Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Кредитпромбанк» 17.12.2015 року (згідно штампу на поштовому конверті 04.12.2015 року) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування, посилаючись на те, що 11.04.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 6LK/ZP/04-2013/419 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком. Згідно з умовами договору кредитування банк встановив держателю платіжної картки ліміт кредитування за картковим рахунком № 26250000206394 у рамках Договору банківського рахунку № ZP02/04-2003/20540 у сумі 20000,00 грн. терміном до 10.04.2015 року включно зі сплатою 33% річних. Відповідно до умов кредитування держатель зобовязався щомісячно погашати заборгованість за лімітом кредитування, нарахованими процентами та комісіями (п.п. 3.2.1, п.п. 3.2.2, п. 3.2.3 Договору). Згідно з п. 6.1 Договору кредитування за порушення строків повернення грошових коштів за лімітом кредитування за картковим рахунком, нарахованих процентів та комісій Держатель зобовязався сплачувати Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. Однак належним чином виконувати умови Договору кредитування в добровільному порядку держатель не бажає. А тому на адресу Держателя була направлена письмова вимога про погашення заборгованості за Договором кредитування № 1411/27-6909-01 від 15.06.2015 року, яка була залишена без відповіді та задоволення Станом на 03.12.2015 року заборгованість держателя за договором кредитування становить 20062,49 грн., у тому числі: -Прострочена заборгованість за кредитом 11748,67 грн.; -прострочена заборгованість по відсоткам 830,97 грн. -пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6806,29 грн. -пеня за несвоєчасне погашення процентів 676,56 грн. Згідно зі ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення такого платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до вимог договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтями 549, 551, 611, 624 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають наслідки, зокрема, у вигляді пені, Якщо за порушення договору встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Представник позивача у судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. На задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, а саме визнала вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості за кредитом, в частині стягнення пені позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що до того часу, як вона отримувала заробітну плату через відділення ПАТ «Кредитпромбанку», заборгованість відраховувалась з її зарплати, потім з листопада 2013 року по серпень 2014 року вона здійснювала платежі через відділення ПАТ «Кредитпромбанку» в м. Красноармійську, а після того, як відділення ПАТ «Кредитпромбанк» в місті Красноармійську було закрито, вона здійснила лише один платіж в липні 2015 року в розмірі 500 грн., перестала погашати заборгованість, оскільки не знала, куди зараховуються сплачені нею кошти та взагалі вважала, що, якщо відділення в місті Красноармійську закрито, то кредит погашати не треба. Після отримання листа банку написала заяву на роботі про перерахування по 1000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості. Вважає, що вона не повинна погашати всю суму одразу. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив, що 11.04.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 6LK/ZP/04-2013/419 про встановлення ліміту кредитування за картковим рахунком (а.с. 14-17). Згідно з умовами договору кредитування банк встановив держателю платіжної картки відповідачу [PERSON] ліміт кредитування за картковим рахунком № 26250000206394 у рамках Договору банківського рахунку № ZP02/04-2003/20540 у сумі 20000,00 грн. терміном до 10.04.2015 року включно зі сплатою 33% річних. Відповідно до умов кредитування відповідач зобовязався щомісячно погашати заборгованість за лімітом кредитування, нарахованими процентами та комісіями (п.п. 3.2.1, п.п. 3.2.2, п. 3.2.3 Договору). Згідно з п. 6.1 Договору кредитування за порушення строків повернення грошових коштів за лімітом кредитування за картковим рахунком, нарахованих процентів та комісій відповідач зобовязався сплачувати Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості. Однак відповідач [PERSON] умови Договору кредитування в добровільному порядку не виконувала належним чином, а саме, до 28.08.2014 року здійснювала платежі не регулярно, не в повному обсязі та з порушення строків, встановлених договором, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 7-13) та копіями наданих відповідачем квитанцій (а.с. 34-37). Тому позивачем на адресу відповідача [PERSON] була направлена письмова вимога про погашення заборгованості за Договором кредитування № 1411/27-6909-01 від 15.06.2015 року, яка була отримана відповідачем, що підтверджується повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 5-6). Після отримання письмової вимоги про погашення заборгованості за Договором кредитування відповідач [PERSON] здійснила лише один платіж 07.07.2015 року в розмірі 500,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 7-13) та копією наданої відповідачем квитанції (а.с. 37). Станом на 03.12.2015 року заборгованість відповідача за договором кредитування становить 20062,49 грн., у тому числі: -Прострочена заборгованість за кредитом 11748,67 грн.; -прострочена заборгованість по відсоткам 830,97 грн. -пеня за несвоєчасне погашення кредиту 6806,29 грн. -пеня за несвоєчасне погашення процентів 676,56 грн. Платежі в розмірі 1000,00 грн. від 08.12.2015 року та в розмірі 1000,00 грн. від 15.12.2016 року були здійснені відповідачем вже після звернення позивача до суду з позовом (а.с. 38-39), розрахунок суми заборгованості, яку просить стягнути позивач, здійснений станом на 03.12.2015 року. Згідно зі ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення такого платежу. Права та обовязки сторін, повязані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до вимог договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтями 549, 551, 611, 624 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають наслідки, зокрема, у вигляді пені, Якщо за порушення договору встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Таким чином, вимоги позивача законні, обгрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved