Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом у розмірі 236743,63 грн. та судові витрати в розмірі 2367.44 грн., посилаючись на наступне. 20.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR19040200, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 236743,63 грн. на термін до 19.02.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Проте позичальник, в порушення умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим, станом на 25.12.2014 року, у нього перед позивачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 236743,63 грн. Зобов'язання за кредитно-заставним договором №К4Н0АК00050290 від 30.07.2008 року на час розгляду справи залишаються невиконаними. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з»явився. Представник позивача за довіреністю [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу без його участі. У своїй заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, в той час як він належним чином, відповідно ст. 74 ЦПК України шляхом виклику в судове засідання була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Згідно ст.224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши заяву представника позивача, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.02.2008 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №DN81AR19040200, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 236743,63 грн. на термін до 19.02.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п. 4.1 кредитно-заставного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеною у ст. 17.1.6. цього договору. Відповідно до п. 4.2. кредитно-заставного договору, нарахування процентів здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Дата погашення у часовий інтервал нарахування процентів не включається. Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з кредитного рахунку до очікуваної дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів та закінчується поточною датою сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення кредиту, на суму неповернутого кредиту. Відповідно до умов кредитно-заставного договору, позичальник сплачує банку винагороди, у розмірі й строки, що зазначені в п. 17.1.8 договору. Згідно п.14.9 кредитно - заставного договору, при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250,00 грн. та 5% від суми невиконаного зобов'язання. Позивач свої зобов'язання за кредитно - заставним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у розмірі 60437,00 грн. Проте, [PERSON], взяті на себе за договором зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 25.12.2014 року, у нього перед позивачем утворилася заборгованість у загальному розмірі 236743,63 грн., до складу якої входить: - 54883,75 грн. - заборгованість за кредитом; - 8950,63 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -161 397,65 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - 250,00 грн. (фіксована частина) та 11261,60 грн. (процентна складова) - штраф згідно п. 14.9. кредитно - заставного договору. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (ЦКУ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору. Ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що у відповідача [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» утворилася заборгованість за кредитно-заставним договором № DN81AR19040200 від 20.02.2008 року, яка має бути стягнена з відповідача на користь позивача. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2367,44 грн.

Outcome: approved