Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість в сумі 15 899,81 грн., яка складається з наступного: 133 грн. 69 коп. заборгованості за кредитом, 10892 грн. 80 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3640 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 733 грн. 32 коп. штраф (процентна складова), що виникла станом на 31.10.2016 року, яку позивач просить стягнути. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Позивач звернувся до суду з клопотанням розглядати справу без участі представника банку, позовні вимоги прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник за дорученням [PERSON] в судовому засіданні прохали застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог і відмовити у задоволенні позову. Заслухавши відповідача та її представника, зясувавши обставини справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом по даній справі встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.12.2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та « Тарифами Банку», складає між відповідачем та банком договір, що підтверджується підписом у заяві ( а.с. 7). Відповідно до п.3.2, п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг щодо кредитного ліміту клієнт дає згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевищення платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. При порушенні клієнтом строків платежу за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Також, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не виконував зобов'язання, щодо виплати заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого склалась заборгованість, яка станом 31.10.2016 року становить15 899,81 грн., що складається з наступного: 133 грн. 69 коп. заборгованості за кредитом, 10892 грн. 80 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3640 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина) та 733 грн. 32 коп. штраф (процентна складова), що виникла станом на 31.10.2016 року Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, що відповідає частинам 1 та 3 ст. 264 ЦК України. Згідно зі статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, остання сума погашення за наданим кредитом була проведена відповідачем [PERSON] 31.12.2013 року в сумі 210 гривень, а відтак, з цієї дати починається перебіг позовної давності за вимогами банку. Позивач звернувся в суд з даним позовом 28 листопада 2016 року, тобто до спливу трирічного строку позовної давності. Беручи до уваги вищевикладене, доводи відповідача та її представника щодо пропуску позивачем строків позовної давності стосовно основної вимоги є безпідставними. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Беручи до уваги розрахунки заборгованості, які надані позивачем, суд приходить до висновку, про те, що до позовних вимог про стягнення пені слід застосувати позовну давність один рік, починаючи з 30.11.2015 року, зменшивши розмір заборгованості по пені до 1200 грн., оскільки стягнення неустойки (штрафу, пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня(місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою, що збігається з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у справі №6-3006цс15 від 08.06.2016 року. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial