Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач подав до суду позовну заяву про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною мотивуючи тим, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі до 17.12.2013 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Позивач проживає окремо від дитини. Відповідачка перешкоджає позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні без її участі. Вважає, що його спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини та доцільніше було б, щоб його побачення з дитиною відбувалися за місцем його проживання та мати можливість спільного відпочинку з дитиною, так як він мешкає у приватному будинку, в якому є всі умови для спілкуватися з дочкою. Просить суд зобов'язати відповідачку не чинити перешкод у вихованні дочки та щотижневих побаченнях з дочкою з п»ятниці по вечір неділі та спільному відпочинку під час його відпустки. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просить його задовольнити, доповнивши, що при розгляді його заяви на комісії райдержадміністрації йому визначили побачення з дитиною з 11 до 14 год. щосуботи в присутності матері, так як вважали, що він судимий і тому не дозволили в інший час і з більшою тривалістю. Фактично судимість в нього погашена і не має перешкод при спілкуванні з дитиною, так як він проживає у приватному будинку з матір»ю, яка також бажає спілкуватися з онукою. Будинок має всі комунальні зручності, що підтверджено актом обстеження. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала частково і згодна на спілкування з дитиною позивачем тільки в її присутності, так як донька часто хворіє і потребує стороннього догляду. ЇЇ представник підтримав вимоги відповідачки, так як в розпорядженні визначений певний час для спілкування позивача з дитиною - з 9 до 11 год. щосуботи. Представник третьої особи до суду не з»явився. Подав до суду заяву, в якій просить слухати справу за його відстуності і покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази справи, вважає, що позов необхідно частково задовольнити. У судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі до 17.12.2013 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Позивач проживає окремо від дитини. Відповідачка перешкоджає позивачу самостійно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. Позивач вважає, що його спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини та доцільніше було б, щоб його побачення з дитиною відбувалися за місцем його проживання та щоб можливість спільного відпочинку з дитиною, так як він мешкає у приватному будинку, в якому можливо спілкуватися з дочкою. Згідно зі ст.157 ч.2, 3 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею та той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Аналогічна вимога мається у ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства», у відповідності до якої батьки, які проживають окремо від дитини, мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно розпорядження голови райдержадміністрації від 30.12.13 позивачу визначені дні та години його зустрічі з дочкою щосуботи з 11 до 14 год. у присутності матері, враховуючи вік дитини. Суд вважає, що на даний час дитина вже досягла віку, при якому немає перешкод у спілкуванні батька з дитиною окремо від матері за місцем проживання батька і спільному відпочинку під час відпустки. Крім того, застереження, що позивач має непогашену судимість спростовуються довідкою, що судимість позивача погашена, тобто він реабілітований і є громадянином з усіма правами, наданими Конституцією. Також суд не приймає заперечення відповідачки, що дитина часто хворіє і спілкування з батьком може загострити хворобу, так як її твердження нічим не підтверджені, крім довідки з лікарні, що дитина перебуває на диспансерному обліку, як часто хворіюча. Заперечення проти позову представника відповідачки, що розпорядженням голови райдержадміністрації визначені години та дні побачень батька з дитиною суд до уваги не приймає, так як це розпорядження має рекомендаційний характер і на думку суду не сприяє повноцінному спілкуванню з дитиною та її вихованню батьком, так як кілька годин на тиждень не дають повноцінного спілкування, тим паче у присутності матері, а тим більше участі у її вихованні. Тому суд відповідно до ст.159 Сімейного Кодексу України визначає спосіб участі позивача у вихованні дитини з врахуванням його вимог у позовній заяві.

Outcome: approved