Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та КП «Харківські теплові мережі» на його користь завдану матеріальну шкоду внаслідок залиття квартири № 93, що знаходиться по пр.Ювілейному, 61-Б в м.Харкові, та належить йому на праві власності, яка складається з вартості виконання ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 48\~729 грн. 52 коп., витрат по оплаті електроенергії у розмірі 970 грн.71 коп., витрат, повязаних з встановленням нового склопакету у розмірі 3\~412 грн. Також позивач просить стягнути солідарно з відповідачів компенсацію моральної шкоди у розмірі 15\~000 грн. Відповідач [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) проти задоволення позову заперечує з тих підстав, що не вважає себе належним відповідачем, оскільки відсутня її вина в залитті квартири позивача, так як відповідно до акту обстеження санітарно-технічного стану квартир № 93, №97 житлового будинку № 61-б по пр.50 років ВЛКСМ в м.Харкові від 31.01.2014 р. залиття квартири позивача відбулося через розрив неправильно встановленого забудовником АТ «Трест «Житлобуд-1» в її квартирі № 97 відсікаючого (запірного) кульового крана на кухонному вводі гарячої води. Точка розподілу меж відповідальності споживача та виконавця знаходиться після першої водозапірної арматури на відгалудженні від стояка, тобто після міста розташування джерела залиття, тому відповідальність за неналежне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованного опалення та гарячого водопостачання повинен нести виконавець робіт, а не споживач послуги. Крім того, відповідач зазначила, що акт про залиття, складений з порушенням вимог чинного законодавства, так як складений за відсутності відповідача та неуповноваженою комісією, в акті відсутні підписи осіб, які зазначені в акті як члени комісії, в звязку з чим не вважає даний доказ належним. Крім того, позивач зазначила, що висновок спеціаліста ТОВ «СТИМА» від 07.03.2014 р. та від 15.09.2015 р. про вартість матеріалів та ремонтно-будівельних робіт у сумі 28\~345,45 грн. та 48\~729,52 грн. також не може бути визнаний належним доказом, оскільки оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність, відповідач не повідомлявся про проведення даного обстеження, і у самому висновку зазначено, що оцінювачем не був виконаний візуальний огляд обєкту дослідження (квартири), оцінка проводилася на підставі доказового матеріалу наданого позивачем, при цьому, у висновку спеціаліста є ряд неточностей та невідповідностей наданим фотознімкам самим позивачем та тим фотознімкам, які надала суду відповідач, які вона зробила у присутності позивача в його квартирі після заливу. Крім того, позивач зазначила, що викликає сумнів даний висновок і з тих підстав, що субєкт оціночної діяльності ТОВ «СТИМА» згідно сертифікату може оцінювати обєкти тільки у межах спеціальності «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), в той час, як необхідна спеціалізація у сфері дослідження обєктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів. Відповідач КП «ХТМ» зазначив, що позовні вимоги не визнаються з тих підстав, що підприємство не є належним відповідачем. Відповідно до статуту предметом діяльності КП «Харківські теплові мережі» є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів. Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП Вода», КСП «Харківгорліфт» та інш., та запропоновано підприємствам виконавцям визначити конкретні обсяги послуг на підставі укладених цивільно-правових угод. На підставі даного рішення між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» були укладені договори на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків від 29.12.2006 р. № 15/1 і договір на надання послуг з аварійно-диспетчерського обслуговування від 01.03.2007 р. №660402. Новий договір між даними організаціями був укладений 13.02.2012 р. ( нова редакція договору № 15/1 від 29.12.2006 р.), який також передбачив здійснення КП «Харківські теплові мережі» технічного та аварійно-диспетчерського обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання в житлових будинках, і жодних обовязків щодо проведення поточних або капітальних ремонтів даних систем на КП «Харківські теплові мережі» не покладено. Таким чином, так як стояк, з якого було спричинено залиття квартири, не знаходиться на балансі КП «Харківські теплові мережі», то підприємство як виконавець не повинен вживати заходи з попередження аварійних ситуацій, і вся відповідальність за це покладається на КП «Жилкомсервіс» як замовника та власника будинку. КП «Жилкомсервіс» в своїх письмових запереченнях зазначили, що вони вважають, що нести відповідальність за завдану позивачу шкоду повинен власник квартири, на якого відповідно до ст. 151 ЖК України покладається обовязок по забезпеченню схоронності майна та приведення за свій рахунок його поточного та капітального ремонту. В період судового розгляду ухвалою суду від 23.04.2015 р. та ухвалою суду від 06.06.2015 р. (про виправлення описки) було задоволено клопотання позивача, вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на квартиру відповідача; за клопотанням відповідача [PERSON] призначено та проведено судову будівельно-технічну експертизу від 17.06.2016 р. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, розглянувши письмові заперечення та дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири № 93, що знаходиться по пр.Ювілейному, 61-Б (до перейменування 50 років ВЛКСМ) в м.Харкові. Відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) є власником квартири № 97, що знаходиться по пр.Ювілейному, 61-Б (до перейменування 50 років ВЛКСМ) в м.Харкові. 31.01.2014 року мало місце залиття водою квартири № 93, що належить позивачу. Джерелом залиття є відсікаючий кульовий кран на відводі гарячої води, який розташований в квартирі № 97, що належить відповідачу. Зазначений факт визнаний сторонами, в звязку з чим відповідно до вимог ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Суд вважає доведеним той факт, що причиною залиття була поломка (розрив) невірно встановленого відсікаючого кульового крану на вводі гарячої води в квартирі № 97, яка на час аварії перебувала в ремонтному стані ( по підлозі цементна стяжка). При огляді квартири № 93 комісією у складі начальника дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс» [PERSON], інженера дільниці [PERSON], майстра [PERSON], майстра КП «ХТС» [PERSON] було встановлено, що відсікаючий кульовий кран на вводі гарячої води розірваний на дві частини, основна його частина, в якій знаходиться запірний елемент, відірваний та лежить на підлозі. Також комісією встановлені наслідки залиття на стінах, стелі та підлозі загальною площею 6,5 кв. м., у тому числі: на кухні (стеля, шпалери на гіпсокартоні) площею 1,5 кв.м., в першій кімнаті площею 12 кв.м. (стеля, шпалери на гіпсокартоні) площею 1 кв.м., стіни (шпалери) площею 2 кв.м., в другій кімнаті провисання натяжної стелі, площею 2 кв.м., у ванній кімнаті стеля (гіпсокартон) площею 2 кв.м., прокапування води з світильника, коридор розмокання ламінату площею 1,5 кв.м. Зазначені факти встановлені з акту від 31.01.2014 р., складеного комісією, у вищезазначеному складі (а.с.42 т.1). Заперечення відповідача [PERSON] в тій частині, що даний акт не є належним доказом, так як хоча він і відповідає формі, але складений з порушенням норм закону, так як складений у відсутності власників квартир і не містить їх підпису, не є підставою для визнання даного акту неналежним доказом, оскільки, як зазначив сам відповідач, даний акт відповідає по формі вимогам, які предявляються до даного документу відповідно до п.2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлового-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. (додаток №4), а відсутність підписів у акті власників квартир не є підставою для визнання доказу недопустимим. Крім того, жоден з власників не заперечує той факт, що особисто або через своїх представників вони оглядали як квартиру № 93 так і квартиру № 97 на предмет залиття та наслідків такого залиття. Заперечення відповідача в тій частині, що не всі члени комісії приймали участь у огляді квартири та складенні акту доказами не підтверджені, так як свідки, які давали показання за даними обставинами, допитувалися в іншому складі суду, в новому складі їх показання не досліджувалися, ніякими доказами даний факт суду не доведений. Визначення винної особи у спричинені збитків залежить від визначення меж відповідальності споживача та виконавця житлово-комунальних послуг по постачанню гарячої води до квартири відповідача. Відповідно до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 р. визначені наступні поняття: внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Виконавець послуг - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Точка розподілу - місце передачі послуги від однієї особи до іншої, облаштоване засобами обліку та регулювання. Відповідно п. 22 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., точками розподілу, в яких здійснюється передача послуг з постачання холодної та гарячої води від виконавця споживачеві у багатоквартирному будинку є місце після першої водозапірної арматури на відгалудженні від стояка у квартирі споживача. Відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи від 17.06.2016р. точка розподілу , в якій здійснюється передача послуг від КП «ХТМ» споживачеві, який надає послуги з гарячого водопостачання, в системі внутрішньобудинкового гарячого водопостачання будинку № 61-Б по пр. Ювілейному в м.Харкові знаходиться після першої водозапірної арматури на відгалудженні від стояка у квартирі споживача. Відсікаючий кульовий кран на вводі гарячої води, що встановлений у приміщенні вбиральні №7 площею 1,6 кв.м. це місце з якого сталася аварія 31.01.2014 р. на системі внутрішньобудинкового гарячого водопостачання в межах квартири [ADDRESS], знаходиться до точки розподілу, в якій здійснюється передача послуг гарячого водопостачання від виконавця споживачеві. Даний відсікаючий кульовий кран на вводі гарячої води відноситься до зони обслуговування субєкта господарювання, який надає послуги з постачання гарячої води (виконавця) (а.с.83-88 т.4). Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р., виконавець зобовязаний проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акту (п.32 п.п.5); утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт (п.32 п.п.10). З наведеного вбачається, що обовязок по обслуговуванню відсікаючого (запірного) кульового крану на кухонному вводі гарячої води лежить на субєкті господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (Закон № 1875-IV) договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем. Рішенням Харківської міської ради від 26.07.2006 р. № 69/06 було створено КП «Жилкомсервіс». Відповідно до п.п.3.1 та 3.2 статуту КП «Жилкомсервіс» метою підприємства є: забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання, а предметом діяльності укладання договорів на обслуговування житлового-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконанням умов договорів. Рішенням Харківської міської ради від 20.12.2006 р. № 1186 визначено виконавців житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м.Харкова: з управління будинком, спорудою або групою будинків КП «Жилкомсервіс», з утримання будинків та споруд і прибудинкових територій КП «Харківблагоустрій», КП «Харківські теплові мережі», ДКП «Харківкомуночиствод», КП «ВТП Вода», КСП «Харківгорліфт» та інш. Таким чином, визначена компетенція КП «Жилкомсервіс» як управителя будинків, а КП «ХТМ» - як виконавця послуг з їх утримання, і відповідно, обовязок обслуговування запірного (відсікаючого) кулькового крану у даному випадку покладається на виконавця послуг. На підставі даного рішення між КП «Жилкомсервіс»(управителем) та КП «Харківські теплові мережі» (виконавцем) були укладені договори на технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання та бойлерів житлових будинків від 29.12.2006 р. № 15/1 і договір на надання послуг з аварійно-диспетчерського обслуговування від 01.03.2007 р. №660402. 13.02.2012 р. між даними підприємствами був укладений новий договір, який також передбачив здійснення КП «Харківські теплові мережі» технічного та аварійно-диспетчерське обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання в житлових будинках. Відповідно до п.1.2 Договору № 15/1 від 13.02.2012 р. обслуговування внутрішньо будинкових систем теплопостачання, гарячого водопостачання включає в себе комплекс робіт, які визначені законом на нормативними актами та зазначені у Додатку № 1 до Договору. У Додатку № 1 до Договору визначений перелік послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем, у тому числі, визначено, що виконавець постійно проводить огляд санітарно-технічного устаткування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, усуває у разі виявлення пошкодження у таких системах. Відповідно до п.2.3.2, п.2.3.5 даного Договору виконавець зобовязаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг. Відповідно до п.3.1 обслуговування внутрішньобудинкових систем здійснюється виконавцем не менше трьох разів на рік, відповідно до графіку проведення обслуговування, який є невідємною частиною цього Договору. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, здійснивши аналіз вищезазначених норм права та положення укладеного між КП «Жилкомсервіс» та КП «Харківські теплові мережі» договору, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не є належним відповідачем по справі, так як судом не встановлено неправомірних дій або бездіяльності з її боку і відсутня її вина у залитті квартири позивача. При цьому, суд вважає доведеними той факт, що за наявності завданих позивачу збитків, саме на КП «Харківські теплові мережі» повинна бути покладена відповідальність за завдану шкоду, так як в компетенції саме даного відповідача було усунення існуючих недоліків, які призвели до завдання шкоди, і в наслідок неправомірної бездіяльності даного відповідача сталося залиття квартири позивача. В звязку з чим, суд вважає безпідставними заперечення відповідача КП «Харківські теплові мережі» про те, що вони не є належним відповідачем по справі, і відповідальність повинно нести КП «Жилкомсервіс». Суд вважає, що у позові до відповідача [PERSON]В слід відмовити, так як вимоги заявлені до неналежного відповідача. Щодо вимог до КП «Харківські теплові мережі», то суд робить висновок, що такі вимоги також не підлягають задоволенню, але через їх недоведеність. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих або витребуваних доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету позову, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісності здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів. Так, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру завданих йому збитків та завдання йому моральної шкоди. Позивач визначає розмір шкоди, завданої пошкодженням його майна в квартирі після залиття, тими затратами, які він може понести в звязку з необхідністю відновлення та ремонту квартири, і зазначає суму на таке відновлення у розмірі визначеному субєктом оціночної діяльності - 48\~729 грн. 52 коп. На підтвердження своїх вимог позивач в якості доказу надає два висновки, які зроблені 07.03.2014 р. та 15.09.2015 р. на підставі договору між ним та ТОВ «СТИМА», яке має сертифікат субєкту оціночної діяльності в спеціалізації «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них, оцінка майна і обладнання, оцінка колісних транспортних засобів, за участю оцінювача [PERSON], який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямом «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок, та майнових прав на них». Оцінюючи надані докази, суд вважає, що з даних висновків не можливо беззаперечно та достовірно встановити розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Так, у висновках, де зазначено найменування та перелік робіт, які необхідно здійснити для відновлення квартири після залиття, є явне неспівпадіння по тим даним, які зазначені в акті від 31.01.2014 р. про площу залиття та предмети і матеріали, що зазнали пошкодження. В самому висновку зазначено, що перелік майна для оцінки був переданий в письмовому вигляді для оцінки, субєкти оцінювальної діяльності не мали можливості інспектувати обєкт, не був наданий доступ до обєкту, при підготовці даного висновку не був виконаний візуальний огляд обєкту, при виготовленні висновку усі данні про технічний стан отримані безпосередньо від замовника (а. 21-22 висновку від 07.03.2014 р., а.11, 23. 24 висновку від 15.09.2015 р. та а.с.34-35 т.1, а.с.149, 161-162 т.2). Перелік майна, який був переданий спеціалісту, не підтверджений іншими доказами, а саме, не підтверджено, що саме майно, зазначене в переліку, наприклад, ламінат Grundorf, виробництва Німеччини, шпалери «Версаль» виробництва України, шпалери вінілові виробництва Нічеччини, пошкоджені внаслідок залиття. Так само, як не зрозуміло чому у висновку зазначене таке пошкоджене майно, як дверні блоки із сосни та вікно металевоплатикове, та необхідність демонтажу гіпсокартону на стінах та на стелі, оскільки в акті від 31.01.2014 р. пошкодження такого майна не зазначено. Із наданих до висновку копій фотографій таких пошкоджень також не вбачається. При цьому, суд приймає до уваги той факт, що оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, субєкт оціночної діяльності ТОВ «СТИМА» та субєкт оціночної діяльності [PERSON] згідно сертифікатів можуть оцінювати обєкти тільки у межах спеціальності «Оцінка нерухомих речей (нерухомого майна, нерухомості), в той час, як необхідна спеціалізація у сфері дослідження обєктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів. Інших доказів, які б дали можливість суду зробити достовірний висновок про розмір завданих позивачу збитків не надано. Навпаки, в судовому засіданні свідок [PERSON], показала, що вона була декілька разів в квартирі позивача, відразу після залиття та через деякий час, і жодного разу вона не бачила таких наслідків та пошкоджень, на які спеціаліст посилається у своєму висновку. Єдине, що вона бачила як наслідок залиття це незначне підняття шпалер в одній кімнаті, та незначне промокання ламінату у коридорі. На підтвердження відсутності таких пошкоджень майна позивача вона особисто робила фотознімки в квартирі позивача у його присутності та з його дозволу, які і надала в якості доказів суду, які приєднані до матеріалів справи і також досліджені судом (а.с.119-126 т.2, а.с.21-33 т.4) Так само, як не надано доказів на підтвердження окремих вимог позивача про стягнення затрат, понесених на додаткові витрати по електроенергії, так як він змушений був вдаватися до додаткових заходів щодо сушки затопленого житла, в наслідок чого витрати по електроенергії становили 970,71 грн., та витрат понесених по заміні склопакет у сумі 3\~412 грн. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з знищенням чи пошкодженням її майна. Позивач зазначив, що він внаслідок пошкодження майна зазнав немало переживань та страждань, він постійно знаходився у нервовому стані через неправомірні дії, що вплинуло на відносини у сімї та на роботі. Крім того, залиття квартири привело до виникнення у його сина, який вичерпував воду з квартири на протязі 5 годин, нервового зриву внаслідок чого він був направлений в цей же день на стаціонарне лікування у відділення ендокринології з діагнозом цукровий діабет. Між тим, позивачем суду не надано жодного доказу на підтвердження того, що внаслідок пошкодження належного його майна він переніс душевні страждання та переживання. Надана суду виписка з історії хвороби його сина [PERSON]В, [INFO], сама по собі не підтверджує причинний звязок між наявним у нього захворюванням і проходженням курсу лікування з фактом залиття квартири та виникненням душевних переживань у позивача, викликаних цими подіями. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. При цьому суд вважає, що підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] витрати на правову допомогу у сумі 4\~950 грн., та витрати на проведення експертизи у сумі 3\~535 грн. Інші витрати, які просить стягнути представник відповідача [PERSON] з позивача, відповідно до наданого розрахунку, а саме, судовий збір у сумі 121,80 грн., витрати на правову допомогу представника [PERSON] у сумі 6000 грн., витрати на друк фотографій на суму 166,50 грн., витрати на оплату послуг нотаріуса за посвідчення довіреності у сумі 200 грн., втрати на виготовлення ксерокопій у сумі 38,00 грн., відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають, в звязку з наведеним. Так, витрати, повязані з наданням правової допомоги відповідачу її представником [PERSON] не підлягають стягненню, так як відсутні докази, що представник є адвокатом або фахівцем у галузі права (на підтвердження своїх повноважень надані лише договір про надання послуг між ФОП [PERSON] та [PERSON] та акт приймання робіт), між тим вимогами ст. 84 ЦПК України, в редакції 2004 р., та ст. ст.137 ЦПК України, в редакції 2017 р., визначений вичерпний перелік осіб, витрати на яких слід віднести до правничої допомоги. Щодо витрат на оформлення нотаріальної довіреності, виготовлення фотографій та ксерокопій, то такі витрати не відносяться до судових витрат відповідно до положень ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 140 ЦПК України вимагати компенсації своїх витрат, повязаних з наданням доказів, може особа, яка надала докази на вимогу суду, але докази на вимогу суду, всі докази в даній справі надавалися сторонами самостійно. Не підлягають стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] сума судового збору у розмірі 121,80 грн., так як суду не надано доказів, що відповідач понесла такі витрати. Також у розрахунку судових витрат представник відповідача [PERSON] надає розрахунок судових витрат понесених [PERSON], а саме, витрат на правову допомогу у сумі 1\~000 грн., та судовий збір у сумі 121,80 грн. Між тим, суд не враховує ці витрати і не покладає їх на позивача, оскільки, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподіляються між сторонами, [PERSON] не є стороною у справі, а лише є представником відповідача. Той факт, що первісні позовні вимоги були заявлені саме до [PERSON], а в подальшому позивач змінив позовні вимоги та визначив належним відповідачем [PERSON] замість [PERSON], дає підстави [PERSON] звернутися до суду із самостійним позовом про відшкодування завданих збитків, але не дає підстави для стягнення на її користь чи користь [PERSON] цих сум як судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved