Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивач просить позбавити батьківських прав матір неповнолітнього [PERSON], якого за направленням служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради влаштовано до комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, передати дитину органу опіки та піклування та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Представник позивача позов та прокурор позов підтримали повністю, відповідач у судове засідання не з'явився. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач є її донькою, зловживає з 20 років спиртними напоями, у 27 років народила сина [PERSON], але дитина їй не потрібна, лише державна допомога, призначена при народженні дитини, її цікавила. Під час проживання у будинку свідка відповідач та періодично била дитину. Після одруження відповідач у 2013 році переїхала за місцем проживання чоловіка на вул.Дмитрієва. Під час навчання у школі [PERSON] приходив до бабусі, щоб та його нагодувала. В січні 2016 року дитина напівроздягнена прийшла жити до свідка на [ADDRESS], оскільки вітчим вигнав його з дому. Двічі [PERSON] знаходився у центрі реабілітації. Свідок [PERSON], яка є заступником директора з виховної роботи загальноосвітньої школи №37, пояснила, що [PERSON] навчався у школі з січня 2016 року, у лютому місця не прийшов на заняття, а після звернення до його матері, яка перебувала в стані алкогольного сп'яніння, дізналась, що матері не відомо, де її дитина, протягом тижня сина шукала. [PERSON] казав, що до школи повернеться, але не в сім'ю, оскільки там його б'ють. У квітні 2016 року дитину направляли до санаторію «Дубки», але він звідти втік. Мати взагалі не займається вихованням дитини. [PERSON] пояснив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав його матері, йому краще проживати у виховному закладі; до матері, яку він не бачив близько дев'яти місяців, повертатись не бажає, оскільки та разом із вітчимом зловживають спиртними напоями. Одягом та шкільним приладдям його забезпечувала бабуся. Коли він уходив із дому, то проживав у друзів або в покинутих недобудовах. [PERSON], [INFO], місце проживання якої зареєстровано за адресою [ADDRESS], проживає апо [ADDRESS], є матір'ю [PERSON], [INFO], запис про батька якого здійснено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Згідно із висновком виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.08.2016 року орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] Згідно із актом обстеження умов проживання по [ADDRESS], умов проживання у житлі немає, у дитини немає ані ліжка, ані столу, ніяких його речей, дитина додому не приходить. У поясненні начальнику служби у справах дітей від 18.04.2016 року відповідач зазначила, що [PERSON] пішов із дому, до міліції вона не зверталась і знати не знає, де її син. Відповідно до характеристики, наданої інспектором поліції Ленінського ВП ГУНП 13.07.2016 року, на [PERSON], неодноразово складались адміністративні протоколи за невиконання нею батьківських обов'язків. Згідно із інформацією комунального закладу «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 14.07.2016 року за час перебування [PERSON] у виховному закладі з 26.05.2016 року мати хлопця жодного разу його не відвідувала, не телефонувала, не цікавилась його життям та здоров'ям. За змістом листа Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 11.05.2016 року [PERSON] при відвідуванні сім'ї 18.04.2016 року фахівцями центру за місцем реєстрації відмовилась від запропонованого соціального супроводу, від неї відчувався запах алкоголю. За інформацією комунального закладу Миколаївської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 25.04.2016 року [PERSON] звертався до поліклініки на початку квітня, на прийомі педіатра був без супроводу батьків. Адміністрація Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №37 листом від 25.04.2016 року повідомила, що мати учня 7 класу [PERSON] не має впливу на дитину, не контролює її навчання і дозвілля, не ночує вдома з 02.04.2016 року, не відвідує навчальний заклад з 11.04.2016 року. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 6 листопада 2013 року залишено без мін рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 12 вересня 2013 року, яким відмовлено органу опіки та піклування у позові до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В абзаці 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пунктом 15 указаної постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, оскільки він підтверджується іншими доказами по справі, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Наявність судового рішення про відмову в задоволенні позову у справі між тими самими сторонами не є перешкодою для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки підстави для такого позбавлення виникли вже після його ухвалення. Відповідно до ст.167 Сімейного кодексу України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи, що [PERSON] не може бути передано другому з батьків та бабі, яка є особою похилого віку, його має бути передано на опікування органу опіки та піклування. За змістом ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, його має бути стягнуто з відповідача в дохід держави у розмірі 551 грн.20 коп. за вимогу немайнового характеру про позбавлення батьківських прав та 551 грн. 20 коп. за вимогу майнового характеру про стягнення аліментів. На підставі ст.164, 166, 167 СК України,

Outcome: approved