Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач\~ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з\~\~ позовом до [PERSON], про стягнення\~\~ заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору\~№б/н від 13.09.2007р.. відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку \~заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за казаним договором не виконав. У звязку з зазначеними позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15\~423,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7654,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6257,60 грн., заборгованість за пенею та комісією 300 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 710,63 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, проте разом із позовною заявою подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю на адресу суду не надходило. На підставі ч. 1ст. 224 ЦПК України\~суд, враховуючи згоду представника позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 1049,1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх належних від неї заходів щодо належного виконання зобовязання. Крім цього відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності через неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином, відповідно до умов договору б/н від 13.09.2007р. відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Станом на 30.11.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 15\~423,22 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 7654,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6257,60 грн., заборгованість за пенею та комісією 300 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 710,63 грн. Згідно заяви позичальника [PERSON] від 13.09.2007р., погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 15 по 20 число кожного місяця. Таким чином, оскільки відповідачем отримано кредит у розмірі 8000 грн. 13.09.2007р., а відповідач визнав свій борг, оскільки, як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 13.09.2007р. [PERSON] періодично сплачував заборгованість, востаннє сума погашення за наданим кредитом в розмірі 1000 грн. була сплачена відповідачем 05.09.2015 року, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача 1378,00 гривень на відшкодування витрат із сплати судового збору На підставі викладеного,

Outcome: approved