Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 22.04.2014 року, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносини між ними припинені з 2017 року, з цього часу сумісного господарства не ведуть, мешкають хоча і в одному будинку, але окремими життям. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, існує лише формально. На примирення він не згоден. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином оповіщений про дату та місце розгляду справи. Згідно позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач на виклик до суду не з`явилася, будучи належним чином оповіщеною про дату та місце розгляду справи, але на адресу суду надійшла її заява про визнання позовних вимог та про можливість розгляду справи у її відсутність Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи норми ст. 200 ЦПК України про можливість розгляду справи у підготовчому судовому засіданні у разі визнання відповідачем позову, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.04.2014 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом матір`ю і батьком в одному будинку. Спору з приводу місця проживання дитини, поділу майна немає. У відповідності ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають разом, але не підтримують сімейних стосунків. Наявності спору відносно належності спільного майна та місця проживання дитини між позивачем та відповідачем суду не наведено. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення у даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем зазначено про її бажання залишити шлюбне прізвище. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак позивач у своїй позовній заяві не ставить питання про стягнення з відповідача на його користь сплачених судових витрат, а тому суд це питання також не розглядає. Враховуючи норми ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved