Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 25 березня 2008 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 322-42п-08к, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит на суму 161\~600,00 грн., строком кредитування до 24 березня 2018 року включно, а відповідач зобовязався своєчасно повернути позивачу кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану суму. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконав не в повному обсязі, внаслідок чого станом на 27 липня 2016 року у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 608\~685,46 гривень, з яких сума основного боргу за кредитом становить 153\~519,98 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом 257\~734,19 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 52\~494,06 грн.; пеня за несвоєчасне повернення процентів 107\~375,44\~грн.; інфляційні нарахування на суму кредиту 12\~332,63 грн.; інфляційні нарахування на суму процентів 25\~229,17 грн. Вказані суми заборгованості позивач просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила та просила суд відмовити у його задоволенні внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності, подавши відповідну письмову заяву (а.с. 81-83). Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи міститься копія договору кредиту № 322-42п-08к від 25 березня 2008\~року (далі Договір), у відповідності до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 161\~600,00 гривень, а відповідач зобовязався повернути банку кредит та виплатити проценти (а.с. 24-31). Вказаним договором сторони погодили строки виплати кредиту відповідачем та інші істотні умови кредитного договору. В Додатку № 1 до Договору сторонами фактично було погоджено графік внесення відповідачем платежів за вказаним кредитним договором (а.с. 32, 33). Як вбачається з копії заяви на видачу готівки, відповідач [PERSON] отримав від позивача ПАТ «Укрсоцбанк» кошти на суму 161\~600,00 гривень (а.с. 34). Вказана обставина відповідачем не заперечується. Додатковою угодою № 1 від 10 жовтня 2008 року до Договору сторони погодили зміну процентної ставки за кредитом (а.с. 35). Інші положення Договору сторонами не змінювались. Як визначено у ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст. ст.530,\~631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1\~ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу\~(ч. 2\~ст. 1050 ЦК України). В судовому засіданні представником відповідача подано заяву про застосування позовної давності до правовідносин, які є предметом даного позову. При розгляді цієї заяви, суд виходить з наступного. Як вбачається з п. 4.4. Договору, ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] погодили, що у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обовязків, визначених в п. 3.3.7, 3.3.8 (щодо належної сплати заборгованості за кредитом, процентів, комісій та можливих штрафних санкцій) цього Договору, протягом більше, ніж 90 (девяносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, Позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити Кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Як вбачається з розрахунку позовних вимог, останній платіж за кредитним Договором було сплачено відповідачем 20 серпня 2008 року (а.с. 6). Наступний платіж, визначений Додатком № 1 до Договору, відповідач мав сплатити 20 вересня 2008 року. Таким чином, моментом початку невиконання відповідачем [PERSON] своїх обовязків за Договором є останній день чергового платежу за кредитом, який ним не було здійснено, тобто 20 вересня 2008 року. Враховуючи вимоги пункту 4.4. Договору, яким сторони фактично змінили строк виконання зобовязання, днем спливу строку користування кредитом для [PERSON] є 19 грудня 2008 року. Оскільки 20 та 21 грудня 2008 року були вихідними днями, строк виконання зобовязання відповідача перед позивачем сплив 22 грудня 2008 року. У відповідності до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовну заяву до суду було подано 28 серпня 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, після зміни строку виконання зобовязання на 22 грудня 2008 року, усі наступні платежі, передбачені графіком сплати щомісячних платежів, не мали правового значення, оскільки за вимогою пункту 4.5 договору позичальник був зобовязаний повернути кредит в повному обсязі до вказаної дати, а усі наступні щомісячні платежі за графіком після вказаної дати не підлягали виконанню Зазначені висновки відповідають правовим позиціям, викладеним в Постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа № 6-1349цс15), від 27 січня 2016 року (справа № 6-990цс15) та від 16 листопада 2016 року (справа № 6-900цс16). У відповідності до ст. 3607 ЦПК України, суд враховує вказані правові позиції ВСУ, оскільки не вбачає підстав для їх відхилення. Доводи, викладені позивачем в додаткових письмових поясненнях (а.с. 89, 90), зазначених висновків не спростовують. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності до правовідносин, які є предметом позову в даній справі та, відповідно про необхідність відмови у задоволенні позову внаслідок пропуску позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed