Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 травня 2006 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,0 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 30 березня 2014 року становить 16124 гривні 77 копійок і складається з: 1313 гривень 50 копійок - заборгованості за кредитом; 14811 гривень 27 копійок - заборгованості по процентам за користування кредитом. Від цієї суми віднімається сума, у розмірі 5820 гривень 36 копійок, яка була задоволена судовим наказом Тельманівського районного суду Донецької області від 17 квітня 2008 року, різниця становить 10304 гривні 41 копійка. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідачка повинна сплатити 500 гривень штрафу (фіксована частина), 515 гривень 22 копійки - штрафу (процентна складова). Отже заборгованість до стягнення становить 11319 гривень 63 копійки, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь, а також судові витрати у розмірі 243 гривень 60 копійок. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На позові наполягав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, однак не повідомила суд про причину неявки. Відповідно ст.169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачки та постановити заочне рішення. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг, між «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір № б/н від 16 травня 2006 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень, з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,0 % на рік в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених в Заяві та Умовах та правил надання банківських послуг, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Згідно копії розрахунку заборгованості за договором № б/н від 16 травня 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], заборгованість за кредитом станом на 30 березня 2014 року становить 11319 гривень 63 копійки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що між позивачем і відповідачкою [PERSON] був укладений договір № б/н від 16 травня 2006 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень, з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,0 % річних. Згідно наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за кредитом, яка станом на 30 березня 2014 року становить 16124 гривень 77 копійок і складається з: 1313 гривень 50 копійок - заборгованості за кредитом; 14811 гривень 27 копійок - заборгованості по процентам за користування кредитом (від цієї суми віднімається сума, у розмірі 5820 гривень 36 копійок, яка була задоволена судовим наказом Тельманівського районного суду Донецької області від 17 квітня 2008 року, різниця становить 10304 гривні 41 копійки); 500 гривень штрафу (фіксована частина), 515 гривень 22 копійки- штрафу (процентна складова). Відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі сплачувала заборгованість за кредитом та відсотки за користування ним, тим самим порушила істотні умови договору. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення суми боргу за кредитним договором № б/н від 16 травня 2006 року у розмірі 11319 гривень 63 копійок підлягають задоволенню і стягненню з [PERSON] користь позивача. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved