Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн. на місяць. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося через відсутність поваги та взаєморозуміння, близько двох років сторони не підтримують подружніх і сімейних стосунків, проживають окремо, їхній шлюб має виключно формальний характер, примирення з відповідачем вважає неможливим. Дитина проживає і після розірвання шлюбу проживатиме з нею, знаходиться на повному її отриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, добровільно матеріальної допомоги своєму синові не надає. В судове засідання сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач на задоволенні позову наполягала, просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти. Відповідач подав заяву, в якій позов визнав, погодився сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі 3000грн, просив винести рішення у підготовчому засіданні. Суд, виходячи з положень ст.200 ЦПК, вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні, враховуючи подання відповідачем заяви про визнання позову. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.07.2014р. у Виконавчому комітеті Калинівської селищної ради Броварського району Київській області, актовий запис № 12. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору про визначення місця проживання дитини не заявлено. Дитина на даний час проживає з позивачкою, та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею, відповідач не заперечує. На даний час сімейні стосунки між сторонами припинені остаточно. Спору про майно сторони на даний час не заявили. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що недоцільним є надання подружжю строку для примирення, що сімейні стосунки припинені остаточно, і що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечило б інтересам подружжя і інтересам дитини. Згідно ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , то суд виходить з наступного: Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, є підстави для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тобто у спосіб, обраний позивачкою. Відповідач є працездатним, інших дітей не має, інших стягнень на утримання інших непрацездатних осіб не має, погодився сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено. Суд вважає, що присудження аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000грн. щомісячно, буде відповідати інтересам дитини, та не порушуватиме права кожного з сторін. Згідно ст.191 СК аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 29.11.2019р. і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial