Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач ПрАТ «Будівельна фірма «Старатель» через свого представника звернулись до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії. Вимоги позову обґрунтовані тим, що у рамках виконавчого провадження шляхом проведення аукціону було реалізовано арештоване заставне майно - транспортний засіб марки МАЗ 630303, 2008 року випуску, тип: вантажний автокран, д.н. [NUMBER] , що належить позивачу на праві приватної власності. Заставодержателем цього автокрану є ПАТ «Укрсоцбанк». Результати аукціону було оформлено протоколом ПП «СП «Юстиція» від 24.01.2013 №2-К-600-ДР. На виконання вказаного протоколу [PERSON] сплатив за придбане майно 343100,00 грн. Дані кошти були отримані ПАТ «Укрсоцбанк». Транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON] під номером [NUMBER] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.03.2014 у справі №756/4671/13-ц за позовом ПрАТ «Старатель» до [PERSON] , ПП «СП «Юстиція», ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: ПАТ «Укрсоцбанк», про визнання недійсним аукціону та протоколу оформлення аукціону визнання протиправним та скасування акту державного виконавця про реалізацію арештованого майна, та за самостійними вимогами ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] , ПП «СП «Юстиція», ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про визнання недійсним аукціону та протоколу оформлення аукціону, позови задоволено частково: визнано протокол Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» від 24.01.2013 №2-К-600-ДР- з проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить ПрАТ «Будівельна фірма «Старатель» - недійсним. Позивач звертався до суду із позовом про застосування наслідків недійсності правочину. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2015 у справі №756/6139/14 за позовом ПрАТ «БФ «Старатель» до [PERSON] , ПАТ «Укрсоцбанк», Управління автомобільної інспекції Головного управління в місті Києві Міністерства внутрішніх справ України, за участі третьої особи - Відділу Державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві про застосування наслідків недійсності правочину, при цьому в позові відмовлено повністю. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015 вказане рішення Оболонського районного суду м. Києва залишено без змін. Підставою ухвалення рішення слугувало те, що позивачем ПрАТ «БФ «Старатель» було обрано невірний спосіб захисту свого законного права, так як в даному випадку позивач не мав права звертатися з позовом про застосування наслідків недійсності правочину. Разом з тим, рішенням Господарського районного суду міста Києва від 23.10.2013 у справі №910/17364/13 за позовом ПрАТ «БФ «Старатель» до ПАТ «Укрсоцбанк» за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса КМНО Ковальчука С.П. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги задоволено повністю - визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.10.2009 приватним нотаріусом КМНО Ковальчуком С.П. за №3905 про звернення стягнення на транспортний засіб марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, тип: вантажний автокран, реєстраційний номер: [NUMBER] . Таким чином за твердженням позивача, рухоме майно вибуло з володіння власника не з його волі, так як відповідне майно було арештовано та реалізовано в примусовому порядку шляхом проведення аукціону. Даний факт також встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.03.2014 у справі №756/4671/13-ц. 15.01.2015 ПрАТ «БФ «Старатель» звертався до [PERSON] з претензією №15/01/15-01 щодо передачі відповідного рухомого майна позивачу. Проте, жодної відповіді на дану претензію [PERSON] не надав. З огляду на зазначене позивач просив витребувати у відповідача транспортний засіб - автокран МАЗ 630303, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований на ім`я відповідача [PERSON] під д.н.з. [NUMBER] , та передати даний транспортний засіб на користь позивача, та зобов`язати відповідача УДАІ ГУ МВС України в м. Києві скасувати реєстрацію транспортного засобу, яка була проведена на ім`я [PERSON] , і провести реєстрацію вказаного об`єкту рухомого майна за ПАТ «Будівельна фірма «Старатель». Ухвалою суду від 26.01.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 26.12.2017 постановлено закрити провадження у справі за позовом ПрАТ «Будівельна фірма «Старатель» до [PERSON] , регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, треті особи: ПАТ «Укрсоцбанк», Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва про витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов`язання вчинити дії в частині вимог до регіонального сервісного центру МВС в м. Києві. Представники позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили задовольнити. У своїх поясненнях вказували, що спірне рухоме майно було реалізоване на користь відповідача не в порядку виконання судових рішень, оскільки підставою для відкриття виконавчого провадження, в рамках якого проведений аукціон, став виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави, а не виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення. Спірний транспортний засіб був реалізований в примусовому порядку органами виконавчої служби. Боржник за виконавчими провадженнями оскаржив виконавчий напис приватного нотаріуса у судовому порядку, що свідчить про відсутність згоди заставодавця на вибуття майна з його володіння. Отже, вказане свідчить, що спірне рухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, що є підставою для витребування такого майна у добросовісного набувача на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] подав до суду заперечення, відповідно до яких вважає, що вимоги позивача є такими, що не ґрунтуються на наявних у справі доказах, суперечать нормам матеріального права та