Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 29.02.1984 року до 31.05.2018 року він перебував у трудових відносинах з ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.05.2018 року йому був встановлений діагноз професійного захворювання: Хронічне обструктивне\~захворювання легень II стадії токсичної етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 04.04.2018 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Хронічна двобічна\~сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (встановлено вперше ППЛЕК 04.04.2018 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Встановлено, що професійне захворювання виникло у зв'язку з впливом пилу, фізичного перенапруження, виробничим шумом під час роботи у відповідача Також встановлено, працездатність обмежена. Протипоказана праця в умовах впливу небезпечних чинників виробничого середовища. Показано санаторно-курортне лікування, спостереження та лікування у терапевта, лор-лікаря, невропатолога, окуліста, прийом ліків. Відповідно до довідки 12 ААА № 031016, виданої МСЕК м. Суми 10.072018 року, ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 40% первинно. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. Внаслідок захворювання позивач постійно відчуває напади ускладнення дихання, довготривалі приступи кашлю, загальну слабкість, головний біль, зниження слуху, шум у вухах та голові. Як висновок, позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях, і тому змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Порушено звичний уклад життя, бо крім цього, він змушений часто лікуватись. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн. (із розрахунку 5000 грн. за кожні 10 відсотків втрати працездатності). До початку судового засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. 03.09.2018 року до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми від представниці відповідача за довіреністю [PERSON]Г надійшов відзив на позов, в якому вона просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через наступне: 1. Позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди Товариством. Позивач вказує про порушення стану здоровя, порушення життєвих звязків та навичок, не надаючи при цьому будь-яких доказів на підтвердження цих обставин. 2. Відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до п. 19 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.05.2018 року, Товариство не порушувало вимог законодавства про охорону праці та не визначено особи Товариства, які допустили такі порушення. 3. Згідно висновку МСЕК позивачу протипоказана робота тільки у шкідливих умовах, але позивач підлягає раціональному працевлаштуванню. Причинами професійного захворювання позивача була, у тому числі, тривала робота у шкідливих умовах праці. Позивач працював в шкідливих та важких умовах праці 34 роки і тому усвідомлював негативні наслідки для свого здоровя. Справу просила розглянути у її відсутність. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач з 29.02.1984 року до 31.05.2018 року перебував у трудових відносинах з ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання (а. с. 5, 6). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.05.2018 року за формою П-4 (а. с. 8, 9) у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду спеціалізованої МСЕК м. Суми від 10.07.2018 року, ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 40% первинно (а.с. 11). Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання: Хронічне обструктивне\~захворювання легень II стадії токсичної етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 04.04.2018 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Хронічна двобічна\~сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (III ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму (встановлено вперше ППЛЕК 04.04.2018 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин\~виникнення хронічного\~професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що ПАТ «СМНВО» не порушувало законних прав позивача, а саме те, що позивач був проінформований про шкідливі виробничі фактори на робочому місці. Позивач при укладанні трудового договору погодився з запропонованими умовами праці та цілком усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоровя. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент\~встановлення [PERSON]\~стійкої втрати\~професійної працездатності\~набрав чинності\~Закону України\~про внесення\~змін до\~абзацу 4\~статті 1\~(в\~частині відшкодування\~моральної шкоді\~застрахованим і\~членам їх\~сімей),\~виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 16000,00 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial