Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивач просить визнати за нею та відповідачем право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Житомирська область, смт.Народичі, вулиця Леніна, будинок №158, за кожним; розділити між нею та відповідачем спільно нажите майно, виділивши їй майно на суму 29987,5 грн., а саме: ліжко двоповерхове дитяче червоного кольору, 2011 року придбання, вартістю 2300 грн.; стінку дитячу салатового кольору, 2011 року придбання, вартістю 3000 грн.; морозильну камеру марки Atlant, 2011 року придбання вартістю 3195 грн.; пральну машину марки Samsung, 2005 року придбання, вартістю 1700 грн.; телевізор марки LG, 2011 року придбання, вартістю 7520 грн.; ноутбук марки ASUS, 2012 року придбання, вартістю 5380 грн.; компютерний стіл світло-коричневого кольору, 2014 року придбання, вартістю 1000 грн. та два компютерних стільці, 2014 року придбання, вартістю 1400 грн.; відповідачу на суму 50592,5 грн, а саме: кухню блакитного кольору, 2006 року придбання, вартістю 2300 грн.; кутовий диван кухонний блакитного кольору, 2006 року придбання, вартістю 600 грн.; диван мякий коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1000 грн.; шафу-купе з дзеркалом, 2014 року придбання, вартістю 2300 грн.; стінку темно-коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1700 грн.; вітальню світло-коричневого кольору, 2007 року придбання, вартістю 1100 грн.; холодильник марки LG, 2010 року придбання, вартістю 8000 грн.; компютерний стілець, 2014 року придбання, вартістю 700 грн.; принтер марки Epson, 2013 року придбання, вартістю 1400 грн.; пилосос марки TS, 2010 року придбання, вартістю 500 грн.; праску марки Electra, 2014 року придбання, вартістю 400 грн.; три килимові покриття, вартістю 800 грн.; пять люстр, вартістю 600 грн.; газову колонку, 2006 року придбання, вартістю 1500 грн.; котел газовий «Проскуров», 2006 року придбання, вартістю 4000 грн.; умивальник синього кольору, 2006 року придбання, вартістю 300 грн.; унітаз білого кольору 2014 року придбання, вартістю 700 грн.; десять метало пластикових вікон, вартістю 14000 грн. та двоє броньованих дверей, вартістю 4200 грн., а також стягнути з відповідача на її користь 20605 грн. різниці у вартості розподіленого майна. Крім того, просить визнати все вище перелічене майно їх спільною сумісною власністю подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що з 02.04.2004 року по 01.09.2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого було набуте все зазначене нею майно. Просить суд поділити вказане нею майно на запропоновані частини зі стягненням різниці вартості, оскільки відповідач на добровільний розподіл не погоджується. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі; відповідач позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що з переліку майна, яке підлягає розподілу, слід виключити газову колонку, газовий котел, металопластикові вікна, металеві двері, умивальник та унітаз, оскільки вони були встановлені колишнім власником будинку ще до їх з позивачем вселення. Крім того, пропонує визнати за ним право власності на нежитлову будівлю, вартістю 8985 грн., розташовану за адресою: Житомирська область, смт.Народичі, вулиця Леніна, будинок №158, а позивачу виділити стінку темно-коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1700 грн., та три килимові покриття, вартістю 800 грн. Щодо вартості решти майна та варіанту його розподілу, запропонованих позивачем, не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідач з 02.04.2004 року по 01.09.2014 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Народицького районного суду №284/1599/14-ц від 01.09.2014 року. Сторони в судовому засіданні дійшли згоди щодо визнання факту придбання ними під час перебування у шлюбі наступного нерухомого майна, речей та їх залишкової вартості: нежитлова будівля, вартістю 8985 грн., розташована за адресою: Житомирська область, смт.Народичі, вулиця Леніна, будинок №158; ліжко двоповерхове дитяче червоного кольору, 2011 року придбання, вартістю 2300 грн.; стінку дитячу салатового кольору, 2011 року придбання, вартістю 3000 грн.; морозильну камеру марки Atlant, 2011 року придбання вартістю 3195 грн.; пральну машину марки Samsung, 2005 року придбання, вартістю 1700 грн.; телевізор марки LG, 2011 року придбання, вартістю 7520 грн.; ноутбук марки ASUS, 2012 року придбання, вартістю 5380 грн.; кухню блакитного кольору, 2006 року придбання, вартістю 2300 грн.; кутовий диван кухонний блакитного кольору, 2006 року придбання, вартістю 600 грн.; диван мякий коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1000 грн.; шафу-купе з дзеркалом, 2014 року придбання, вартістю 2300 грн.; стінку темно-коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1700 грн.; вітальню світло-коричневого кольору, 2007 року придбання, вартістю 1100 грн.; компютерний стіл світло-коричневого кольору, 2014 року придбання, вартістю 1000 грн.; холодильник марки LG, 2010 року придбання, вартістю 8000 грн.; три компютерних стільці, 2014 року придбання, вартістю 2100 