є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. [PERSON] не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, ним було вжито усіх розумних заходів для з`ясування правомочності продавця на відчуження майна. Відповідач не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника цього майна, так як придбав майно не в іншої особи за договором, а придбав це майно з прилюдних торгів (аукціону). У [PERSON] на час проведення торгів не було жодного сумніву в легальності проведення цих торгів, він належним чином був зареєстрований у якості учасника торгів, не порушував процедури торгів, належним чином та у повному обсязі виконав усі свої обов`язки як учасника торгів. Жодним рішенням суду не встановлений той факт, що [PERSON] як учасник торгів порушив вимоги законодавства, якими регулюється порядок ведення цих торгів, чи той факт, що він знав чи повинен був знати про незаконність цих торгів, незаконність (недійсність) виконавчого документу, на підставі яких ці торги проводилися. Спірне майно не могло вибути з володіння позивача проти його волі, через те, що підстави для вибуття майна з його володіння не мають ознак обману, насильства, зловмисної домовленості власника з другою стороною. Позивачу було достовірно відомо про його заборгованість перед банком, було відомо про той факт, що банк має право звернути стягнення на предмет застави в рахунок виконання зобов`язання, та позивачем не надано суду доказів іншого. Позивач стверджує, що йому нічого не було відомо про проведення торгів, однак, наявна в матеріалах справи заява від самого позивача про участь у цих торгах, що була подана організатору торгів, спростовує ці твердження. Крім того, той факт, що позивач надавав численні позови до суду щодо оскарження оцінки майна й з інших підстав щодо процедури виконавчого провадження вказує на те, що позивач не зазначав про відсутність своєї волі на продаж майна з торгів, а лише зазначав, що він не згоден із певними складовими цих торгів, тобто ціна майна і т.п., а в іншому, як вбачається, розуміючи, що майно продається для погашення боргу перед ПАТ «Укрсоцбанк», який існує й по цей час та не оскаржується. За твердженням представника відповідача усе це вказує на той факт, що майно ніяким чином не могло вибути із володіння позивача проти його волі, так як проти цього говорять усі наявні у справі докази. Якщо майно було придбане добросовісним набувачем з торгів, проведених для виконання судового рішення (виконавчого напису) існує спеціальна процедура приведення сторін у первісний стан, й ця процедура не передбачає витребування майна у володіння власника, а передбачає повторні торги із продажу цього майна, так як кінцева мета торгів - погашення боргу перед стягувачем, чиї права прямо порушуються при поверненні майна безпосередньому боржнику. Враховуючи викладене, просить відмовити ПрАТ «БФ «Старатель» у задоволенні позовних вимог з урахуванням заяви про уточнення підстав позову від 11.12.2017 у повному обсязі. Представник третьої особи АТ «Укрсоцбанк» під час судового розгляду заперечував щодо задоволення позову. Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м. Києва явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. 09.06.2008 між позивачем та ТОВ «ТД «КамАЗ» укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу - автокрану КС-5576Б на шасі [NUMBER] . Вказаний транспортний засіб передано позивачу на підставі акту приймання-передачі. ПрАТ «БФ «Старатель» оплатило договірну вартість придбаного транспортного засобу. Даний автокран передано у заставу ПАТ «Укрсоцбанк» у порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. У жовтні 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчук С.П. видано виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на предмет застави - автокран марки МАЗ, модель 630303, державний номерний знак [NUMBER] , в рахунок погашення заборгованості ПрАТ «БФ «Старатель» перед ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно протоколу проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить боржнику ПрАТ «БФ «Старатель» від 24.01.2013 транспортний засіб МАЗ 630303, державний номерний знак [NUMBER] , реалізовано за ціною 343100,00 грн. на користь [PERSON] , якого визнано переможцем аукціону, який, у свою чергу, зареєстрував спірний автокран на своє ім`я, внаслідок чого номерний знак змінено на [NUMBER] . Аукціон, проведений в рамках виконавчого провадження про виконання виконавчого напису від 22.10.2009 № 3905, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., про звернення стягнення на спірний транспортний засіб у рахунок задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» у сумі 914836,76 грн. При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2013 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 22.10.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. за № 3905, про звернення стягнення на транспортний засіб марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Підставою для задоволення позову ПрАТ «БФ «Старатель» було, зокрема, те, що законом, який поширюється на спірні правовідносини на момент їх виникнення, не передбачено звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження на підставі виконавчого напису нотаріуса. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.03.2014 у справі №756/4671/13-ц ухвалено визнати протокол Приватного підприємства «Спеціалізоване підприємство Юстиція» №2-К-600-ДР-з від 24.01.2013 проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить боржнику АТЗАТ «Будівельна фірма «Старатель» недійсним. Суд виходив з того, що прилюдні торги (аукціон) за своєю правовою природою є багатостороннім правочином, оскільки в ньому мають місце всі елементи, притаманні правочину, такий правочин може бути визнаний недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочинів. Підстав для визнання недійсним аукціону у суду не має, оскільки судом визнається недійсним сам протокол про його проведення. Підставою для визнання недійсним протоколу аукціону стало визначення стартової ціни транспортного засобу з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». За ч. 2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Як вбачається з положень п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частиною 3 статті 388 ЦК України визначено, що якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до п. 30 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення ч. 2 ст. 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача. Судом встановлено, що позивач у червні 2008 року набув право власності на спірний транспортний засіб, який був переданий у заставу ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. 22.10.2009 приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П. видав виконавчий напис про звернення стягнення на транспортний засіб марки МАЗ, модель 630303, 2008 року випуску, типу - вантажний автокран більше - 20 т., реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ВРЕВ-7 УДАІ в м. Києві 19.07.2008. Разом з тим, 24.01.2013 був проведений аукціон з продажу арештованого рухомого майна - предмета застави. Переможцем аукціону визнано відповідача [PERSON] , який сплатив вартість автокрану у сумі 343100,00 грн. та зареєстрував спірний автокран на своє ім`я, внаслідок чого номерний знак такого був змінений на [NUMBER] . У подальшому на підставі вищевказаних судових рішень виконавчий напис нотаріуса було визнано таким, що не підлягає виконанню, а протокол проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна визнано недійсним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.03.2014 встановлено відсутність необхідності у визнанні аукціону недійсним, оскільки саме протокол аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, підписаний ліцитатором та покупцем та затверджений представником торгівельної організації, породжує для покупця юридичні наслідки у вигляді оформлення придбаного майна у власність. Крім того, у вказаній цивільній справі третьою особою ПАТ «Укрсоцбанк» заявлені самостійні позовні вимоги про визнання недійсним аукціону, які судом задоволені частково. Підставою для визнання недійсним протоколу аукціону стало визначення стартової ціни транспортного засобу з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин, суд доходить висновку про те, що правочин, на підставі якого у відповідача [PERSON] виникло право власності на спірний автокран, у судовому порядку був визнаний недійсним. Спірне рухоме майно було реалізоване на користь відповідача не в порядку виконання судових рішень з огляду на те, що підставою для відкриття виконавчого провадження, в рамках якого проведений аукціон, став виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет застави, а не виконавчий лист, виданий на підставі судового рішення. Відтак, норми частини другої статті 388 ЦК України у даному випадку застосуванню не підлягають. Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Суд погоджується з тим, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем, оскільки прийняв участь в аукціоні з реалізації арештованого рухомого майна як фізична особа, запропонував ціну вищу за стартову, яку сплатив в повній мірі. [PERSON] не наділений повноваженнями щодо перевірки обґрунтованості ціни, за якою майно виставлено на продаж торгівельною організацією. Законні підстави вважати, що [PERSON] було відомо про суттєве зменшення стартової ціни лоту, відсутні. Спірний транспортний засіб був реалізований в примусовому порядку органами виконавчої служби. Боржник за виконавчим провадженням оскаржив виконавчий напис приватного нотаріуса у судовому порядку, що свідчить про відсутність згоди заставодавця на вибуття майна з його володіння. Відтак, суд доходить висновку, що таке рухоме майно вибуло з володіння позивача не з його волі, що є підставою для витребування такого майна у добросовісного набувача відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. Під час розгляду позову про визнання публічних торгів недійсними і витребування майна в особи, яка придбала його на торгах, суд має дати оцінку тому, чи є порушення, на які посилається позивач, суттєвими та чи вплинули вони на результат торгів. У зв`язку із цим позов про визнання публічних торгів недійсними, пред`явлений особою, права і законні інтереси якої не були порушені внаслідок відступлення від встановленого законом порядку проведення торгів, і обґрунтовані такими обставинами позовні вимоги власника про витребування проданого на торгах майна задоволенню не підлягають. У разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Отже, виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, визнаний таким, що не підлягає виконанню, що у свою чергу є підставою для закінчення виконавчого провадження. Таким чином, суд позбавлений можливості повернути сторін правочину (організатора аукціону та його переможця) у первісний стан з метою проведення повторного продажу заставленого майна. Суд вважає доведеним факт того, що рухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею, що є підставою для витребування у добросовісного набувача [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України. За таких обставин, оскільки на даний час позивач позбавлений можливості вільно, на свій власний розсуд розпоряджатись майном та майно вибуло із володіння поза його волею, суд вважає доведеним факт порушення визначеного ст. 41 Конституції України та ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України права приватної власності позивача. Тому, суд вважає за необхідне захистити права позивача та задовольнити позовні вимоги щодо витребування майна від [PERSON] на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Будівельна фірма «Старатель». Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved