Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № KRP0AD40303450 від 30.03.2010 в розмірі 90 000 грн. та судових витрат в розмірі 1378 грн. В обґрунтування позовних\~вимог посилається на те, що\~30 березня 2010 року між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № KRP0AD40303450, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 106720,96 грн. на строк та умовах, що передбачені договором. Оскільки відповідач не виконав зобовязання по кредитному договору, тому станом на 22.01.2016 утворилась заборгованість за кредитом у сумі 61707,15 грн., по процентам за користування кредитом 7640,21 грн., по комісії 1917,88 грн., а також пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 57117,34 грн. Просить стягнути з відповідача частину заборгованості в сумі 90\~000 грн. та відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та зясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню\~з таких підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобовязання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором позики встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 30 березня 2010 року між ПАТ ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № KRP0AD40303450, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 106720,96 грн. на строк до 27 березня 2015 року зі сплатою 20,04 % річних на залишок кредиту(а.с. 10 зворотній бік). Відповідно до умов договору, відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором (а.с. 8-10). Ст. 11 ч. 2 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обовязків є у тому числі договори та інші правочини. Отже, вказаний вище договір породив певні права та зобовязання сторін. З наданих суду документів вбачається, що відповідач [PERSON] умов кредитного договору не виконав, допустивши порушення терміну повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, встановленого п.п. 17.1.6 Договору (а.с. 10 зворотній бік). Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разу невиконання чи несвоєчасного виконання зобовязань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобовязаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно до ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Як вбачається з розрахунку, станом на 22.01.2016 утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 128382,58 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 61707,15 грн., по процентам за користування кредитом 7640,21 грн., по комісії 1917,88 грн., а також пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 57117,34 грн. (а.с. 4-7). Позивач просить стягнути частину заборгованості в сумі 90\~000 грн., а саме: заборгованість за кредитом у сумі 61707,15 грн., по процентам за користування кредитом 7640,21 грн., по комісії 1917,88 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 18734,76 грн. (а.с. 7). Враховуючи наведене, доводи позивача щодо стягнення з відповідача суми заборгованості, що виникла з кредитного договору № KRP0AD40303450 від 30.03.2010 року, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та [PERSON], є обґрунтованими, тому позов слід задовольнити. Згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, а саме 1378,00 грн. (а.с.1) На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 536, 551, 554, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та

Outcome: approved