Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі - 14 763,00 гривень та понесених судових витрат по справі у розмірі - 1 378,00 гривень, посилаючись на те, що 13.07.2011 року відповідач отримав у позивача кредит в сумі - 8 000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 31.08.2016 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 13.07.2011 року перед позивачем складає - 14 763,00 гривень. Позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також понесені судові витрати по справі, а саме, судовий збір у розмірі - 1 378,00 гривень. Представник позивача просив суд про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити їх. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи з перерахуванням виплати процентів, так як він знаходився з зоні АТО і виконував бойові завдання. Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2011 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі - 8 000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання. Відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 31.08.2016 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 13.07.2011 року перед позивачем складає - 14 763,00 гривень, з яких: -заборгованість за кредитом - 7 904,59 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 379,22 гривень, -заборгованість за пенею та комісією - 300,00 гривень, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; -штраф (процентна складова) - 679,19 гривень. Посилання відповідача на те, що він перебував у зоні АТО та виконував бойові завдання, а тому, на думку відповідача, суд повинен перерахувати проценти за кредитним договором, є такими, що не заслуговують на увагу та не провинні бути враховані, так як, військова служба, не звільняє відповідача від виконання обов'язків, згідно укладеного з позивачем кредитного договору. У відповідності до ст. 525, 526, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, у відповідності до ст. 629 ЦК України. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи надані позивачем докази та вказані норми чинного законодавства, вимоги позивача є обґрунтованими, законними, оскільки відповідач належним чином не виконує взяті на себе обов'язки, згідно кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку позивач має право вимагати. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмова у прийнятті. Стаття 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованими. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача, документально підтверджених, судових витрат в сумі - 1 378,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved