Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 29.09.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №28-199, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 32 000 дол. США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28.09.2026 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Згідно з п.7.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань відповідач [PERSON] сплачує позивачу пеню у розмірі 0,4% від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договора поруки №46-199 від 29.09.2005 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Таким чином, позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу [PERSON] кредиту виконав, надавши позичальнику кредит. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 13.03.2017 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 17 601,66 дол. США та по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит становить 113,93 грн., тому позивач звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Гаврилюк О.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали та не заперечували проти задоволення останніх. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 29.09.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №28-199, відповідно до умов якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 32 000 дол. США, а відповідач зобов'язалась повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 28.09.2026 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,5% річних. Згідно з п.7.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань відповідач [PERSON] сплачує позивачу пеню у розмірі 0,4% від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008 року у Статут АКІБ «УкрСиббанк» були внесені зміни, відповідно до яких нове повне найменування банку стало - публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Відповідно до положень ЦК України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є організацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договора поруки №46-199 від 29.09.2005 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань, що виникли з кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу [PERSON] кредиту виконав, надавши позичальнику кредит. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Станом на 13.03.2017 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит становить 17 601,66 дол. США, з них: -15 873,54 дол. США - кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованості з липня 2016 року - 1 142,82 дол. США; -1 728,12 дол. США - заборгованість по процентам; а також 113,93 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, з них: -48,79 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; -65,14 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачами зобов'язань за договорами. Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» у разі укладення договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті, а не в еквівалентному виражені гривні до долара США на час вирішення спору. Згідно п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, під час судового розгляду достовірно судом встановлено, що у позивача є наявні усі необхідні ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а відтак банк правомірно надав позичальнику кредит в іноземній валюті, а тому заборгованість за такими зобов'язаннями підлягає стягненню у валюті кредиту. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 7 080,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням №0013436302 від 13.03.2017 року, також підлягає стягненню з відповідачів, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved