Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість в розмірі 758100 грн., мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору позики грошей від 25.07.2011 року, він позичив відповідачу [PERSON] 76000 грн., що еквівалентно, відповідно до домовленості сторін цього договору та курсу банківських установ України на дату нотаріального посвідчення договору , 9500 доларів США., з кінцевим терміном повернення 25.07.2012 року, однак відповідач борг не повернув. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини: Відповідно до договору позики грошей від 25.07.2011 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 76000 грн., що еквівалентно, відповідно до домовленості сторін цього договору та курсу банківських установ України на дату нотаріального посвідчення договору, 9500 доларів США, які він зобов'язувався повернути до 25 липня 2012 року. У встановлений позивачем строк, відповідач зобов'язання не виконав, на момент розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики грошей з урахуванням трьох процентів річних, та індексу інфляції за весь період прострочення в сумі 84360 грн., та пеня за несвоєчасно повернутий борг в сумі 758100 грн., на загальну суму 842460 грн. Відповідно до ст.ст. 1046,1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму позики у строк і порядку, що встановлені договором. За приписами ст. 1047 ЦПК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав взятих договором на себе зобов'язань, чим порушуються права позичальника, а тому суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Outcome: approved