Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що 13.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», /який загальними зборами акціонерів АКБ««Укрсоцбанк» 16.04.2010 року на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» перейменований на ПАТ «Укрсоцбанк»/ та [PERSON] було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії за №385/62/07-Пі відповідно до якого позивач зобов'язувався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами (транші) в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 49 000, 00 доларів США зі сплатою 12,85% річних та з кінцевим терміном погашення заборгованості до 12.06.2017 року, включно, на умовах, визначених договором. Свої зобов'язання, визначені п. 3.1.1. Договору, позивачем виконано, відповідачу відкрито позичковий рахунок в АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту в розмірі 47 500,00 доларів США. 09.06.2008 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту, якою встановлено процентна ставка за користування кредитом в розмірі 13,85% річних з 30.06.2008 року. Також 20.03.2009 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту, якою змінено графік погашення кредиту. 28.09.2010 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №3 до Договору кредиту, якою встановлено процентна ставка за користування кредитом в розмірі 14,1% річних, встановлено новий графік погашення заборгованості за кредитом, а також змінено кінцевий термін повернення заборгованості до 12.06.2022 року. Позивач посилався на те, що відповідачем не виконуються умови вищевказаного договору кредиту, додаткової угоди, порушуються строки повернення коштів і станом на 30.08.2016 року заборгованість за договором кредиту №385/62/07-Пі від 13.06.2007 року складає 75 991,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1 936 926,03 грн. Позивач просив в судовому порядку стягнути з відповідача на користь позивача зазначену заборгованість за договором кредиту №385/62/07-Пі від 13.06.2007 року в сумі 75 991,60 доларів США яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 38 658,92 доларів США; суми заборгованості за відсотками - 26 001,92 доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2 453,86 доларів США; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 8 876,90 доларів США та судовий збір в сумі 29 053,89 грн. Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк», згідно довіреності в справі, первісний позов підтримав, а зустрічний позов не визнав, подав заперечення на зустрічний позов та заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов не підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що 13.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії за №385/62/07-Пі, відповідно до якого Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 47 500,00 доларів США зі сплатою 12,85% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості до 12.06.2017 року включно. Наведене підтверджується копією договору про надання відновлювальної кредитної лінії за №385/62/07-Пі від 13.06.2007 року. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, Кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим Договором. Згідно до п. 1.1.1 вказаного договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами траншами, в межах максимального ліміту, який на дату укладення цього Договору в становлюється в розмірі 49 000, 00 доларів США 00 центів та який буде змінюватись на умовах п.1.1.2 цього Договору, зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 12,85 % процентів річних, а також комісій, в розмірі та порядку, визначених цим договором. В п. 1.1.2 вказаного договору, зазначено, що кінцевий термін погашення заборгованості по кредиту до 12.06.2017 року включно. 09.06.2008 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору кредиту, якою встановлено процентна ставка за користування кредитом в розмірі 13,85% річних з 30.06.2008 року. Також 20.03.2009 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору кредиту, якою змінено графік погашення кредиту. 28.09.2010 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №3 до Договору кредиту, якою встановлено процентна ставка за користування кредитом в розмірі 14,1% річних, встановлено новий графік погашення заборгованості за кредитом, а також змінено кінцевий термін повернення заборгованості до 12.06.2022 року Пункти 3.3.4., 3.3.5. Договору кредиту встановлюють, що відповідач зобов'язаний сплачувати позивачу проценти за користування кредитом в порядку визначеному п. 2.5., 2.6. цього Договору, а також своєчасно та в повному обсязі повертати кредит в порядку, визначеному п.1.1. цього Договору. Відповідачем не виконуються умови Договору кредиту - порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Встановлено, що станом на 30.08.2016 року заборгованість за договором кредиту №385/62/07-Пі від 13.06.2007 року складає 75 991,60 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ 1 936 926,03 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом - 38 658,92 доларів США, що еквівалентно 985 365,07 грн.; суми заборгованості за відсотками - 26 001,92 доларів США, що еквівалентно 662 754,77 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 2 453,86 доларів США, що еквівалентно 62 545,67 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 8 876,90 доларів США, що еквівалентно 226 260, 52 грн. При вирішенні даної справи суд виходить з наступного. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі/ у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як передбачено ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач [PERSON] первісний позов не визнав, просив суд задовольнити його заяву до ПАТ «Укрсоцбанк» по захист прав споживача, шляхом визнання недійсним договору про надання відновлювальної кредитної лінії №385\\62\\07-Пі від 13.06.2007 року, мотивуючи тим, що оскаржуваний кредитний договір, по суті є договором приєднання і позичальник був позбавлений можливості вносити корективи до його тексту, оскільки будь-які пропозиції щодо зміни умов кредитного договору призводили до відмови кредитора надавати кредит на умовах відмінних від запропонованих банком. Крім того, [PERSON] зазначає, що є несправедливою умова договору, що банк на власний розсуд може в будь-який час вимагати повернення кредиту, до настання строку, передбаченого Кредитним договором. Відповідач за первісним позовом зазначав, що має скрутне матеріальне становище та незадовільний стан здоров'я. Також, [PERSON] вказував, що йому не було надано банком повної інформації щодо умов кредитування. В обґрунтування своїх позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] послався на положення ст..11, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про: п. 3. встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; п. 16. встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. Таким чином, зазначені пункти кредитного договору є дискримінаційними по відношенню до позичальника як споживача кредиту. Окрім цього, зазначив, що при укладенні оскаржуваного кредитного договору. кредитором, всупереч вимог чинного законодавства України йому не було надано жодних інформаційних листів, не було надано жодних роз'яснень щодо умов кредитування, нарахування процентів за користування кредитом, правил зміни фіксованої та плаваючої процентної ставки, комісії та інших платежів тощо, не було роз'яснено переваги та недоліки плаваючої процентної ставки, ануїтентних платежів та платежів що зменшуються, чи іншої інформації щодо кредиту, його переваг та недоліків тощо, надання якої вимагається від банка відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України 10 травня 2007 року № 168, банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Також, в обґрунтування вимог за зустрічним позовом, [PERSON] посилався на Лист Національного Банку України від 16 червня 2007 року № 40-117/2093-6134 «Про окремі питання практичного застосування, Правил надання банками України інформації споживачі про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». При підготовці Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі Правила) Національний банк України діяв в межах вимог чинного законодавства України і, зокрема, вимог Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 01.12.2005 року), безумовне виконання яких банки мали забезпечувати вже впродовж півтора року. Метою розробки Правил було встановлення єдиного для усіх банків порядку надання споживачу повної та достовірної інформації про сукупну вартість кредиту. Одночасно слід зазначити, що листом від 19.01.2006 року Національний банк України звертав увагу банківської спільноти на необхідність врахування банками в своїй кредитній політиці вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, наголошувалося на необхідності перегляду діючих форм кредитних договорів. Разом з цим, зверталася увага банків на можливість виникнення в їх діяльності певних ризиків під час укладення та виконання договорів про споживчий кредит з фізичними особами, що обумовлені нормами статті 11 Закону. Тобто, станом на дату укладання кредитного договору, обов'язкове дотримання правил надання інформації по кредиту визначені в Законі України «Про захист прав споживачів» мало безумовно забезпечуватись банками України вже півтора роки. Крім цього, Національним Банком України, було поставлена вимога зміни кредитних договорів, з приведенням їх до вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Також, позивач за зустрічним позовом зазначив, що договір суперечить вимогам ст.ст.203,215 ЦК України. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 7, 8 Постанови № 9 від 6.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. ПредставникПАТ «Укрсоцбанк» зустрічний позов не визнав та просив застосувати строк позовної давності до вимог за зустрічним позовом, оскільки договір про надання відновлювальної кредитної лінії №385/62/07-Пі був укладений 16.06.2007 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише у 2017 році. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Зустрічний позов не підлягає до задоволення, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано жодних доказів, що оспорювані договори не відповідають вимогам ст. 203,215 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів» і порушують його права та інтереси, тоді як за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. А тому суд відмовляє в задоволенні позову [PERSON] за його необґрунтованості. Договір про надання відновлювальної кредитної лінії №385/62/07-Пі від 13.06.2007 року містить суму кредиту, розмір відсоткової ставки, розмір щомісячного платежу та строк повернення грошових коштів, згідно умов договору сторони погодили та визначили усі істотні умови, додержано письмова форма, а підписанням договору без будь-яких застережень чи незгоди з його умовами сторони підтвердили відповідність волевиявлення їхній внутрішній волі, позивач погодився на отримання у кредит коштів на умовах, що визначені договором. Крім того, у разі незгоди з умовами кредитного договору позивач не був позбавлений можливості скористатися своїм правом, визначеним ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Слід також, звернути увагу, що позивачем після укладення договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 13.06.2007 року неодноразово укладалися додаткові угоди про внесення змін до договору кредиту, а саме у 2008, 2009, 2010, 2013 роках. Тобто, позивач фактично підтверджував своє волевиявлення на укладення договору про надання відновлювальної кредитної лінії №385/62/07-Пі від 13.06.2007 року та неодноразово погоджувався на його умови, зміни умов, і жодних заперечень щодо незрозумілості його змісту не надавав . За ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В позовній заяві ПАТ «Укрсоцбанк» зазначено вимогу про стягнення з відповідача заборгованість за кредитом саме в гривневому еквіваленті. Розрахунок боргу та складових заборгованості здійснено в доларах та з визначеним гривневим еквівалентом. А отже, підлягає стягненню з [PERSON]. на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №385\\62\\07-Пі від 13.06.2007 року в сумі 64 660 доларів 84 центи США , що еквівалентно 1 648 119 грн. 84 коп. та 288 806,19 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 29053 грн. 89 коп. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» - відмовити.

Outcome: approved