Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -згідно Наказу №114-к від 22 жовтня 2008 року його було прийнято на роботу до відповідача на посаду лікаря акушер-гінеколога пологового відділення; -у відповідності до Наказу №300-к від 3 серпня 2020 року про припинення трудового договору його було звільнено з роботи з 4 серпня 2020 року; -як зазначено в Наказі: причина звільнення з роботи у зв`язку з набранням законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі, відповідно п.7 ст.36 КЗпП України; підстава звільнення ухвала Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року; -постановою від 11 лютого 2021 року Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року та ухвалу Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції; -12 березня 2021 року, обґрунтовуючи вищенаведене, він звернувся до відповідача з заявою про поновлення його на роботі, на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська центральна районна лікарня ім.Віцинського О.П.»; -з повідомлення відповідача від 19 березня 2021 року за №03-10/168 вбачається, що, оскільки Постановою ККС ВС по справі 309/922/18 справу про обвинувачення його у скоєнні злочину направлено на новий розгляд в суд першої інстанції, то на сьогоднішній день відсутні підстави, передбачені ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР, а тому у поновленні його на роботі відмовлено; -дану відмову він вважає неправомірною, безпідставною і такою, що суперечить вимогам чинного трудового законодавства; -фактичними обставинами, про наявність яких відповідач обізнаний, стверджується, що судові рішення /вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14.05.2019 та ухвала Львівського Апеляційного суду від 26.06.2020, якими його було визнано винним та засуджено за ч.1 ст.140 КК України, скасовані, а тому він вважає, що і правові підстави звільнення його з роботи за правилами п.7 ч.1 ст.36 КЗпП України, відпали; -посилання відповідача у повідомленні №03-10/168 від 19 березня 2021 року, як на підставу відмови в поновленні його на роботі, на те, що справу направлено на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, а тому відсутні підстави, передбачені ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року, вважає некоректним і таким, що суперечить чинному трудовому законодавству, оскільки направлення справи до суду не входить до переліку обставин, визначених ст.36 КЗпП України, за наявності яких трудовий договір з працівником може бути припиненим; -приймаючи до уваги, що станом на день звернення до суду з даним позовом, наказ №300-к від 3 серпня 2020 року є чинним і його на роботі не поновлено, він вважає, що крім вимог про скасування вказаного наказу, він має право заявляти і вимогу про компенсацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу: з дня звільнення 04.08.2020 по день вступу рішення суду про поновлення на роботі в законну силу, і відшкодування моральної шкоди; -про заподіяння йому моральної шкоди свідчать такі обставини, як втрата постійного місця роботи, стабільного заробітку та можливості матеріального забезпечення своєї родини; -відсутність грошових коштів позбавила його права на належне забезпечення не лише сім`ї, а й своєї життєдіяльності, змінила спосіб життя, вимагає докладати додаткові зусилля для влаштування свого побуту; -як результат, він втратив спокій і душевну рівновагу, оскільки через втрату роботи, відсутність реальної можливості працевлаштуватися і матеріального забезпечення для своєї родини, він перебуває у пригніченому стані, звернувся до суду з позовом та просить: дії дирекції КНП «Хустська\~ ЦРЛ ім.Віцинського О.П.» щодо відмови в задоволенні заяви про поновлення його на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська\~ ЦРЛ ім.Віцинського О.П.», визнати неправомірними; Наказ №300-к від 3 серпня 2020 року про припинення трудового договору /контракту/ про звільнення його з 4 серпня 2020 року з посади лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська\~ ЦРЛ ім.Віцинського О.П.» скасувати; поновити його на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.»; стягнути з КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.» середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дня звільнення 4 серпня 2020 року по день його поновлення на роботі на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.»; стягнути з КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.» на його користь компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 20000грн.. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги та обставини, викладені в позовній заяві, підтримали, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що: -станом на 3 серпня 2020 року, тобто на час прийняття Наказу №300-к про припинення трудового договору /контракту/ з позивачем, була законна підстава для його звільнення вирок Тячівського районного суду від 14.05.2019, яким [PERSON] засуджено за ч.1 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, який набрав законної сили 26 червня 2020 року; -підставою для поновлення позивача на роботі, відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року, є наявність однієї із таких підстав: 1)набрання законної сили виправдувальним вироком, 2)винесення постанови /ухвали/ про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; -в той же час, відповідно до Постанови ККС ВС по справі №309/922/18, справу про обвинувачення позивача у скоєнні злочину було направлено на новий розгляд в суді першої інстанції, а отже на сьогоднішній день відсутні підстави для поновлення позивача на роботі, передбачені ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року. Ніяких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження по справі тощо/ у справі не проводилися. Суд, вислухавши думки позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши\~ матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне: Згідно Наказу №114-к від 22 жовтня 2008 року [PERSON] з 01.11.2008 було прийнято /переведено/ на посаду лікаря акушер-гінеколога пологового відділення Хустської районної лікарні, яка, на підставі рішення п`ятнадцятої сесії VII скликання Хустської районної ради від 30.08.2020, №673, з 10.09.2019 реорганізована шляхом злиття Хустської районної лікарні та Хустської районної поліклініки в комунальне некомерційне підприємство «Хустська центральна районна лікарня імені Віцинського О.П.» Хустської районної ради Закарпатської області /далі - КНП «Хустська центральна районна лікарня ім.Віцинського О.П.» /а.с.12-13/. Вироком Тячівського районного суду Закарпатського області від 14 травня 2019 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. Ухвалою Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення моральної шкоди змінено, в частині призначення покарання залишено без змін /а.с.15-22/. Тобто, 26 червня 2020 року вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року в частині призначення [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк один рік набрав законної сили. Відповідно до Наказу №300-к від 3 серпня 2020 року «Про припинення трудового договору /контракту/ [PERSON] звільнено з посади лікаря-акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська центральна районна лікарня ім.Віцинського О.П.» з 4 серпня 2020 року. Як зазначено в Наказі: причина звільнення у зв`язку з набранням законної сили вироком суду, яким працівника засуджено до позбавлення волі /п.7 ст.36 КЗпП України/; підстава звільнення ухвала Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року /а.с.14/. Постановою від 11 лютого 2021 року Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року та ухвалу Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції /а.с.15-22/. 12 березня 2021 року [PERSON] звернувся до відповідача - КНП «Хустська центральна районна лікарня ім.Віцинського О.П.» з заявою про поновлення його на роботі, на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська центральна районна лікарня ім.Віцинського О.П.», посилаючись на те, що правові підстави звільнення його із займаної посади у відповідності до Наказу №300-к від 03.08.2020: вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року та ухвалу Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року скасовано Постановою від 11 лютого 2021 року Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду /а.с.23/. Як вбачається з листа-відповіді КНП «Хустська центральна районна лікарня ім.Віцинського О.П.» №03-10/168 від 19 березня 2021 року на ім`я [PERSON] : оскільки Постановою ККС ВС по справі 309/922/18 справу про обвинувачення [PERSON] у скоєнні злочину направлено на новий розгляд в суд першої інстанції, то на сьогоднішній день відсутні правові підстави поновлення його на колишній роботі, передбачені ст.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР, а тому в його поновленні на роботі відмовлено /а.с.24/. Відповідно до п.7 ч.1 ст.36 КЗпП України: підставами припинення трудового договору є: набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи. Суд вважає, що станом на 3 серпня 2020 року, тобто на час прийняття Наказу №300-к про припинення трудового договору /контракту/ з позивачем [PERSON] з 4 серпня 2020 року були законні підстави для його звільнення: -вирок Тячівського районного суду від 14 травня 2019 року, яким [PERSON] засуджено за ч.1 ст.140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік; -ухвала Львівського Апеляційного суду від 26 червня 2020 року, якою вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року в частині призначення покарання залишено без змін. Тобто, 26 червня 2020 року вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року в частині призначення [PERSON] покарання у виді позбавлення волі на строк один рік набрав законної сили. Відповідно до ч.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 1 грудня 1994 року №266/94-ВР: громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, власником або уповноваженим ним органом видається наказ (розпорядження) про визнання недійсним наказу (розпорядження), згідно з яким громадянин звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, та подаються для внесення в порядку, встановленому Пенсійним фондом України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про визнання недійсним запису про звільнення з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонення від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. На вимогу громадянина власник або уповноважений ним орган у триденний строк з дня звернення видає йому копію наказу (розпорядження) про визнання недійсним наказу (розпорядження), згідно з яким громадянин звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності. Станом на теперішній час відносно [PERSON] виправдувальний вирок не ухвалений; постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати не винесено, що не заперечується сторонами в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] : про визнання дій дирекції відповідача неправомірними; скасування Наказу №300-к від 3 серпня 2000 року та поновлення його на посаді лікаря акушер-гінеколога пологового відділення КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.», а також про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які є похідними від вищевказаних позовних вимог.

Outcome: dismissed