Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 21.06.2016 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який перебуває на стадії розірвання в судовому порядку. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На даний час з дитиною проживає окремо від відповідача. Син перебуває на повному її утриманні. Відповідач самоусунувся від виховання і матеріального утримання дитини, будь-якої допомоги в добровільному порядку не надає. [PERSON] утримувати сина їй вкрай тяжко, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-х річного віку, отримує соціальну допомогу в розмірі 860,00 гривень, які витрачає на утримання сина і себе. Інших джерел доходу не має, так як здійснює догляд за дитиною. Відповідач є особою працездатного віку, має тимчасові заробітки за кордоном, тому спроможний надавати матеріальну допомогу дитині, тим самим виконувати свій батьківський обов`язок. Провадження в справі відкрито ухвалою від 10.07.2019 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням строку зберігання, ухвалою від 04.09.2019 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в канцелярію суду подав заяву про визнання позову і розгляд справи за його відсутності. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову стягненню з нього в користь держави підлягає лише 50 відсотків судового збору.

Outcome: approved