грн.; принтер марки Epson, 2013 року придбання, вартістю 1400 грн.; пилосос марки TS, 2010 року придбання, вартістю 500 грн.; праску марки Electra, 2014 року придбання, вартістю 400 грн.; три килимові покриття, вартістю 800 грн. та пять люстр, вартістю 600 грн. Відповідно до ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 ч.1 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема, на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. З урахуванням наведеного вище та приймаючи до уваги, що жодна із сторін не погодилась на присудження грошової компенсації замість його(її) частки у праві спільної сумісної власності на нежитлову будівлю, суд дійшов переконання, що вимога позивача щодо визнання за кожною із сторін права власності на 1\\2 частину нежитлової будівлі №158 по вул.Леніна смт.Народичі, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справ не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, відповідно до якої суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, суд неодноразово розяснював позивачу її обовязок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та наслідки ненадання суду доказів, однак, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували дати встановлення газової колонки, газового котла, металопластикових вікон, металевих дверей, умивальника та унітаза. Позивач в судовому засіданні зазначила, що підтвердженням встановлення сантехніки, вікон та дверей в будинку по вул.Полякова, 43-а смт.Народичі під час їх спільного з відповідачем там проживання, є довідка Комунального підприємства «Народичікомунсервіс» №86 від 08.06.2015 року(а.с. 93, надалі-Довідка), з якої вбачається, що металопластикові вікна, газову колонку, газовий котел, раковину, унітаз та броньовані двері підприємство не закупляло і не встановлювало. Однак, суд не приймає до уваги Довідку з наступних міркувань. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що будинок №43-а по вул.Полякова смт.Народичі належав його батьку [PERSON], а 29.08.2008 року був зданий на баланс Народицької селищної ради й перейшов у комунальну власність територіальної громади. Зазначені твердження відповідача позивачем не заперечувались та узгоджуються зі змістом досліджених в судовому засіданні копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САВ №048808 від 17.12.2007 року(а.с. 50), акту прийому-передачі житлового будинку від 29.08.2008 року (а.с. 47) та довідки Народицької селищної ради №1273 від 02.06.2015 року (а.с. 58). На підставі викладеного, а також пояснень позивача, яка зазначила в судовому засіданні, що газову колонку, котел газовий, унітаз і одне вікно було встановлено протягом 2006-2008 років, тобто, ще до передачі будинку на баланс Народицької селищної ради, суд вважає, що Довідка не є беззаперечним доказом на підтвердження того факту, що саме сторонами було встановлено оспорювані відповідачем речі. З урахуванням наведеного вище, суд дійшов переконання, що підстави включення газової колонки, газового котла, металопластикових вікон, металевих дверей, умивальника та унітаза до переліку майна, яке підлягає розподілу, відсутні. Виходячи з рівності часток майна, що є обєктом спільної сумісної власності, з урахуванням інтересів сторін та їх неповнолітніх дітей, а також, приймаючи до уваги можливість користування зазначеним майном кожною зі сторін, суд вважає за можливе розділити майно наступним чином: позивачу: ліжко двоповерхове дитяче червоного кольору, 2011 року придбання, вартістю 2300 грн.; стінку дитячу салатового кольору, 2011 року придбання, вартістю 3000 грн.; морозильну камеру марки Atlant, 2011 року придбання вартістю 3195 грн.; пральну машину марки Samsung, 2005 року придбання, вартістю 1700 грн.; телевізор марки LG, 2011 року придбання, вартістю 7520 грн.; ноутбук марки ASUS, 2012 року придбання, вартістю 5380 грн., а всього на загальну суму 23095 грн. відповідачу: кухню блакитного кольору, 2006 року придбання, вартістю 2300 грн.; кутовий диван кухонний блакитного кольору, 2006 року придбання, вартістю 600 грн.; диван мякий коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1000 грн.; шафу-купе з дзеркалом, 2014 року придбання, вартістю 2300 грн.; стінку темно-коричневого кольору, 2004 року придбання, вартістю 1700 грн.; вітальню світло-коричневого кольору, 2007 року придбання, вартістю 1100 грн.; компютерний стіл світло-коричневого кольору, 2014 року придбання, вартістю 1000 грн.; холодильник марки LG, 2010 року придбання, вартістю 8000 грн.; три компютерних стільці, 2014 року придбання, вартістю 2100 грн.; принтер марки Epson, 2013 року придбання, вартістю 1400 грн.; пилосос марки TS, 2010 року придбання, вартістю 500 грн.; праску марки Electra, 2014 року придбання, вартістю 400 грн.; три килимові покриття, вартістю 800 грн. та пять люстр, вартістю 600 грн., а всього на загальну суму 23800 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути 705 грн. різниці у вартості розподіленого майна. Сторони звільнені від сплати судового збору згідно п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial