Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.07.2004, який було розірвано 19.05.2009. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. За виконавчим листом №2-0990-/09/07 від 12.01.2009 виданого Київським районним судом м. Харкова з [PERSON] стягуються аліменти на її користь на на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно. Відповідач має заборгованість за аліментами у розмірі 70257,56грн. Згідно розрахунку заборгованості по виплаті аліментів, починаючи з березня 2009 року до 01.04.2017 сплатив на утримання дитини-інваліда 4850,00грн. Дочка перебуває на обліку, лікується за рекомендаціями лікаря, повинна приймати медичні препарати. Батько дитини ніколи не займався вихованням доньки, не спілкувався з нею, не цікавиться станом її здоров'я. Донька перебуває на її повному утриманні. Останній раз у липні 2015 року відповідач сплатив 200,00грн аліментів. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без участі представника. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Її матір'ю являється [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). [PERSON],[INFO] являється дитиною - інвалідом, захворювання нейросенсорна втрата слуху, двостороння, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] та корінцем медичного висновку №48 про дитину інваліда віком до 18 років від 29.05.2008 (а.с.22-23). [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10.07.2004, який було розірвано 19.05.2009 (а.с.8-9). Згідно рішення Київського районного суду м. Харків від 12.01.2009 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але менше 30% відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2008 року до її повноліття, про що 22.01.2009 видано виконавчий лист (а.с.15). Відповідно до розрахунку заборгованості по виплаті аліментів ВП №52266250 [PERSON], станом на 01.04.2017, має заборгованість у розмірі 70257,56грн (а.с.17). Згідно висновку від 07.09.2017 за №502 Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], посилаючись на те, що дитина мешкає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де для дитини створені належні умови для проживання та розвитку. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, не цікавиться станом здоров'я дочки, її навчанням та дозвіллям. Малолітня [PERSON] є дитиною-інвалідом потребує особливої турботи з боку батьків та матеріальної підтримки з боку батька. Згідно з інформацією адміністрацією адміністрації Харківської міської дитячої лікарні №5 малолітня [PERSON] неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні. Заборгованість [PERSON] по сплаті аліментам на утримання доньки складає 70257,56грн. [PERSON] навчається за індивідуальною формою навчання з 01.09.2014 по теперішній час, батько [PERSON] участі у вихованні та навчанні дочки не брав, жодного разу не цікавився життям дитини, не відвідував класні та загальношкільні збори. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради, батько дитини не з'явився хоча був повідомлений належним чином. Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Відповідач, який являється батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Стаття 150, 157 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до акту обстеження Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 01.08.2017 умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], житло розміщене на 1 поверсі 2 поверхового будинку складається з 2 кімнат загальною площею 30м2. Умови проживання задовільні, є водопостачання, електроенергія, в квартирі чисто, прибрано, є необхідна побутова техніка. Для дитини є окреме спальне місце, стіл для навчання, комп'ютер, телевізор. Для фізичного та розумового розвитку дитини створені всі необхідні умови. Дитина являється інвалідом дитинства та навчається спецшколі для дітей з вадами мовлення. Згідно повідомлення Комунального закладу «Харківського спеціального навально-виховного комплексу» Харківської обласної ради від 11.04.2017 №248 вбачається, що [PERSON], [INFO] навчається за індивідуальною формою навчання з 01.09.2013 по цей час. Батько [PERSON] участі у вихованні та навчанні доньки не брав, не цікавиться життям дитини, не відвідував класні на загальношкільні збори. Вчитель [PERSON] жодного разу не бачила і не спілкувалася з батьком. Активно та систематично цікавляться успіхами у навчанні дитини, забезпечують всім необхідним шкільним приладдям, мати та бабуся [PERSON] (а.с.11). Відповідно до характеристики учениці 3 класу Комунального закладу «Харківського спеціального навально-виховного комплексу» Харківської обласної ради [PERSON], [INFO], вбачається, що дитина має порушення слухового аналізатора та навчається в даному закладі за індивідуальною формою навчання з вересня 2013 року. Вона має недостатній обсяг безпосередньої пам'яті, увага виснажлива, нестійка, часто відволікається. Здібність утримувати вивчений матеріал у пам'яті та його репродукція через певний час набагато нижче норми, має порушення запам'ятовування, словниковий запас обмежений. Рівень розвитку здібності до аналітично-систетичної діяльності, здорово-моторної активності, швидкості формування моторної навички, просторової орієнтації та координації відповідає зоні легкого порушення інтелектуального розвитку, мислення ригідне, причинно-наслідкові зв'язки не встановлює. Невербальний інтелектуальний показник дорівнює 64, що відповідає зоні легкого порушення інтелектуального розвитку (а.с.12). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такми, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved