вихованні», вбачається, що орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON], 2006 р.н., [PERSON], 2011 р.н. з матір'ю [PERSON] та встановити такий порядок участі [PERSON] у вихованні дітей: кожної п'ятниці з 17.00 години до 19.00 години та кожної суботи з 11.00 години до 19.00 години, рекомендовано суду обумовити зустрічі присутністю матері до налагодження психоемоційного зв'язку дітей з батьком (т.1 а.с.а.с. 128-130). Батьки дітей були присутні під час розгляду питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом'янській районній в м. Києві державній адміністрації 18 жовтня 2016 року, де батько не заперечував проти визначення місця проживання дітей з матір'ю. У судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що вона бажає проживати з мамою, з батьком спілкуватися вона взагалі не має бажання. Причому мати не заперечує проти їх з [PERSON] спілкування з батьком та просить їх ставитися до батька з повагою. Судом встановлено, що сторони намагалися врегулювати питання, з яких виник спір, що підтверджується даними їх листування (Т. 1 а.с.а.с. 41-43, 123-127, 226-250, Т. 2 а.с.а.с. 1-5). Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно зі ст. 153. СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Суд враховує, що на час розгляду справи мати відновлює свою нотаріальну діяльність, а не могла працювати у зв'язку з станом здоров'я молодшого сина, який потребував догляду. Як вбачається з наданих відповідачем доказів, мати оплачує витрати дітей та забезпечує їх. Також суд враховує, що відповідач з дітьми на час розгляду справи мають місце проживання за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, відповідач у своїх позовних вимогах не просила визначити місце проживання дітей за конкретною адресою. Позивач також не просив у своїх позовних вимогах (т.1 а.с.а.с. 70-72) про визначення місця проживання дітей з ним або з матір'ю за конкретною адресою. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Таким чином, враховуючи викладене, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до матері та їх небажання спілкуватися з батьком, визначені психологами обставини, вік дітей, та те, що позивач у судовому засіданні не заперечував проти визначення місця проживання дітей з матір'ю, виходячи з конституційного права відповідача на вільний вибір місця проживання та принципів цивільного судочинства, суд вважає, що позовні вимоги про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір'ю підлягають задоволенню. При цьому, враховуючи викладені обставини та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає за необхідне встановити порядок участі [PERSON] у спілкуванні з дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], шляхом побачень кожної п'ятниці з 17.00 години до 19.00 години та кожної суботи з 11.00 години до 19.00 години в присутності матері [PERSON] та зобов'язати останню не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні з дітьми відповідно до встановленого судом порядку його участі у спілкуванні з дітьми. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, відсутність даних про дохід [PERSON], а також вік дітей та їх потреби, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, пояснення позивача про те, що він бажає брати участь у вихованні та забезпеченні дітей і з цього приводу неодноразово звертався до відповідача, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON], але на кожну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 липня 2016 року, до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд враховує, що до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року №2037-VІІІ ч.2 ст. 182 СК України було визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, оскільки СК України була визначена нижня межа розміру аліментів, то суд вважає, що розмір аліментів на кожну дитину може бути не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Таким чином, позовні вимоги відповідача про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Враховуючи часткове задоволення первісного і зустрічного позову, судовий збір у розмірі 551, 20 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial