Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач подав до суду вказаний вище позов, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 11.09.2017 року в сумі 13176 грн. 67 коп. та 768 грн. 40 коп. судових витрат. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 11 вересня 2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 400 доларів США, що підтверджується складеною власноруч відповідачем розпискою у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] Кінцевим строком повернення грошових коштів у розписці зазначено 5 жовтня 2017 року, однак свій обов`язок [PERSON] своєчасно не виконав і виникла прострочка виконання зобов`язання на 465 днів. Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму позики еквівалентну 400 доларів США в національній валюті України за офіційним курсом НБУ на 14 січня 2019 року в сумі 11 260 гривень, інфляційні втрати\~1486,32 грн., 3% річних за вчасно не повернуті грошові кошти за весь час прострочки\~430,35 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглядати справу за його відсутності. Відповідачу за зареєстрованим місцем проживання\~, була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками. Також на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет 16.09.2019 року було викладено судове повідомлення, в якому зазначено, що в провадженні суду знаходиться вказана вище справа та роз`яснено відповідачу його право щодо направлення до суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів, висновків експертів та заяв свідків, що підтверджують заперечення відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. Заяв, клопотань та заперечень до суду не надходило. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 11 вересня 2017 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики. Згідно умов зазначеного договору позивач надав відповідачу позику у розмірі 400 доларів США, відповідач взяв на себе зобовязання повернути гроші позивачу у встановлений договором строк, а саме до 5 жовтня 2017 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою про отримання від позивача вказаної суми позики.\~\~ Згідно вимогст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно вимог ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно ст.ст.1046, 1047, 1048, 1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, застосування якої є обов`язковим в силу ст. 214-2ЦПК України, відповідно до норм ст. ст.1046,1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Позивачем надано суду оригінал боргової розписки, з якої вбачається, що [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошові кошти у сумі 400 доларів США у присутності двох свідків: [PERSON] та [PERSON] , які зобов`язався повернути в строк до 05.10.2017 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно до ч.ч.1, 2ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Так як відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики в частині повернення позивачу [PERSON] наданої ним позики в розмірі 400 доларів США, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана суму позики в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативноправовим актом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до умов позики від 11.09.2017 року, відповідач взяв у борг та фактично отримав грошові кошти у сумі 400 доларів США, що за офіційним курсом Національного Банку України на 14 січня 2019 року складає 11 260 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 625 ЦК України\~визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 400 доларів США протягом 465 днів прострочення, що в гривневому еквіваленті, станом на 14.01.2019 року дорівнює 430,35 грн. Між тим, позовна вимога в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат задоволенню не підлягають, оскільки предметом позики були грошові кошти у валюті США, а до іноземної валюти положення ст. 625 ЦК, в частині індексації інфляційних втрат, застосуванню не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач при зверненні до суду з вказаним позовом сплатив судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial