Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Європейський газовий банк» звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі постанови Правління НБУ № 424 від 16.07.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЄВРОГАЗБАНК» до категорії неплатоспроможних», з 17.07.2014 року в банку було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, строком до 17.10.2014 року включно. Постановою Правління НБУ № 725 від 17.11.2014 року « Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації Публічного акціонерного товариства «ЄВРОГАЗБАНК» було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати «ЄВРОГАЗБАНК». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2014 року № 121 з 18.11.2014 року в банку розпочато процедуру ліквідації. Під час проведення ліквідації було встановлено, що між ряд юридичними особами та банком були укладені кредитні договори. Під час дії кредитних договорів між відповідними юридичними особами та ПАТ «Європейський газовий банк» в особі заступника Голови Правління [PERSON] були укладені договори про внесення змін до кредитного договору щодо зобов'язання кредиторів сплатити на користь банку комісію за резервування та обслуговування кредитної лінії. В подальшому між цими сторонами були укладені договори про внесення змін, згідно яких було списано нараховану комісію у відповідному розмірі, коригуючими проводками. Загальний розмір нарахованих комісійних доходів за кредитними договорами, які було списано коригуючими проводками на підставі розпоряджень та додаткових договорів про припинення/розірвання, підписаних [PERSON], становить 146 275 000 грн. При цьому, частина коригуюючих проводок щодо списання комісій була здійснена після прийняття постанови Правління НБУ від 17.06.2014 року № 366 «Про застосування до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» заходів впливу та призначення кураторів». Позивач вважає, що відповідач [PERSON] своїми діями завдав банку збитків на суму 146 275 000 грн, в зв'язку з чим просить стягнути дану суму з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що договори про внесення змін до кредитних договорів про скасування нарахованих комісій були укладені відповідачем [PERSON] на підставі відповідних рішень уповноваженого колегіального органу АТ «ЄВРОГАЗБАК» - кредитного комітету. Склад правопорушення за ст.1193 ЦК в діях [PERSON] відсутній, оскільки фактично суми комісій як були нараховані лише «на папері», так і були списані з метою підвищення ліквідності банку для отримання рефінансування від Національного банку України. Таким чином, жодних збитків банку діями відповідача заподіяно не було, оскільки суми списаних коштів комісій не можуть вважатись як реальні збитки, а їх можна вважати втраченою вигодою. Представник третьої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без його участі. Свідок [PERSON] суду пояснив, що певний час він був призначений тимчасовим адміністратором вказаного банку та підписував у зв»язку з цим акти прийому-передачі документів від себе до іншого ліквідатора. Він пам»ятає, що дійсно він передав протоколи кредитних комітетів, які надавали дозвіл відповідачу на прийняття рішення щодо списання комісії з боржників згідно вказаної позовної заяви. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що постановою Правління НБУ від 17.06.2014 року № 366/БТ «Про застосування до Публічного акціонерного банку «Європейський газовий банк» заходів впливу та призначення куратора» з 18.06.2014 року до 18.12.2014 року в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» було призначено куратора НБУ [PERSON] Одночасно з даною постановою з 17.04.2014 року в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» було зупинено проведення будь-яких операцій з інсайдерами та пов'язаними особами, а також зупинено здійснення нових кредитних операцій. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 57 від 16.07.2014 року, прийнятим на підставі постанови Правління НБУ від 16.07.2014 року № 424 «Про віднесення Публічного акціонерного банку «ЄВРОГАЗБАНК» до категорії неплатоспроможних», з 17.07.2014 року в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» було розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, строком до 17.10.2014 року включно. Постановою Правління НБУ № 725 від 17.11.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідації Публічного акціонерного банку «ЄВРОГАЗБАНК»» було вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати «ЄВРОГАЗБАНК». Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2014 року № 121, з 18.11.2014 року в АТ «ЄВРОГАЗБАНК» розпочато процедуру ліквідації. Також судом встановлено, що ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» було укладено кредитні договори з: ТОВ «Сеторі Консаплтінг Груп» (№ 436-290611 від 29.06.2011 року), ТОВ «Лакшмі-8» ( № 697-300513 від 30.05.2013 року), ТОВ «Куксинель» (№ 581-070612 від 07.06.2012 року), ТОВ «Земкомпроект» (№ 724-290713 від 29.07.2013), ТОВ «Роял Хоспітеліті Груп» (№ 424-240611 від 24.6.2011 року), ПП «Радуга Буд» (№ 661-040313 від 04.03.2013 року), ТОВ «Вілік Буд» (№ 450-140711 від 14.07.2011 року), ТОВ «Компанія Сітібуд» (№ 559-190412 від 19.04.2012 року), ТОВ «Анталія Плюс» (№ 504-110112 від 11.01.2012 року; № 437-290611 від 29.06.2011 року). В ході дії кредитних договорів в квітні 2014 року між ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» та вищевказаними позичальниками були укладені договори про внесення змін до кредитного договору, за якими сторони погодили, що за резервування та обслуговування кредитної лінії вказані позичальники сплачують банку комісію в наступному розмірі: ТОВ «Сеторі Консаплтінг Груп» - 10 052 000 грн, ТОВ «Лакшмі-8» - 8 737 000 грн, ТОВ «Куксинель» - 8 264 000 грн, ТОВ «Земкомпроект» - 5 098 000 грн, ТОВ «Роял Хоспітеліті Груп» - 5 070 000 грн, ПП «Радуга Буд» - 5 256 000 грн, ТОВ «Вілік Буд» - 8 429 000 грн, ТОВ «Компанія Сітібуд» - 8 694 000 грн, ТОВ «Анталія Плюс» - 5 306 000 грн. та 5 489 000 грн. Через певний проміжок часу між вищевказаними позичальниками та ПАТ «Європейський газовий банк» в особі заступника Голови Правління [PERSON] були укладені договори про внесення змін до кредитного договору щодо зобов'язання кредиторів сплатити на користь банку комісію за резервування та обслуговування кредитної лінії в наступному розмірі: ТОВ «Сеторі Консаплтінг Груп» - 2 052 000 грн, ТОВ «Лакшмі-8» - 8 520 000 грн, ТОВ «Куксинель» - 8 210 000 грн, ТОВ «Земкомпроект» - 5 070 000 грн та 6 020 000 грн., ТОВ «Роял Хоспітеліті Груп» - 8 940 000 грн та 8 690 000 грн, ПП «Радуга Буд» - 8 090 000 грн, ТОВ «Вілік Буд» - 8 370 000 грн, ТОВ «Компанія Сітібуд» - 8 690 000 грн, ТОВ «Анталія Плюс» - 5 270 000 грн. та 5 330 000 грн. В подальшому між цими сторонами були укладені договори про внесення змін до кредитного договору згідно яких попередні договори про внесення змін втратили чинність. Згідно розпоряджень від 06.05.2014 року, 17.06.2014 року 03.07.2014 року, 04.07.2014 року, підписаних заступником голови Правління АТ «ЄВРОГАЗБАНК» [PERSON], вказані суми комісій були списані. Загальний розмір нарахованих комісійних доходів за кредитними договорами, які списані, становить 146 275 000 грн. Позивач вважає, що [PERSON] своїми діями, які полягають у підписані договорів про внесення змін до кредитного договору та розпоряджень про списання нарахованих комісій, завдав банку збитків на суму 146 275 000 грн. За змістом ст.. 44 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк, з урахуванням специфіки його роботи створює адекватну систему управління ризиками, яка має забезпечувати на постійній основі виявлення, вимірювання, контроль і моніторинг усіх видів ризиків за всіма напрямками діяльності банку на всіх організаційних рівнях, що приймаються банком. З метою управління ризиками в банку утворюються постійно діючі комітети, зокрема кредитний комітет. Відповідно до п. 9 Статуту ПАТ «Європейський газовий банк» банк постійно підтримує готовність своєчасно і повністю виконувати прийняті на себе зобов'язання шляхом регулювання структури свого балансу у відповідності з економічними нормативними, що встановлюються Національним банком України. Для забезпечення додаткових заходів з метою управління ризиками банк створює постійно діючі комітети, зокрема кредитний комітет, який щомісячно оцінює якість активів банку та готує пропозиції щодо формуванням резервів на покриття можливих збитків від їх знецінення. Банк самостійно вирішує і створює органи управління фінансовими ризиками з метою забезпечення сприятливих фінансових умов захисту інтересів вкладників та інших кредиторів. Отже, виходячи з вищевказаних положень, кредитний комітет - це колегіальний орган, який виносить рішення щодо можливості здійснення кредитних операцій. З матеріалів справи вбачається, що договори про внесення змін до кредитного договору щодо зобов'язання кредиторів сплатити на користь банку комісію за резервування та обслуговування кредитної лінії, списання нарахованих комісій у відповідних сумах укладались на підставі рішень кредитного комітету. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що дані угоди були підписані заступником голови Правління ПАТ «Європейський газовий банк» [PERSON], який діяв на підставі довіреності. Дії [PERSON] узгоджуються з п. 15.5 Статуту, згідно якого заступники голови правління діють в межах повноважень наданих цим статутом та головою правління банку. При цьому заступники голови правління мають право укладати договори, контракти, вчиняти інші правочини від імені банку на підставі довіреності виданої Головою правління. Таким чином, [PERSON] підписуючи договори про внесення змін до кредитного договору, які стосувались комісій за резервування та обслуговування кредитної лінії, діяв в межах своїх повноважень та на підставі рішення колегіального органу - кредитного комітету. Відповідно до ст.. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку. За змістом ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» учасники банку - засновники банку, акціонери банку, який є публічним акціонерним товариством, і пайовики кооперативного банку. Як було встановлено судом, що також підтверджується матеріалами справи, відповідач [PERSON], в розумінні ст. 2 вказаного Закону не є учасником банку. В свою чергу слід зазначити, що вказані договори та розпорядження щодо списання нарахованих комісій на сьогоднішній день не скасовані та в судовому порядку визнані недійсними не були, а отже вони є чинними. Інших доказів, які б вказували на протилежне судом під час розгляду справи здобуто не було. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на статті 22 та 1166 ЦК України, які визначають підстави для відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди, а саме втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). Крім того, у вказаних відносинах шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті - завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Також підлягають доведенню причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.) Згідно ст.. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності позивач зобов'язаний довести наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитки); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до ч.1,2 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть у ній участь. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За умовами ч.1,2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене вище, позивач, у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не довів, що дії відповідача були протиправними і що між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок. Отже, позивач не зміг довести належними та допустимими доказами всіх складових, які передбачені законодавством для можливості притягнення особи до відповідальності за заподіяні збитки. Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed