Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

позивач просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] уродженця Хмельницької області с. Осташки, / ідентифікаційний номер [NUMBER], на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 11.10.2017 року і до досягнення кожною дитиною повноліття, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, але сімейне життя не склалося і шлюб між ними був розірваний 13 листопада 2014 року рішенням Кагарлицького районного суду, що стверджується копією рішення. Від шлюбу вони мають двох дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], батьками яких є вона з відповідачем, що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідач згідно рішення Кагарлицького районного суду від 02.10.2017 року сплачує аліменти на утримання двох дітей в розмірі 450 грн. щомісячно на кожну дитину, але цих коштів на утримання дітей не вистачає, а згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. А тому вона звертається до суду з даною заявою, оскільки відповідач повинен сплачувати їй аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідач фізично здоровий, іншим особам аліменти не сплачує, працює бетонщиком на фірмі «Будкомплект» в м. Вишневе Київської області. 16 травня 2016 року вона вийшла заміж за [PERSON] і прийняла його прізвище [PERSON], що стверджується копія свідоцтва про шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги позивача підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області - місце проживання відповідача відповідає з адресою зазначеною у повістці, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Суд, вислухавши представника позивача, яка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 13 листопада 2014 року. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02.02.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей по 450 грн. на кожну щомісячно, починаючи з 14.01.2015 року і до повноліття кожної. З копій свідоцтв про народження вбачається наступне: з свідоцтва про народження [NUMBER] на [PERSON], [INFO], та з свідоцтва про народження [NUMBER] на [PERSON], [INFO], батьком яких є [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічна правова позиція викладена в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якої розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Таким чином, розмір аліментів на дитину не може бути меншим ніж 713 грн. Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у їх сукупності, враховуючі обставини справи станом на сьогоднішній день, суд вважає, що на даний час розмір аліментів в розмірі 1/3 частини на дітей щомісячно буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. Суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до моменту досягнення дитини повноліття. Водночас, в задоволенні вимоги про допущення рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць слід відмовити, оскільки за п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, що є відмінним від вимоги позивача про зміну розміру аліментів, які вже стягуються. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved