Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

позивач подала до суду позовну заяву, вимоги за якою уточнила та остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 89300,00 гривень та моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 20 січня 2019 року приблизно о 12:00 сталася пожежа в допоміжній споруді житлового сектору - сараї, який розташований навпроти житлового будинку [ADDRESS] , права частина якого належить відповідачу, а ліва - позивачу. Вказаний сарай був побудований позивачем та її чоловіком ще у 1970 році. Внаслідок пожежі, в частині сараю позивача на площі 40 кв.м., знищено конструктивні елементи даху, пошкоджено конструктивні елементи стін, знищені особисті речі останньої. Із звіту про причини пожежі від 20 січня 2019 року підтверджено, що на праві стороні сараю, власницею якого є відповідач, знаходився котел на твердому паливі; димар вказаної печі безпосередньо був змонтований між перекриттям та дахом, поруч із дерев`яними елементами покрівлі будівлі. Внаслідок того, що котел експлуатувався у цілодобовому режимі, стіни димаря перегрілися та під впливом високої температури в них з`явилися щілини, крізь які могло проходити тепло та іскри, від яких загорілися дерев`яні конструктивні елементи покрівлі. Ремонт та очищення димоходу опалювального котла спеціалізованою організацією не проводився. Під час гасіння пожежі, працівниками 49-ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області на місці пожежі встановлено, що безпосередньо найбільших термічних уражень зазнала дерев`яна балка перекриття, яка знаходилася в притул до димаря каміна. Також на димарі каміна в місцях з`єднань цегли було виявлено тріщини через які, вірогідно, і виникло просочення великої температури, яка в свою чергу мала вплив на дерев`яну балку перекриття, що і призвело до виникнення пожежі. На думку позивача, пожежа виникла в результаті неправомірних дій відповідача, оскільки остання розпалювала котел у сараї та залишала його без нагляду, котел експлуатувався цілодобово, ремонт та очищення домоходу не проводився. Позивач, в свою чергу правила пожежної безпеки не порушувала. В результаті пожежі позивачу завдана матеріальна шкоду в розмірі 87300,00 гривень та затрати на проведення експертизи у розмірі 2000,00 гривень, а всього завдано матеріального збитку на загальну суму 89300,00 гривень. Крім того, діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, остання тривалий час перебуває у стані стресу, оскільки в результаті вищевказаних подій [PERSON] отримала сильну душевну травму, що негативно відобразилось на її фізичному та душевному стані здоров`я. Позивач є людиною пенсійного віку та пошкодження сараю дуже турбує її. Відповідач добровільно відшкодувати завдані збитки не бажає, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 липня 2019 року відкрито провадження по справі. Відповідач подала суду відзив, в якому проти задоволення вимог позивача заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона є власником будівлі сараю, яка постраждала від пожежі. В свідоцтві про право власності на квартиру [ADDRESS] , що видано 16 квітня 1996 року Відділом приватизації ХМБТІ на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відсутні відомості про те, що до складу квартири [ADDRESS] за вищевказаною адресою входить будівля сараю. Такі відомості також відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо вказаної квартири. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] за вищевказаною адресою позивачем не наданий. При цьому, акт депутата Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області в якому вказано, що сарай побудований родиною [PERSON] у 1970 році, не є документом, який підтверджує право власності позивача та документом про технічні характеристики будівлі. Доказів про те, що спірний сарай було побудовано на законних підставах, за затвердженим проектом та з відповідного дозволу позивачем також не надано. В акті про пожежу від 20 січня 2019 року та звіті про причину пожежі, зазначена ймовірна причина пожежі - порушення правил безпеки при експлуатації печі на твердому паливі, тобто висновок про причину пожежі надано у вірогідній формі. Отже по справі необхідно встановити причину пожежі, для чого потрібні спеціальні знання, а саме проведення пожежно-технічної експертизи. Наданий позивачем звіт про визначення розміру збитків не відповідає вимогам законодавства щодо висновку експерта. Розмір збитків у даному звіті визначено як вартість робіт необхідних для ремонту господарської будівлі та дерев`яної прибудови, в той час як спірний сарай є самовільним будівництвом, отже оцінці підлягає вартість знищених або пошкоджених будівельних матеріалів. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні підтримала позицію свого довірителя. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити з підстав викладених у відзиві. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 16 квітня 1996 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 20 січня 2019 року об 11:32 напроти будинку [ADDRESS] , відбулася пожежа допоміжної споруди житлового сектору - сараю на двох власників: права частина сараю, площею 40 кв.м. належить [PERSON] , ліва частина сараю, площею 40 кв.м. належить [PERSON] ; пожежу було ліквідовано 20 січня 2019 року о 15:14; пожежею знищено конструктивні елементи даху допоміжної споруди житлового сектору (сараю), особисті речі відповідача та особисті речі і холодильник позивача; пожежею пошкоджено конструктивні елементи стін допоміжної споруди житлового сектору (сараю), про що свідчить акт про пожежу від 20 січня 2019 року, складений інспектором 49-ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області. За даними звіту про причину виникнення пожежі, яка виникла 20 січня 2019 року в допоміжній споруді житлового сектору (сарай) на двох власників, навпроти будинку [ADDRESS] , складеного 20 січня 2019 року інспектором 49-ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області, найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є порушення правил пожежної безпеки при експлуатації печі на твердому паливі, однак виключити версію коротке замикання електромережі. Відповідно до акту депутату Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області Мірошниченка В.І. від 17 травня 2019 року, сарай [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , який згорів 20 січня 2019 року, дійсно був побудований сім`єю [PERSON], а саме [PERSON] та [PERSON] . За даними звіту про визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди [PERSON] власниці сараю за адресою: [ADDRESS] , складеного 14 березня 2019 року суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] , розмір збитків, що призвели до завдання майнової шкоди [PERSON] власниці сараю за адресою: [ADDRESS] , внаслідок пожежі, що сталася 20 січня 2019 року, та зафіксована актом про пожежу від 20 січня 2019 року становить 87300,00 гривень; вартість робіт з проведення вказаної оцінки складає 2000,00 гривень, про що свідчить акт прийому-передачі робіт з належної оцінки майна від 12 березня 2019 року. Також в якості доказів суду надано: лист Липецького ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області № 1333/119-93/01/20-2019 від 18 березня 2019 року, де вказано, що за результатами розгляду матеріалів за фактом пожежі, яка мала місце 20 січня 2019 року в селі Кутузівка (ЖЄО № 269 від 20 січня 2019 року), проведено перевірку та матеріали списано до справи; лист Харківського ВП ГУНП в Харківській області № 4082/119-90/01/51-2019 від 22 квітня 2019 року; довідка № 349, надана 17 травня 2019 року виконавчим комітетом Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області за даними якої за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та її онук [PERSON] ; копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 1996 року УСЗН Харківського району та посвідчення ветерана війни - учасника війни серії [NUMBER] , виданого 05 травня 1997 року УСЗН Харківського району на ім`я [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності на житло, яке видане 29 грудня 1995 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, за даними якого квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , що знаходиться у власності [PERSON] , інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176773490, сформована 08 серпня 2019 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»; інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 176772449, сформована 08 серпня 2019 року КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми матеріальної шкоди в розмірі 89300,00 гривень задоволенню не підлягають за недоведеністю та безпідставністю вимог, при цьому виходить з того, що позивачем не надано жодних безспірних доказів на підтвердження того, що вона є власником будівлі сараю за адресою: [ADDRESS] , а сам факт самовільного будівництва допоміжної споруди житлового сектору (сараю) не надає позивачу права захисту його майнових прав як власника, при цьому, суд, також враховує, що інвентаризація будівлі не проводилась, її вартість до пожежі не встановлювалась, тому суд критично ставиться до суми вартості будівельних матеріалів та робіт по відновленню будівлі і вважає їх вартість не доведеною, що є підставою для відмови у стягнення вартості будівельних матеріалів. Також суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди та наявності моральних страждань, як не доведено і розмір такої шкоди у сумі 20000,00 гривень. Таким чином, суд повністю відмовляє в задоволенні позову та відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем відносить за її рахунок.

Outcome: dismissed