Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Стрюкової І.О. просить суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №002/МБ-43 від 29.11.2007 р. в сумі 10 967,88 дол.США та 46 238,94 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 29.11.2007 р. ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та [PERSON] уклали кредитний договір №002/МБ-43. Відповідно до Договору Банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти (кредит) на загальну суму 6 000 дол.США зі сплатою відсотків в сумі 18 % на рік. Строк дії даного кредитного договору - по 30.11.2009 р. включно. 29.11.2007 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки для забезпечення виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. Кредит було отримано відповідачем [PERSON] 29.11.2007 р., однак, він не виконав обов'язок з повернення кредиту та відсотків, та станом на 02.02.2015р. загальна заборгованість за кредитним договором становить 10 967,88 дол.США та 46 238,94 грн. 15.06.2015 р. Бориславським міським судом було ухвалено заочне рішення, яким частково задоволено вищевказані позовні вимоги. Зокрема, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №002/МБ-43 від 29.11.2007 р. в сумі 10 967,88 дол.США та 46 238,94 грн., в решті позову відмовлено, стягнуто з [PERSON] 2772 грн. 10 коп. судового збору в дохід держави. За заявою представника відповідача [PERSON] - [PERSON], що надійшла на адресу суду 02.06.2016 р., Бориславським міським судом постановлено ухвалу від 01.07.2016 р., якою скасоване вищезазначене заочне рішення суду від 15.06.2015 р. та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача у судове засідання не прибув. На адресу суду надійшло клопотання представника ПАТ «КБ «Надра» - Морганюк Ю.Є. про розгляд справу у відсутності представника позивача, позов підтримують у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними. Також пояснив, що відповідач [PERSON] сплатив у повному обсязі всі кошти за кредитним договором, однак, квитанцію було втрачено, тому підтвердити цей факт не може. Крім цього, представник посилається на те, що позов подано з пропущенням строку позовної давності. Так, останній платіж позичальника [PERSON] було зараховано 29.07.2009 р. Від того часу жодних дій, спрямованих на погашення кредиту, чи визнання боргу, [PERSON] не вчинялося. Початок перебігу строку загальної позовної давності слід обчислювати після його переривання внаслідок часткової сплати заборгованості з наступного дня після сплати, тобто з 30.07.2009 р. У будь-якому випадку перебіг строку позовної давності починається з дати, що слідує за датою закінчення дії кредитного договору, тобто з 01.12.2009 р. Однак, позивач звернувся до суду з позовом 03.04.2015 р., тобто після спливу загального строку позовної давності. Таким чином, просить відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Оглянувши, дослідивши та давши належну оцінку письмовим матеріалам справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Судом встановлено, що 29.11.2007 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 р. є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №002/МБ-43. Відповідно до Договору Банк надав відповідачу [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (кредит) на суму 6 000 дол.США зі сплатою відсотків в сумі 18 % на рік. Строк дії даного кредитного договору визначено по 30.11.2009 р. включно, - що стверджується копією кредитного договору №002/МБ-43, копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «КБ «Надра» серії А01 №794080, копією статуту ПАТ «КБ «Надра». Кредит було отримано відповідачем [PERSON], що стверджується копією заяви на видачу готівки. Виконання зобов'язань відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором було забезпечене договором поруки. Зокрема, 29.11.2007 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] зобов'язався перед кредитором (ВАТ КБ «Надра») відповідати у повному обсязі за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у тому числі щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, сплати можливих штрафних санкцій (штрафу, пені), що стверджується копією договору поруки від 29.11.2007 р. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Так, договором поруки від 29.11.2007 р. не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що дія договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань, згідно з умовами цього договору, проте такі умови договору не є встановленим сторонами моментом припинення дії поруки. Згідно з копією кредитного договору №002/МБ-43 строк його дії визначено по 30.11.2009 р. включно. Отже, днем настання строку виконання основного зобов'язання, з якого починається відлік строку для пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, є 01.12.2009 р. Судом встановлено, що кредитор (ПАТ КБ «Надра») протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до поручителя (відповідача [PERSON]) відповідної вимоги про виконання зобов'язання, таким чином, суд прийшов до висновку, що зобов'язання за договором поруки від 29.11.2007 р. припинилися, відтак позов у частині стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з відповідача [PERSON] до задоволення не підлягає. Крім цього, судом встановлено, що відповідач [PERSON] зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків на рахунок банку згідно з графіком повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід'ємною частиною цього договору. Відповідач [PERSON] порушив умови Кредитного договору №002/МБ-43 від 29.11.2007 р. щодо повернення кредиту та сплати відсотків у встановлені договором терміни. У зв'язку з чим виникла заборгованість відповідача, зокрема, борг за кредитом - 5 149,84 дол.США та крім цього, заборгованість по сплаті відсотків, пені за прострочення сплати кредиту, штрафу за порушення умов кредитного договору, що стверджується розрахунком заборгованості за договором №002/МБ-43 станом на 02.02.2015 р. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ст.266 ЦК України). Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Умовами договору № 002/МБ-43 від 29.11.2007 р. визначено кінцевий термін повернення кредитних коштів - 30.11.2009 р. Таким чином, трирічний строк позовної давності обчислюється з 01.12.2009 р. і закінчується 30.11.2012 р. При цьому, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу (Правова позиція ВСУ у справі № 6-116 цс 13). Як вбачається з письмового розрахунку заборгованості за договором № 002/МБ-43 від 29.11.2007 р. та як зазначає представник відповідача [PERSON] - [PERSON], в період сплати з 29.07.2009 р. відповідач [PERSON] не здійснював погашень за договором. Так, погашення заборгованості по кредиту востаннє було здійснено 20.11.2008 р. на суму 206,92 дол.США, а останній платіж позичальника [PERSON] було зараховано 29.07.2009 р. на погашення відсотків по кредиту на суму 20 дол.США. Однак, з вимогами про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором позивач звернувся 03.04.2015 р. (день коли позовну заяву було здано на пошту), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. При цьому, згідно з умовами укладеного кредитного договору, сторони не узгодили збільшення позовної давності, встановленої законом. Переривання відповідачами перебігу позовної давності, зокрема, вчинення ними дій, що свідчать про визнання ними свого боргу або іншого обов'язку, судом не встановлено. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Таким чином, беручи до уваги, що представником відповідача заявлено про застосування позовної давності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», чинної станом на день звернення позивача з позовом до суду, від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Таким чином, судовий збір слід прийняти на рахунок держави.

Outcome: dismissed