Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 07 травня 2007 року, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 922/81-САФ03.16-2, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 52000,00 грн. Вказує, що у порушення умов договору, позичальник [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.02.2018 року, має прострочену заборгованість, а саме: - сума заборгованості за кредитом 35256,47 гривень; - сума заборгованості за відсотками 51815,12 гривень; - розмір інфляційних витрат за кредитом 4548,07 гривень; - розмір інфляційних витрат за відсотками 6262,50; - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 9490,84; - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 13115,74. Зазначає, що в забезпечення виконання зобовязань позичальника, яким є [PERSON], що випливають з основного договору, 07.05.2007 року, позивач та [PERSON], уклали договір поруки № 922/86-ПАФ03.16-2, відповідно до якого поручитель поручається за виконання позичальником обовязків, що виникли на підставі основного договору. Просить суд, стягнути солідарно з [PERSON], 29.04.1973 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER], [PERSON], 09.09.1981 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № 29096880130001, ЄДРПОУ 00039019, заборгованість в сумі 120488,74 гривень. Стягнути солідарно з [PERSON], 29.04.1973 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER], [PERSON], 09.09.1981 р. н., ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», 03150, Україна, м. Київ, вул. Ковпака, 29, МФО 300023, п/р № 29096880130001, ЄДРПОУ 00039019, витрати по сплаті судового збору в сумі 1807,34 гривень. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, а також заяву про застосування строків позовної давності в якій просив у задоволенні позову відмовити у звязку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності та звернувся з позовом до суду поза її межами. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у звязку з пропуском банком строку звернення з вимогою до поручителя. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з договором кредиту № 922/81-САФ03.16-2 від 07.05.2007 року, АКБ СР «Укрсоцбанк» надає [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, грошові кошти в сумі 52000 грн., зі сплатою 17,5 відсотків річних. (а.с. 5). Із договору поруки № 922/86-ПАФ03.16-2 від 07.05.2007 року, вбачається, що [PERSON] зобовязується перед АКБ СР «Укрсоцбанк» солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту № 922/81-САФ03.16-2 від 07.05.2007 року. (а.с. 12). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до постанови [PERSON] Верховного суду України № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно з ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із ст. 559 ЦК України, вбачається, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. На підставі викладеного вище суд приходить до висновку, що оскільки позивач пропустив строк предявлення вимоги до боржника та його поручителя так як звернувся з вимогою про повернення боргу шляхом подачі позову до суду лише 02.05.2018 року, хоча строк повернення боргу за договором кредиту настав 03.05.2012 року, з чого випливає, що строк позовної давності визначений ст. 257 ЦК України, сплинув у звязку з чим припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, так як і сплинув строк предявлення вимоги до поручителя визначений ст. 559 ЦК України, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed