Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

позивач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього в порядку регресу суму страхового відшкодування у розмірі 4202,60 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 26 квітня 2018 року між сторонами у справі укладеного договір № АК 9952468, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія автомобіля «FordKuga», державний номер [NUMBER] . 27 червня 2018 року сталась ДТП за участі «FordKuga», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «RenaultLogan», державний номер [NUMBER] (постраждала особа [PERSON] ). Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва, ДТП сталась внаслідок порушення [PERSON] п.2.3.б, 2.10(а)2.10(д), 10.4 ПДР, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст.124, 122-4 КУпАП Автомобіль постраждалої особи в ДТП був застрахований в ПрАТ «УАСК «АСКА» за договором добровільного страхування №3418379 від 13.04.2018 року. ПрАТ «УАСК «АСКА» було сплачено страхове відшкодування на ремонт «RenaultLogan», державний номер [NUMBER] в розмірі 6202,60 грн. ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із вимогою про виплату страхового відшкодування. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» було виплачено ПрАТ «УАСК «АСКА» 4202,60 грн. (фактичний збиток за вирахуванням суми франшизи 2000,00 грн). Позивач просить стягнути з відповідача 4202,60 грн страхового відшкодування на підставі ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.38.1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статей 993,1187, 1191 ЦК України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, з заявами про розгляд справи за участю сторін або розгляд справи в порядку загального позовного провадження, не звертались. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. На підставі положень ст..ст. 274-279 ЦПК України розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2018 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та [PERSON] укладеного договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом № АК9952468, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водія транспортного засобу марки «Ford KUGA» державний номер [NUMBER] , згідно якого страхова сума за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., франшиза становить 2 000 грн., зі строком дії до 26.04.2019 року включно. 27 червня 2018 року приблизно о 21 год. 30 хв. в місті Києві, по вул. Виборзькій, 55/13, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «FordKuga» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «RenaultLogan» державний номер [NUMBER] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] .Правил дорожнього руху. Одночасно, [PERSON] не дочекавшись прибуття працівників поліції залишив місце ДТП. Відповідно до постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 03.08.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та піддано адміністративному стягненню. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 27 червня 2018 року, є доведеною. Автомобіль постраждалої особи в ДТП був застрахований в ПрАТ «УАСК «АСКА» за договором добровільного страхування №3418379 від 13.04.2018 року. ПрАТ «УАСК «АСКА» було сплачено страхове відшкодування на ремонт «RenaultLogan», державний номер [NUMBER] в розмірі 6202,60 грн. Ліміт відповідальності страховика (ПАТ «НАСК «ОРАНТА») згідно полісу №АК9952468 становить 100 000,00 грн., франшиза 2000,00 грн. ПрАТ «УАСК «АСКА» звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із вимогою про виплату страхового відшкодування №496-15/2 від 03.09.2018. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхового акту №ОЦВ-Р-18-11687/1 від 18.09.2018 було виплачено ПрАТ «УАСК «АСКА» 4202,60 грн. (фактичний збиток за вирахуванням суми франшизи 2000,00 грн). Як вбачається з постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 03.08.2018 року [PERSON] залишив місце ДТП до якого був причетний. Відповідно до ст.38.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. За змістом ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна норма міститься у положеннях ст. 27 закону України «Про страхування». Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved