Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 19.01.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 29.03.2013 року у сумі 34667 грн. 61 коп., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 6620 грн. 23 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25920 грн. 35 коп.; штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1627 грн. 03 коп. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача, Юклевський Д.С., який діє на підставі довіреності № 2210-О від 31.07.2013 року, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Будучи допитаним в попередньому судовому засіданні просив позов задовольнити повністю з підстав в ньому наведених. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача, [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.02.2014р., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що позивачем було пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки відповідно до розрахунку банку за кредитним договором, останній платіж був здійснений відповідачем у 2009 році. У зв'язку з чим, звертаючись до суду з позовом у 2013 році, позивач пропустив трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 19.01.2006 року (а.с.7-8), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором; а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, які складаються з двох розділів, у п. 2 розділу І зазначено, що мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІ Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Відповідно до п. 9.4 Умов у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Згідно змісту позову відповідач отримав кредит 8000, 00 грн. з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до частин 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У заяві відповідача про отримання вищезазначеної кредитної картки вказано термін дії карти 12 місяців. Статтями 256, 257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися зо суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частині 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява була подана відповідачем 04.04.2014 року під час розгляду справи. Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи вищенаведене, у Банку виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору з 19.01.2007 року. Враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки останній платіж за договором у розмірі 997,00 грн. був зроблений 14.08.2009 року, тому з врахуванням вимог ст. 264 ЦК України, строк позовної давності перервався та сплив 14 серпня 2012 року (ч. 1 ст. 254 ЦК України). Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 05 липня 2013 року. Згідно ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Тому не має правового значення для вирішення питання про застосування строку позовної давності положення п. 9.12 Умов щодо автоматичної пролонгації договору. Відповідач не користувався кредитними коштами з серпня 2009 року. При цьому позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що відповідно до п. 3.1.3 Правил строк дії договору продовжувався шляхом надання Клієнту Картки з новим строком дії та не підтверджено обставин щодо випуску Банком картки з новим строком дії. Тобто після закінчення строку виконання зобов'язань - строку дії картки, який складає 12 місяців, та припинення виконання позичальником своїх зобов'язань банк мав право протягом трьох років звернутися до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначені обставини є підставою для відмови у позові про стягнення кредитної заборгованості у зв'язку з пропуском позивачем загального строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed