Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач ПрАТ «ЧШК», в особі свого представника Мицик Н.П., звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.12.1993 року КП №226, посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори и. Черкаси за реєстровим №3-5951 та акту приймання-передачі майна цілісного майнового комплексу підприємства «ЧШК» від 09.02.1994, ФДМУ видано ПАТ «ЧШК» свідоцтво про власність цілісного майнового комплексу, до складу якого включено гуртожитки за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . 1 листопада 2013 року між ПрАТ «ЧШК» та ДП «РЕУ ЧШК ПАТ «ЧШК» укладено договір оренди №143. Згідно п.1.1 вказаного договору, Орендодавець, який являється власником передав, а Орендар прийняв в оренду житлові приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . З 06 січня 1999 року [PERSON] та його син [PERSON] зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] . Крім того, в порушення вимог чинного законодавства, ст.ст. 66,68 ЖК України, ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідачі не в повному обсязі сплачує послуги за проживання в гуртожитку, внаслідок чого, станом на 31 серпня 2019 року утворилась заборгованість в розмірі 13444,66грн. При цьому відповідачі в кімнаті [ADDRESS] не проживають більше ніж рік. Вони не користуються даною кімнатою і на даний час. Перешкод у користуванні кімнатою їм ніхто не чинив і не чинить. Будь-яких заяв до ПрАТ «ЧШК» як до власника житлового приміщення, або до ДП «РЕУ ЧШК» ПрАТ «ЧШК» як до орендаря даного житлового приміщення чи паспортного столу, стосовно того, що відповідач та її донька не проживатимуть в кімнаті з поважних причин чи прохання закріпити за ними спірне житло не надходило. Тому, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» по довіреності Білий М.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Також зазначив, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Представник третьої особи ДП «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» по довіреності Білий М.М. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги вважає обґрунтованими, а тому просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явилися, про причину не явки суду не повідомили, були належним чином повідомленими про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було. Враховуючи думку представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, допитавши в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: Позивач вказує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.12.1993 року КП №226, посвідченого нотаріусом Першої державної нотаріальної контори и. Черкаси за реєстровим №3-5951 та акту приймання-передачі майна цілісного майнового комплексу підприємства «ЧШК» від 09.02.1994, ФДМУ видано ПАТ «ЧШК» свідоцтво про власність цілісного майнового комплексу, до складу якого включено гуртожитки за адресами: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . 1 листопада 2013 року між ПрАТ «ЧШК» та ДП «РЕУ ЧШК ПАТ «ЧШК» укладено договір оренди №143. Згідно п.1.1 вказаного договору, Орендодавець, який являється власником передав, а Орендар прийняв в оренду житлові приміщення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] ; [ADDRESS] . З 06 січня 1999 року [PERSON] та його син [PERSON] зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується карткою реєстрації особи (Форма А) та адресної картки (Форма 17) (а.с. 5, 6, 7). Зазначене також вбачається з довідки ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК» (а.с. 8). Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 10.09.2019 року, затвердженого директором ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК» [PERSON] , вбачається, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS] з вересня 2018 року. Їх місце перебування невідоме, на підприємстві ПрАТ «ЧШК» не працюють, за житлово-комунальні послуги не сплачують, заяву на тимчасовий виїзд і залишення за собою житлового приміщення в ДП «РЕУ-ЧШК» відсутня. Під час допиту в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , останні суду повідомили, що відповідачі у кімнаті №23 не проживають понад півроку та не мають в ній своїх особистих речей, а також зазначили, що фактичне місце проживання відповідачів їм не відомо. За останні шість місяців відповідачі жодного разу не з`являлись за місцем свого проживання. Проте, слід звернути увагу, що в судовому засіданні, яке відбулось 22.06.2020 відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимоги, посилаючись на те, що він проживає у кімнаті [ADDRESS] та користується нею, також в ній має свої особисті речі. Також в цій кімнаті з його дозволу проживає його знайома. Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13ЦК). Відповідно до положень «Примірного положення про гуртожитки» гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період навчання або роботи. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі вищевказаного рішення адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно зі ст. 71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні не було достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в гуртожитку по [ADDRESS] без поважних причин більше 6 місяців, то суд вважає, що судом не встановлено підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed