Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.02.2008 відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 21600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором. Однак в порушення взятих на себе зобовязань за вказаним договором відповідач не виконує умови договору, в звязку з чим станом на 31.07.2017 утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 29316,27 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 41,86 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 23211,63 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4059,67 грн.; а також штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250 грн.; штрафу (процентної складової) в розмірі 1384,11 грн. Тому, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася через періодичне видання газети «Урядовий курєр».На підставі ч. 9\~ст. 74 ЦПК України\~після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. 01 грудня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов до такого висновку. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 05.02.2008 відповідач [PERSON] звернувся до позивача з Заявою, яка відповідно до п.3.1 Умов та правил надання банківських послуг у сукупності із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання послуг, Тарифами є Договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) та відповідачем [PERSON](Позичальник), відповідно до якого відповідач (Позичальник) отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 21600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік (а.с. 8,10-15). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Так, відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов'язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування, перевитратам платіжного ліміту, а також сплаті комісії, крім того при порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову, що передбачено п.п.8.6 Умов. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с. 4-7) станом на 31.07.2017 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань має заборгованість в розмірі 29316,27 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 410,86 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 23211,63 грн.; заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4059,67 грн.; а також штрафу (фіксованої частини) в розмірі 250 грн.; штрафу (процентної складової) в розмірі 1384,11 грн. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1600,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved