Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.03.2011 року відповідач 16.03.2011 року отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених підстав та наданих доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16.03.2011 року відповідач [PERSON] заповнив анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанк (а.с.7). Відповідач заповнивши вказану анкету виявив бажання оформити на своє ім'я платіжну картку кредитка «Універсальна», із встановлення бажаного кредитного ліміту у розмірі 3000 грн. Письмові матеріали справи містять фінансові умови надання платіжної картки «кредитка Універсальна», з якими відповідач ознайомлений, про що свідчить розпис (а.с.8). Проте представником позивачем всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України не було надано суду доказів отримання платіжної картки відповідачем, а також безпосередній номер платіжної картки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1.1.1.45 умов та правил надання банківських послуг кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком Клієнту на строк, обумовлений у договорі на умовах платності та повернення. Положенням ст. 1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З позовної заяви вбачається, що відповідачу попри його бажання отримати кредитний ліміт у розмірі, який вказаний у анкеті - заяви, було надано кредит у розмірі 8000 грн. Разом з тим, представником позивача всупереч ст.ст. 58, 59 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 8000 грн. Посилання представника позивача на розрахунок заборгованості (а.с.5-6), як на доказ надання кредитних коштів, суд до уваги не приймає. Будь-яких клопотань, спрямованих на встановлення вказаних обставин у позовній заяві представником позивача заявлено не було, а відтак судом було розглянуто цивільну справу враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed