Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач по основному позові звернувся до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], вказуючи, що будинок належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 17.11.2011 року. Відповідач рідний брат позивача, який мешкав в будинку до травня місяця 2012 року, зареєстрований в будинку, як член родини власника житла. В теперішній час відповідач має свою родину і в будинку позивача по основному позові не мешкає з травня місяця 2012 року, позивач по основному позові також має свою родину, тому вважає, що відповідач по основному позову не є членом його родини, не мешкає в будинку більше року і не сплачує комунальні послуги, тому втратив право на користування житловим приміщенням, тому просить визнати його втративши право на користування житловим приміщенням. Відповідач по основному позові звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, визнання відмови від спадку недійсною, про поновлення строку на прийняття спадщини, про скасування свідоцтв про право на спадщину за законом в ? частині та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки площею 0,725 га та на ? частину земельної ділянки площею 2,8178 га, мотивуючи тим, що він постійно мешкав в будинку [ADDRESS] до 18 червня 2012 року. Потім він знайшов роботу в м. Донецьку і впродовж робочого тижня мешкає у родичів своєї дружини, а на вихідні дні приїздив в будинок, де зареєстрований і мешкав. В продовж травня і липня місяця 2013 року позивач по основному позові відповідач по зустрічному позові перешкоджав йому в користуванні житловим будинком, але позивач по зустрічному позові іншого житла не має. Вищезазначений будинок належав батькам сторін по справі і після смерті їх матері відкрилась спадщина. На час відкриття спадщини, позивач перебував у важкому фізичному стані після перенесеної у травні 2008 року травми, не усвідомлював події, перебуваючи під стресом від смерті матері, довіряючи відповідачу по зустрічному позові, який є його рідним старшим братом та іншим родичам, будучи людиною малограмотною та вважаючи, що мова йде про покладання на відповідача повноважень по оформленню спадку за дорученням, а поясненням нотаріуса щодо наслідків відмови від спадку позивач не надав значення через свою малограмотність і відсутність елементарних знань цивільного законодавства він не розумів відмінності між підписанням заяви про відмову від спадку і підписанням доручення на право оформлення спадку, тому підписуючи заяву про відмову від спадку на користь брата, тобто відповідача по зустрічному позові, мав на увазі, що підписує доручення на оформлення спадщини, а не заяву про відмову від спадку. З 2008 року і по листопад 2011 року, відповідач по зустрічному позові, не оформляв право на спадщину відповідно до вимог чинного законодавства і на постійні питання позивача по зустрічному позові щодо оформлення спадку, відповідав, що не має для цього часу. 17.11.2011 року відповідач по зустрічному позові оформив свідоцтво про право на спадщину за законом, а 29.11.2011 року зареєстрував за собою право власності на спадкове нерухоме майно. Позивач по зустрічному позові дізнався від свого брата, відповідача по зустрічному позові що він оформив спадщину і повідомив йому, що продавати та ділити спадкове майно не буде, а також сплачувати вартість половини спадкового майна не буде, оскільки позивач по зустрічному позові в нотаріальній конторі підписав заяву про відмову від спадку, тому просить зустрічний позов задовольнити. В судовому засіданні позивач по основному позові [PERSON] свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав і просив відмовити, в останні судові засідання не з'являвся, але подавав заяви про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав, а позов [PERSON] не визнав в останні судові засідання не з'являвся, оскільки було розірвано угоду про надання юридичних послуг. Відповідач по основному позові [PERSON] основний позов не визнав, а зустрічний позов підтримав в повному обсязі. Представник третьої особи - Волноваської державної нотаріальної контори - Петренко В.Є. пояснила, що вона роз'ясняла [PERSON] про наслідки відмови від спадщини, оскільки він єдиний був прописаний в спадковому будинку і на час смерті спадкодавця мешкав з ним, але він був впевнений і стверджував, «що брат його не образить» і підписав заяву, в останньому судовому засіданні подала заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність. Суд, заслухавши відповідача, який не заперечував проти продовження розгляду справи у відсутності позивача по основному позові і відповідача по зустрічному позові та представника третьої особи, вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності позивача по основному позові і відповідача по зустрічному позові [PERSON] та представника третьої особи - Волноваської державної нотаріальної контори. Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що основний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду свідчив, що сторони по справі знає з дитячих років, оскільки мешкає в с. Кіровське, Волноваського району, Донецької області. Пояснив, що в нього була розмова з [PERSON] і він йому повідомив, що бажає виписати брата, [PERSON] з спадкового будинку і запитав його, чи не підтвердить він про те, що останній в будинку [ADDRESS] не мешкає, він відповів, що дасть такі свідчення, більше ні про що розмови не було. Окрім того пояснив, що [PERSON] в будинку не мешкає з зими 2012 року, він бачив що він після зими приїздив один раз, а також бачить його в поминальну неділю. Свідок [PERSON] суду свідчила, що сторони знає за місцем проживання з дня їх народження. Пояснила, що на час смерті матері в будинку мешкав [PERSON], а [PERSON] мешкав з родиною в с. Златоустівка. З весни 2012 року [PERSON] в будинку не мешкав, оскільки влаштувався на роботу, де конкретно їй не відомо. Взимку 2013 року в будинок з родиною поселився [PERSON] зробив ремонт і мешкає по теперішній час. Від [PERSON] вона дізналася про те, що він оформив спадщину на своє ім'я, оскільки [PERSON] від спадщини відмовився, але від останнього вона не чула про те, що він відмовився від спадщини. Свідок [PERSON] суду свідчив, що сторони знає за місцем проживання, а з [PERSON] навчався в одному класі, відносини добрі. В будинку мешкав [PERSON] і після смерті матері, також він мешкав, а коли він оформився на роботу в Донецьк, то він доглядав за будинком, за проханням останнього, а на вихідні він постійно приїздив в спадковий будинок. В 2013 році [PERSON] з родиною переїхав мешкати в будинок і після цього [PERSON] приїздив один - два рази на місяць, і за його проханням він неодноразово відвозив його до траси Маріуполь - Донецьк, звідки він їхав в м. Донецьк, так як має на праві власності автомобіль. Також пояснив, що відносно спадщини йому відомо те, що спадщину оформив [PERSON] оскільки як пояснив останній, так менш платити коштів при оформленні, але спадщина буде належати їм обом. Свідок [PERSON] дав аналогічні свідчення. Свідок [PERSON] суду свідчив, що сторони знає з 2004 року, оскільки проживав по сусідству більше 6-ти років, взаємовідносини добрі. Пояснив, що [PERSON] мешкав разом з матір'ю [PERSON] по день її смерті в будинку [ADDRESS], а [PERSON] мешкав з родиною в с. Златоустівка. Від [PERSON] він дізнався про те, що він буде спадщину оформляти на своє ім'я, оскільки на одного менше платити за оформлення, але спадок буде належати як йому так і [PERSON] Через деякий час до нього звернувся [PERSON], оскільки він має автомобіль, щоб він перевіз його з родиною з с. Златоустівка в с. Кіровське і в розмові сказав, що він розмовляв з братом - [PERSON], оскільки половина будинку належить йому і він не заперечував, щоб він з родиною мешкав в спадковому будинку. Свідок [PERSON] суду свідчив, що сторони знає з народження, взаємовідносини добрі. Пояснив, що [PERSON] мешкав в спадковому будинку разом з матір'ю по день її смерті. На похоронах матері [PERSON] мав апарат Єлизарова на нозі і за допомогою милиць ходив. Довгий час [PERSON] був на лікарняному. Потім він був присутнім при розмові, коли [PERSON] говорив, що якщо спадщину оформити на одного так буде менше платити при оформленні, але спадок буде належати їм обом. З свідоцтва про смерть на ім'я [PERSON] вбачається, що померла [INFO] року, про що в Книзі реєстрації смертей 2008 року травня місяця 19 числа зроблено відповідний актовий запис за № 6. Місце реєстрації виконком Кіровської сільської ради, що є наявним у справі. Доводи позивача по основному позові підтверджуються Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.11.2011 року посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою з якого вбачається, що [PERSON] отримав спадщину після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO] року, яка складається з жилого будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS], житловою площею - 43.00 кв.м., а загальною 74, 50 кв.м., вартістю 57006 гривень, реєстр 2616. Про те, що право власності зареєстровано відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України вбачається з витягу про державну реєстрацію прав КП «Волноваське бюро технічної інвентаризації», згідно якої [PERSON] є власником будинку [ADDRESS]. З заяви [PERSON] в Волноваську державну нотаріальну контору від 28.10.2008 року вбачається, що [INFO] року померла його мати - [PERSON] і після її смерті залишилось спадкове майно від якого він відмовляється, що є наявним у справі. Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2011 року посвідченого Волноваською державною нотаріальною конторою вбачається, що [PERSON] отримав спадщину після смерті його матері [PERSON], а саме земельну ділянку площею 3.09 га., розташованої на території Кіровської селищної ради Волноваського району, Донецької області, кадастровий номер земельної ділянки 1421583100030000472, 1421583100030001486, реєстр №2618. А з Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 989540 від 15.03.2006 року вбачається, що видано [PERSON], що вона є власником земельної ділянки площею 3.09 га., у межах згідно з планом, розташованої на території Кіровської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на державному акті є відмітка державного нотаріуса, про те, що право власності переходить до [PERSON], що також є наявним у справі. З довідки - характеристики № 19 від 14.04.2014 року, що є наявною у справі вбачається, що вартість будинку [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом складає 43 125 гривень. Згідно витягу № 724 від 19.03.2014 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки виданого відділом держземагенства у Волноваському районі Донецької області що також є в матеріалах справи вбачається, що земельна ділянка 1421583100030000472 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Кіровської сільської ради, Волноваського району, Донецької області належить на праві власності - [PERSON], площею 2,82 га., рілля, вартістю 59 288 гривень 33 копійки. З витягу з історії хвороби № 4057428 на ім'я [PERSON], що є наявним у справі вбачається, що з 10.05.2008 року і по 21.10.2008 року він знаходився на лікарняному листу з переломом ноги, що підтверджує доводи відповідача по основному позові і позивача по зустрічному позові. Про те що [PERSON] працює в м. Донецьку, вбачається з ксерокопії трудової книжки на його ім'я, де під номером 7 є запис від 18.06.2012 року, що його прийнято водієм до ТОВ «Епідцентр», наказ № 123 від 18.06.2012 року, що є наявною у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] був зареєстрований і мешкав в будинку [ADDRESS], що належав його матері, [PERSON], як член родини на підставі ст. 405 ЦК України і після її смерті продовжував мешкати до 17.06.2012 року, а 18.06.2012 року він оформився на роботу в м. Донецьк де мешкав тимчасово протягом неділі, а на вихідні постійно приїздив в вищевказаний будинок, а коли в спадковий будинок переїхав на постійне місце проживання [PERSON] з родиною, то [PERSON] став приїздити один - два рази на місць, як підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Суд критично відноситься до свідчень свідків [PERSON] який свідчив, що з зими 2012 року, а свідок [PERSON] свідчила, що з весни 2012 року [PERSON] в вищевказаному будинку не мешкав, а також до доводів позивача, відносно того, що з травня 2012 року [PERSON] в спадковому будинку не мешкає, оскільки вони спростовуються свідчення свідків [PERSON] та [PERSON], а також тим, що до 14.06.2012 року [PERSON] працював на ЗАТ «Діяновській птахофабриці», що розташована в с. Кіровське, згідно запису в трудовій книжці, що також підтверджує факт того, що він мешкав в спадковому будинку. Окрім того, свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони не бачили [PERSON], але в категоричній формі не запевняли, що він не приїздив. Позивач [PERSON] не надав суду доказів відносно того, які саме комунальні послуги повинен був сплачувати [PERSON] і не сплачував, а також докази відносно того, що останній більше року не мешкав в будинку де він зареєстрований, як вказано в позові, тому основний позов про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок того, що тривалий час був відсутнім задоволенню не підлягає. З доводів позивача по зустрічному позові впродовж травня - липня місяців 2013 року відповідач по зустрічному позові не допускав позивача мешкати за його місцем реєстрації, проти чого не заперечував в судовому засіданні і [PERSON], що дає суду право визнати, що позов в частині усунення перешкод в користуванні житловим будинком [ADDRESS] на підставі ст.ст 64, 156 ЖК України підлягає задоволенню, оскільки він не втратив право на проживання в вищезазначеному житловому будинку. В частині визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та поновлення строку прийняття спадщини позов також підлягає задоволенню. Оскільки з пояснень державного нотаріуса, який приймав заяву про відмову від спадщини вбачається, що [PERSON] був під впливом свого брата, довіряв йому і заявляв про те, що брат його не образить, а на її роз'яснення про наслідки від відмови від спадщини не звертав уваги, що дає право суду визнати, що при підписанні заяви [PERSON] про відмову від спадщини він помилявся, а відповідач [PERSON] ввів його в оману, тому причину пропуску строку визнати поважною, і на підставі ст.ст. 229, 1272 ЦК позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач по зустрічному позові є спадкоємцем першої черги тому має право на ? частину спадщини у відповідності зі ст. 1267 ЦК України, після смерті спадкодавця, їх матері - [PERSON], тому позов в частині визнання недійсним свідоцтва ? частину про право на спадщину за законом та визнання за ним права на спадщину за законом підлягає задоволенню. Враховуючи, що [PERSON] відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України зареєстрував права власності на спадковий будинок, тому позов в частині визнання реєстрації недійсною підлягає задоволенню. На стягненні судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, позивач по зустрічному позові не наполягає.

Outcome: approved