Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 15.08.2011 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 500,00 грн. (пятсот гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, станом на 30.06.2015 року, [PERSON] має заборгованість в розмірі 4397,35 грн. (чотири тисячі триста девяносто сім гривень тридцять пять копійок). Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 4397,35 грн. за кредитним договором № б/н від 15.08.2011 року та судові витрати у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок). В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Проте, як вбачається з клопотання, наявного в матеріалах справи, представник позивача просить розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вбачається, що повістку про виклик до суду від 23.12.2015 року відповідач отримала особисто 26.12.2015 року; повістку про виклик до суду від 22.02.2016 року відповідач отримала особисто 12.03.2016 року; повістку про виклик до суду від 18.03.2016 року відповідач отримала особисто 24.03.2016 року; однак в призначені судові засідання не зявилася, причин поважності своєї неявки суду не пояснила, клопотань про відкладення розгляду справи або ж розгляду справи без її участі до суду не надавала. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~11, 60 ЦПК України,\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 15.08.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір № б/н відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі розмірі - 500,00 грн. (пятсот гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією даного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає останньому право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. Тобто сторони повністю погодилися з усіма умовами договору і з своїми зобовязаннями, порядком та строками їх виконання. Згідно з п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» передбачено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.08.2011 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 30-06-2015 року, встановлено, що позичальник допустив систематичні прострочення в платежах по кредиту і відсоткам. Тому відповідно до умов договору у кредитора виникло право на дострокове стягнення кредиту. На підставі п. 2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань у цілому або в певній частці, у разі невиконання клієнтом своїх боргових та інших зобов'язань за цим договором. Як встановлено у п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, що становить 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 15.08.2011 року також вбачається, що у звязку з порушенням своїх зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 30.06.2015 року має заборгованість в розмірі 4397,35 грн. (чотири тисячі триста девяносто сім гривень тридцять пять копійок), яка складається з наступного: 494,35 грн. - заборгованість за кредитом; 1427,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1790,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 185,59 грн. штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, не оспорила дані розрахунки, не подала доказів на їх повне або часткове спростування. Вказані відомості складені компетентною посадовою особою і, оскільки вони неоспорені відповідачем, то приймаються судом як достовірні. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Згідно з положеннями\~ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 4397,35 грн. (чотири тисячі триста девяносто сім гривень тридцять пять копійок), яка складається з наступного: 494,35 грн. - заборгованість за кредитом; 1427,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1790,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 185,59 грн. штраф (процентна складова) - підлягають задоволенню в повному обсязі. А також, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі - 243,60 грн.

Outcome: approved