Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач по справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 12 жовтня 2004 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPVLSK00000125, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.Однак, [PERSON] свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку із чим у останньої станом на 21 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 168834,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 5810,12 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом 43128,32 грн., пені 119695,67 грн., частину якої у розмірі 102232,47 грн. стягнуто на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року, різниця становить 66401,64 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Усудове засідання представник позивача не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, у якій зазначив, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути його за його відсутністю (а.с. 66-67). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 74, 77), причин неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань на адресу суду не надала. У звязку з чим причина неявки визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, в звязку із такими встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2004 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» а.с. 11) та відповідачем у справі [PERSON] укладено кредитний договір № ZPVLSK00000125, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. на строк 24 місяці по 11 жовтня 2006 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1 % в день на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6). Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у вказаній сумі. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у такому порядку: щомісяця не пізніше 12 числа Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 355,88 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобовязання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. А відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобовязання за вищезазначеним кредитним договором, у звязку із чим, станом на 21 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 168834,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 5810,12 грн., заборгованості по процентам за користуванням кредитом 43128,32 грн., пені 119695,67 грн. (розрахунок а.с. 5). Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2013 року у справі № 2/202/1804/2013 з [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у 102232,47 грн. (а.с. 4). Разом з тим, цим рішенням кредитний договір не було розірвано, а оскільки на теперішній час відповідач не повернула всю суму заборгованості за кредитом, позивачем нараховувалися проценти за користування кредитом і штрафи, згідно з умовами договору. Станом на 21 вересня 2015 року нараховано до сплати 66401,64 грн. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», порушені діями відповідача, які виразилися у неналежному виконанні умов кредитного договору, підлягають захисту шляхом стягнення [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» боргу за кредитним договором № ZPVLSK00000125 від 12 жовтня 2004 року у сумі 66401,64 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1218,00 грн. (платіжне доручення а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved