Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач ПАТ Дельта Банк, який є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Дельта, звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.12.2011 року позивач та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 005-26501-021211, відповідно до п.1.2. якого позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 26256905401741, в національній валюті гривні, випустив та надав відповідачу платіжну картку та ПІН-код до неї, та здійснював обслуговування держателя картки на умовах, викладених в тарифному пакеті Visa Класичний, що міститься в додатку № 1 до договору. Кредит надано шляхом відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30000,00 грн. та на день укладання кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 7000,00 грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в її межах, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається (п.1.3 Договору). Згідно п.5.2 Договору він діє з дати його укладання до повного виконання зобовязань за договором. Відповідно до п.1.6 Кредитного договору кредитні кошти використовуються для розрахунків за товари чи послуги, зняття готівки та вчинення інших операцій, передбачених договором. Відповідач зобовязалася щомісяця, в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, та сплачувати всю суму процентів за користування кредитом за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів за користування кредитною лінією за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом, та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Відповідно до п.3.4 Кредитного договору отримувач коштів доручив банку здійснювати договірне списання грошових коштів з Рахунку в рахунок погашення сум заборгованості, яка виникає за кредитним договором. Станом на 17.10.2014 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 7313,46 грн., яка складається з: тіло кредиту 1228,46 грн; прострочене тіло кредиту 2730,00 грн; заборгованість за комісіями - 3355,00 грн. Цю суму, а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. позивач і просить стягнути з відповідача, так як статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору кредит та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Позивач в судове засідання не зявився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника, на підставі наявних у справі доказів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /зворот а.с. 2/. Відповідач неодноразово викликалася до суду, але в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила, заперечень проти позову не надала. Відповідно ст.74 ЦПК України вважається повідомленою про день, час і місце розгляду справи /а.с.17, 21,22/. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, та оголосив заочний розгляд справи згідно ст.ст. 224-228 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач - Публічне акціонерне товариство Дельта Банк є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк Дельта, що підтверджується витягом із Статуту банку (а.с. 10,11). Між позивачем та відповідачем дійсно було укладено кредитний договір № 005-26501-021211 від 02.12.2011 року (а.с.4,5), згідно якого позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30000 грн, та на день укладання договору встановив ліміт в сумі 7000,00 грн. Згідно з п.1.3. Договору банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в її межах, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не укладається. Відповідач отримала картку з лімітом коштів в розмірі 7000,00 грн., на власні потреби, та зобовязалася належним чином виконувати умови договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Нормами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 631 ч.4 ЦК України передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Судом встановлено, що відповідач з договором була ознайомлена особисто під підпис, але свої зобовязання належним чином не виконувала, оплату за кредит здійснювала неповністю, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 17.10.2014 року у розмірі 7313,46 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 1228,46 грн; прострочене тіло кредиту 2730,00 грн; заборгованість за комісіями - 3355,00 грн. Сума заборгованості, предявленої позивачем до стягнення, підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с. 3), з яким суд погодився. Встановлені в судовому засіданні обставини витікають з правовідносин по належному виконанню зобовязань за договором кредиту та з недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязань і наслідків, які виникають при неналежній відмові. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що права позивача порушені неналежним виконанням зобовязання відповідачем, а тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved