Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] 05.09.2007 року був укладений Договір про іпотечний кредит №1549, за умовами якого ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» надало [PERSON] кредит в розмірі 65000 доларів США, а [PERSON] зобов'язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 05.09.2027 року. В якості забезпечення зобов'язання по кредитному договору, між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» 05.09.2007 року був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передала в іпотеку ВАТ «Ощадбанк» квартиру [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач порушила умови зобов'язання, що випливають з кредитного договору, у неї виникла заборгованість, яка за уточненими вимогами позивача складає 154595,91 доларів США та 9532,85 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. Представник позивача за довіреністю - Мозгова М.П. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала, про що подала до суду відповідну заяву, згідно якої просила розглянути справу за відсутності представника банку. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надавала. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору про іпотечний кредит №1549 від 05.09.2007 року, укладеного ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON], [PERSON] отримала кредит в розмірі 65000 доларів США, що складало 328250 гривень, та зобов'язалась щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних, комісійні винагороди та інші платежі, а також здійснювати щомісячне погашення кредиту у строк до 05.09.2027 року. Згідно до п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день прострочення. Судом встановлено, що згідно Змін до Статуту Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №502 від 06.04.2011 року, ВАТ «Державний ощадний банк України» змінило найменування на ПАТ «Державний ощадний банк України». З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості за уточненими позовними вимогами по Кредитному договору, встановлено, що відповідач порушила умови кредитного договору №1549 від 05.09.2007 року в частині щомісячної сплати відсотків за користування кредитом, а також повернення кредиту щомісячними платежами, в результаті чого станом на 10.11.2014 року у неї утворилась заборгованість у загальному розмірі 154595 (сто п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот дев'яносто п'ять) доларів США 91 цент та 9532 (дев'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) гривні 85 коп., що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 2246637 (дві мільйони двісті сорок шість тисяч шістсот тридцять сім) гривень 70 коп., яка складається із: - простроченого основного боргу по кредиту в розмірі 61748 (шістдесят одна тисяча сімсот сорок вісім) доларів США; - прострочених процентів за користування кредитом за період з 01.10.2007 року по 10.11.2014 року в розмірі 45078 (сорок п'ять тисяч сімдесят вісім) доларів США 07 центів; - простроченої комісійної винагороди за супроводження кредиту за період з 01.10.2007 року по 10.11.2014 року в розмірі 6880 (шість тисяч вісімсот вісімдесят) гривень; - пені за прострочений основний борг по кредиту в розмірі 14498 (чотирнадцять тисяч чотириста дев'яносто вісім) доларів США 20 центів; - пені за прострочені проценти за користування кредитом в розмірі 16599 (шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто дев'ять) доларів США 03 центи; - пені за прострочену комісійну винагороду за супроводження кредиту у розмірі 2652 (дві тисячі шістсот п'ятдесят дві) гривні 85 коп.; суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом за період з 01.04.2012 року по 10.11.2014 року у розмірі 11956 (одинадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) доларів США 95 центів; - 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом за період з 01.04.2012 року по 10.11.2014 року у розмірі 4715 (чотири тисячі сімсот п'ятнадцять) доларів США 66 центів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частин позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Тому вимоги позивача в частині дострокового повернення кредитних коштів є правомірними. Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Вищевказане узгоджується із положеннями п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, за якими у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині повернення кредитних коштів в іноземній валюті є правомірними. Однак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом не відповідають вимогами закону та не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначені положення, закон пов'язує можливість стягнення кредитором з боржника трьох процентів річних від простроченої суми лише у випадку, коли інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як договором про іпотечний кредит №1549 від 05.09.2007 року, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], передбачено розмір процентів за користування кредитом та розмір пені за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальником, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних від прострочених сум заборгованості за кредитом - є безпідставними. Верховний Суд України в Узагальненні судової практики «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин» від 11.11.2011 року визначив, що при застосуванні ч. 2 ст. 625 ЦК, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, слід керуватися таким. Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що внаслідок знецінення лише грошова одиниця України (гривня) підлягає індексації, а іноземна валюта, яка була предметом позики, не підлягає. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни в Україні встановлюються у національній валюті, тому зазначена норма ЦК може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобов'язання у гривні. Оскільки [PERSON] було прострочене грошове зобов'язання у іноземній валюті, тому вимоги позивача про стягнення з неї суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом - не ѓрунтуюються на вимогах закону, тому суд відмовляє в їх задоволенні. З урахуванням вищевикладеного, судом встановлено, що загальний розмір заборгованості за договором про іпотечний кредит №1549 від 05.09.2007 року, який підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача з вирахуванням сум інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом, становить - 137923 (сто тридцять сім тисяч дев'ятсот двадцять три) долари США 30 центів та 9532 (дев'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) гривні 85 коп. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні, що підтверджується платіжним дорученням №62234342 від 03.09.2014 року, доданим до матеріалів справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обов'язковості виконання зобов'язання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов'язання, суд задовольняє позов частково, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Outcome: partial