Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], та [PERSON]. [INFO], що був укладений 06.11.2005 р. та зареєстрований Стайківською сільською радою Кагарлицького району Київської області, після розірвання шлюбу залишити їй, [PERSON], прізвище [PERSON], посилаючись на те, що 06.11.2005 р. між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, у зв'язку з чим Стайківською сільською радою Кагарлицького району Київської області було здійснено державну реєстрацію. Від шлюбу вона та відповідач спільних дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, оскільки як виявилось згодом погляди її та відповідача на різні сторони життя та сімейні питання кардинально відрізняються, що призводить до постійного з'ясування відносин та суперечок між нею і відповідачем. Між нею та відповідач немає взаєморозуміння, вони не можуть дійти спільної точки зору у спірних питаннях, а також з її дітьми. Враховуючи вищезазначені обставини шлюбні відносини між нею та відповідачем не носили характеру подружніх починаючи з 23 квітня 2016 року. Отже, шлюбні відносини між нею та відповідачем на даний час відсутні та шлюб носить формальний характер. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосуванню судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим, оскільки вона ні за яких умов не буде проживати однією сім'єю з відповідачем. Подальше спільне життя її і відповідача як подружжя і збереженні шлюбу буде суперечити її інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між нею та відповідачем. Отже, є неможливим збереження шлюбу між нею та відповідачем, який у разі надання їй та відповідачу судом строку на примирення, все одно не буде збережено. З питання щодо вихований та проживання дітей спору немає, оскільки спільних дітей у неї та відповідача немає. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Їй відомо, що відповідно до ст. 106 Сімейного кодексу України взаємною згодою подружжя шлюб може бути розірваний органом державної реєстрації актів цивільного етану за заявою подружжя, яке не має дітей. Однак, вона та відповідач не можуть подати спільну заяву про розірвання шлюбу, оскільки відповідач 23 квітня 2016 року виїхав та на даний час за місцем проживання не проживає. Враховуючи вищезазначені норми Сімейного кодексу України вона має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, у якщо відповідач відмовляється розривати шлюб за спільною заявою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося з відміткою - за зазначеною адресою не проживає - вибув, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 06 листопада 2005 року Виконавчим комітетом Стайківської сільської ради Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 12, у зв'язку з чим було видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 06.11.2005 р. Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами припинені з 23 квітня 2016 року. Від спільного шлюбу сторони не мають дітей. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сім'я розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сім'ї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved