Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

Позивач пред`явила позов до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує посилаючись на те, що з відповідачем вони уклали шлюб 24.12.2007 р., який рішенням Тячівського районного суду від 04.08.2014 р. розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.11.2017 року з відповідача присуджені аліменти в її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі 900 гривень щомісячно та на утримання доньки [PERSON] в розмірі 800 гривень щомісячно, до досягнення ними повноліття. Однак з кожним роком виникають труднощі з матеріальним утриманням дітей, а відповідач відсторонився від участі у вихованні та утриманні сина та доньки, платить тільки аліменти, і то нерегулярно, хоча має реальну моживість своєчасно сплатити аліменти у повному обсязі. Постійної роботи та іншого джерела існування вона немає, проживає разом з дітьми у своїх батьків. На даний час їх неповнолітні діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому утриманні дітей. Діти вчаться у загальноосвітній школі, де на покупку шкільної одежі та шкільних предметів була витрачена значна сума грошей, що в рози перевищує розмір аліментів. Крім цього діти потребують постійного лікування та ліки. Відповідач покращив свій матеріальний стан, працює на заробітках у різних державах Європи, заробляє еквівалент більше 20 000 тисяч гривень у місяць. Вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій формі на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] та доньки [PERSON] в розмірі по 2500 гривень на кожного, щомісячно до досягнення ними повноліття. Тому просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року та стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину, щомісячно до їх повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги є надуманими і безпідставними, необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають, у зв`язку із наступним: зазначені у позовній заяві обставини не підтверджуються жодними доказами про які зазначено в ст.. 192 ч.1 СК України, тобто відсутні підстави для збільшення розміру аліментів, тобто зміна матеріального стану, сімейного стану, погіршення стану здоров`я. Позивачкою не доведено, що у період з дня ухвалення судового рішення змінилися у сторону погіршення обставини, які впливають на розмір аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки в нього фінансове становище вкрай важке, проживає у скрутних матеріально-побутових умовах, власного житлового будинку, квартири, транспортного засобу, земельної ділянки та іншого цінного майна не має, підприємницькою діяльністю не займається, працює на різних роботах по місцю проживання, за межі України не виїжджає. Зазначені у позовній заяві доводи позивачки про те, що він відсторонився від участі у вихованні та утриманні дітей, платить аліменти нерегулярно є невірними і не відповідають дійсності. Аліменти на утримання дітей сплачуються щомісячно, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, крім того, при можливості завжди допомагає своїм дітям, при зустрічах також дає кошти для їх потреб. Крім того, у нього змінився сімейний стан, тобто він [PERSON] , згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 січня 2019 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Його дружина [PERSON] є інвалідом ІІІ - групи, постійно хворіє та потребує постійного догляду, оскільки хворіє на епілепсію, що підтверджується довідками Глибокопотіцької сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов. Також має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. У зв`язку із тим, що він доглядає за хворою жінкою та двома дітьми, не має можливості постійно працювати, власного житла не має, проживає у батьків дружини, щоб прогодувати свою сім`ю, утримує дрібне господарство. Враховуючи вище наведене, просить врахувати, що доводи позивачки про те, що він покращив свій матеріальний стан, працює на заробітках у різних державах Європи, заробляє еквівалент більше 20 000 тисяч гривень у місяць, інших дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають, є невірними та такими, що не відповідають обставинам справи. Крім того, позивачкою не надано жодних належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів на підтвердження доводів про зміну матеріального, зміну її сімейного стану, погіршення її стану здоров`я чи ін.. випадків визначених законом. Вважає, що необхідно врахувати його зміну матеріального стану у порівнянні з тим, що існував на момент ухвалення рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року у справі №307/2162/17, а саме наявність на утриманні двох дітей, дружини, яка є інвалідом ІІІ - групи, постійно хворіє та потребує значних коштів для лікування. Крім того, звертає увагу, що не заперечує свого обов`язку утримувати дітей, що регулярно і виконує сплачуючи аліменти, але визначений позивачкою розмір аліментів у сумі 2500 гривень на кожну дитину є занадто значним, неможливим для нього з врахуванням його матеріально-побутових умов, сімейного стану, а також не відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. А тому, просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього про збільшення розміру стягнення- відмовити. Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача - [PERSON] , представника відповідача - [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем уклали шлюб 24.12.2007 р., який рішенням Тячівського районного суду від 04.08.2014 р. розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які перебувають на повному утриманні та вихованні у позивачки, що стверджується довідкою № 2107 від 30.09.2017 р. виданою Нижньоапшанською сільською радою. Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06.11.2017 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Глибокий Потік, Тячівського району, Закарпатської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 900 гривень щомісячно та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 800 гривень щомісячно і до досягнення ними повноліття. Позивачка виховує двох дітей сина [PERSON] та доньку [PERSON] , ніде не працює, батько дітей не навідується до них, матеріально не допомагає. Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер. Згідно зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] шлюб. [PERSON] є інвалідом ІІІ - групи та знаходиться на утриманні [PERSON] .. Відповідач має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.03.2019 року. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн, з 1 липня - 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду з позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи, що з часу присудження аліментів за рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2017 року збільшились ціни на матеріальні потреби, прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 гривень та враховуючи матеріальне становище сторін, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, збільшити, розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у сумі по 1200 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: partial