Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 53 374.22 грн.. Мотивує свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 28.08.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, в результаті чого станом на 30.10.2016 року, утворилась заборгованість в сумі 53 374.22 грн., яка складається з наступного: 5 195.34 грн. заборгованість за кредитом; 41 761.06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 400.00 грн. заборгованість за пенею і комісією; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 2 517.82 грн. штраф (процентна складова). Просить стягнути заборгованість та судовий збір. Сторони в судове засідання не зявились. Представник позивача направив до суду письмове клопотання в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі (а.с. 6). Відповідач [PERSON] перебуває в місцях позбавлення волі, про день місце та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. 22.02.2017 року на адресу суду надійшла заява відповідача, в якій він зазначив, що не визнає позовні вимоги, оскільки знаходиться в місцях позбавлення волі та не має можливості сплачувати кошти за кредитним договором (а.с. 57). У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно договору б/н від 28.08.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 5 200.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою (а.с. 8-34). Умови передбачені договором відповідач не виконав, в результаті чого станом на 30.10.2016 року, утворилась заборгованість в сумі 53 374.22 грн., яка складається з наступного: 5 195.34 грн. заборгованість за кредитом; 41 761.06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 400.00 грн. заборгованість за пенею і комісією; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 2 517.82 грн. штраф (процентна складова), (а.с. 7). За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість по процентам за користування кредитом складає 41 761.06 грн.. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення невиконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Позивачем було нараховано заборгованість за пенею і комісією в сумі 3 400.00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) - 2 517.82 грн.. Згідно з положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Умовами спірного договору передбачено, що за прострочення платежу позичальник зобовязаний сплатити банку, як пеню так і штраф, за порушення строків платежів. Враховуючи вище викладене та відповідно до вимог ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Банку, щодо стягнення з відповідача штрафів: 500.00 грн. штраф (фіксована частина); 2 517.82 грн. штраф (процентна складова), задоволенню не підлягають. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача, за несвоєчасне виконання зобовязань за договором до 500.00 грн.. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню заборгованість в сумі 47 456.40 грн., з яких: 5 195.34 грн. заборгованість за кредитом; 41 761.06 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500.00 грн. заборгованість за пенею і комісією. Відповідно до п. 6) ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача належать витрати по сплаті судового збору в сумі 1 544.00 грн. (а.с. 1-2). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору складає 1.5 відсотка ціни позову, але не менше 0.4 розміру прожиткового мінімуму на одну непрацездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 1600.00 грн.. Зважаючи на те, що ставка судового збору складає 1600.00 грн., а позивачем при звернені до суду, було сплачено судовий збір в сумі 1 544.00 грн., недоплачена сума судового збору у розмірі 56.00 грн., підлягає стягненню з відповідача, на користь держави.

Outcome: partial