Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування заявленого позову вказують про те, що 17 серпня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступник ВАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14/МК/2007-978, за умовами якого позичальнику було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 15000 євро, строком до 17 серпня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних. Внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] зобовязань по погашенню кредитної заборгованості, станом на 14 листопада 2016 року загальна заборгованість за кредитним договором № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року становить 72223,76 гривень, що складається з 43538,71 гривень заборгованості по тілу кредиту, 18012,08 гривень заборгованість по відсоткам, 19672,97 гривень нарахованої пені. В якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 22 березня 2013 року 22 березня 2013 року було укладено Договір іпотеки, предметом якого став житловий будинок з надвірними будівлями в місті Славута по вулиці Б. Хмельницького, 62 Хмельницької області, та земельна ділянка загальною площею 1000 кв.м. 17 серпня 2007 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася перед кредитором за належне виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов»язань згідно кредитного\~\~договору № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року. Згідно поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Просять стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 72223,76 гривень та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки\~житловий будинок та земельну ділянку шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною 193257 гривень, а також стягнути відповідачів судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вказуючи про часткове погашення заборгованості за кредитним договором, на підтвердження чого надали квитанції про погашення заборгованості в розмірі 59000 гривень, до вимог про стягнення пені просять застосувати позовну давність, про що подали письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 17 серпня 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» (правонаступник ВАТ КБ «Надра») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 14/МК/2007-978, за умовами якого позичальнику було надано грошові кошти в розмірі 15000 євро на споживчі потреби строком до 17 серпня 2012 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,9 % річних. Згідно п.4.1.1 Кредитного договору повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється згідно графіком повернення кредиту та сплати відсотків, що є невідємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.4.1.2. Кредитного договору відсотки за користування кредитом нараховуються банком починаючи з дати надання кредиту та встановлюються в розмірі 12,9 % річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 днів; позичальник повинен сплачувати відсотки за користування кредитом згідно з графіком; у випадку прострочення виконання зобовязання повернення кредиту в строк обумовлений в пункті 4.1.1. кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом або його частини у розмірі 25 % річних виходячи з фактичної кількості днів у розрахунковому місяці, рік дорівнює 360 днів. Відповідно до п.7.1.3. Кредитного договору у випадку невиконання (часткового невиконання) позичальником своїх зобовязань по кредитному договору, в тому числі по поверненню кредиту та сплати відсотків, звернути стягнення на заставлене майно відповідно до діючого законодавства України для погашення в повному обсязі заборгованості за кредитом, відсотками та неустойкою, якщо її буде зараховано. Відповідно до п.9.1. Кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. Відповідно до п.9.2. Кредитного договору у разі порушення позичальником строків повернення кредиту позичальник зобовязаний сплати на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. Відповідно до п.9.3. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 % від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у графіку і визначених на дату прострочення. 24 вересня 2010 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року. 22 березня 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року. 22 березня 2013 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року. 17 серпня 2007 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася перед кредитором за належне виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобовязань згідно кредитного\~\~договору № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року. Згідно поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 22 березня 2013 року між банком та відповідачкою [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору поруки № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року. В якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 22 березня 2013 року 22 березня 2013 року було укладено Договір іпотеки, предметом якого став житловий будинок з надвірними будівлями в місті Славута по вулиці Б. Хмельницького, 62 Хмельницької області, та земельна ділянка загальною площею 1000 кв.м. Згідно статті 2 Договору іпотеки, іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем/боржником кожного і всіх його боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Зокрема, іпотека за цим договором забезпечує виконання таких вимог іпотекодержателя: повернення кредиту, сплата процентів за користування кредитом, сплата пені за прострочення повернення кредиту та процентів, а також сплата штрафу за нецільове використання кредиту, відшкодування збитків та витрат, викликаних порушенням кредитного договору. Відповідно до п.4.4. Договору іпотеки вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем та становить 193257 гривень. 10 січня 2017 року та 9 лютого 2017 року відповідачам було направлено претензії з вимогою про виконання зобовязань щодо сплати кредитної заборгованості, проте, вимоги банку залишилися без задоволення. Станом на 14 листопада 2016 року загальна заборгованість за кредитним договором № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року становить 72223,76 гривень, що складається з 43538,71 гривень заборгованості по тілу кредиту, 18012,08 гривень заборгованість по відсоткам, 19672,97 гривень нарахованої пені, що підтверджено розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та актів законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно до ст.ст.572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до\~ст. 12 цього Закону\~у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором,іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.ст. 33, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 2ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема іпотекодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Частиною 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Сторонами договору іпотеки було узгоджено заставну вартість предмета іпотеки у розмірі 193257 гривень, а тому слід визначити саме таку початкову вартість предмета іпотеки. Таке визначення початкової вартості предмета іпотеки не перешкоджає сторонам на стадії виконання рішення суду визначити вартість предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності та відповідно не обмежує права сторін щодо цього. Позивач як іпотекодержатель має право захистити свої майнові права, звернувшись до суду з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, оскільки передбачено умовами договору іпотеки. Відповідачем [PERSON] під час судового розгляду погашено заборгованість за кредитним договором в розмірі 59000 гривень, про що надано банківські квитанції. Таким чином з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом в розмірі 2550,79 гривень (61550,79 гривень 59000 гривень). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК). Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2\~ст.258 ЦК\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1\~ст.261 ЦК). Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5\~ст.261 ЦК). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252, 255\~ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами Додатку № 2 від 30 квітня 2014 року до Додаткового договору № 2 до Кредитного договору № 14/МК/2007-978 від 17 серпня 2007 року (Графіку) погашення тіла кредиту та відсотків повинно здійснюватися позичальником щомісячно частинами, тому початок перебігу позовної давності для стягнення пені необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного щомісячного зобовязання за кредитним договором. Судом обєктивно встановлено, що відповідач [PERSON] своєчасно щомісячні зобовязання з погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредиту не виконував у звязку із чим у нього утворилася заборгованість по пені в розмірі 10672,97 гривень за період з 14 листопада 2015 року по 13 листопада 2016 року. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом 31 березня 2017 року. На підставі викладеного суд знаходить, що заява відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені є підставною та обґрунтованою. Розрахунок заборгованості по пені позивачем здійснено відповідно до вимог\~ст. 258 ЦК України, згідно з якою позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Провівши обрахунки, судом встановлено, що в межах строку позовної давності відповідач допустив заборгованість по сплаті пені до квітня 2016 року в розмірі 6545 гривень (10672,97 гривень 4127,97 гривень). З врахуванням наведеного, даючи аналіз зазначеним правовим нормам, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки ґрунтуються на законі та договорах. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: partial