Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача\~\~вказуючи на те, що відповідно до договору № б/н від 01.03.2011року [PERSON] (далі відповідач) отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 22.06.2018 року становить 28369,32 грн., та складається з наступного: -2261,59 грн. тіло кредиту; -13948,12 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; -10332,50 грн. нараховано пені; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -1327,11 грн.\~штраф (процентна складова). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні, неустойки та інші нарахування, передбачені договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не зявився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, належним чином завчасно про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст. 554, 610\~\~ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами\~\~\~законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від\~30.03.2012 року. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі договору № б/н від 01.03.2011 року [PERSON] отримала\~\~кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак, неналежно виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 28369,32 гривень. Відповідно до Висновку №11/2008/ [PERSON] Європи суддів щодо якості судових рішень/п.п.34-36/ суди повинні, в принципі, обґрунтовувати свої рішення, з метою гарантії від свавілля. Висновки повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними, несуперечливими, вони повинні надавати можливість читачеві простежити логіку міркуванні судді. Виклад висновків не повинен бути довгим, має бути дотриманий розумний баланс між обгрутованістю та стислістю. Суд користується повним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази. В рішенні Европейського Суду з прав людини і основоположних свобод «Северін та інші» ст.58 вказується,що при обґрунтуванні рішення не треба детальної відповіді на кожен аргумент, суд має право певної свободи розсуду щодо вибору аргументів в тій чи іншій справі та на прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Оскільки відповідачем не виконуються зобовязання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог\~ст.141 ЦПК України\~підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України,\~

Outcome: approved