Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №8072434791БН/2013-03 від 11.03.2013. Згідно з умовами кредитного договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення останнім операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 15 000,00 грн. на строк до 28.02.2015 (пункти 2.1., 2.2. статті 2 кредитного договору). Кредит надається позивачем згідно з пунктом 2.1. статті 2 кредитного договору для оплати відповідних операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів клієнта на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до пунктів 2.3. статті 2, 4.1. статті 4, 7.2.4. статті 7 кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, у якому розмір ліміту зменшуватиметься (враховуючи порядок зменшення розміру ліміту, визначений пунктом 2.4. кредитного договору). Згідно із пунктом 4.1. статті 4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом за поточний місяць здійснюється позивачем виходячи з розміру процентної ставки, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці, в якому настане термін припинення кредиту, по дату припинення дій кредитної лінії (включно). В порушення умов кредитного договору (пунктів 2.1., 2.3., 7.2.1., 7.2.2., 7.2.4.) та статті 526 ЦК України, станом на 22.09.2015, зобов'язання відповідача в частині погашення кредиту та процентів залишаються невиконаними. Згідно із пунктами 7.2.7. статті 7, 9.1. та 9.2. статті 9 кредитного договору, у разі неповернення кредиту (частин кредиту) у терміни, передбачені кредитним договором, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня. У разі несплати процентів за користування кредитом у терміни, визначені кредитним договором, відповідач сплачує позивачу за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу по сплаті процентів у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. З огляду на викладене, станом на 22.09.2015, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором залишається непогашеною та становить 32098,08грн., з яких: 14 928,89 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); 8 330,34 грн. - заборгованість за процентами; 2 629,73 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 6 209,12 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом). На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість в розмірі 32\~098,08грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився, надавши до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, які повернулися до суду не отриманими, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: в судовому засіданні встановлено, що 11.03.2013 між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено Договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту №8072434791БН/2013-03. Згідно з умовами кредитного договору банком відкрито позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки із лімітом заборгованості по кредиту не більше 15 000,00 грн. на строк до 28.02.2015 (пункти 2.1., 2.2. статті 2 кредитного договору). Кредит надається банком згідно з пунктом 2.1. статті 2 кредитного договору для оплати держателем відповідних операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів позичальника на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до пунктів 2.3. статті 2, 4.1. статті 4, 7.2.4. статті 7 кредитного договору позичальник зобов'язався сплачувати щомісяця кредитору проценти за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, в останній робочий день кожного місяця, починаючи з місяця, у якому розмір ліміту зменшуватиметься (враховуючи порядок зменшення розміру ліміту, визначений пунктом 2.4. кредитного договору). Згідно із пунктом 4.1. статті 4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом за поточний місяць здійснюється позивачем виходячи з розміру процентної ставки, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці, в якому настане термін, визначений пунктом 2.2 цього договору, по дату припинення дій кредитної лінії (включно). За наданим позивачем розрахунком заборгованості, в порушення умов кредитного договору (пунктів 2.1., 2.3., 7.2.1., 7.2.2., 7.2.4.), станом на 22.09.2015р., зобов'язання позичальника в частині погашення кредиту та процентів не виконані. З часу отримання грошових коштів відповідач жодного разу не вносив кошти на погашення заборгованості. Згідно із пунктами 7.2.7. статті 7, 9.1. та 9.2. статті 9 кредитного договору, у разі неповернення кредиту (частин кредиту) у терміни, передбачені кредитним договором, позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. У разі несплати процентів за користування кредитом у терміни, визначені кредитним договором, позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу по сплаті процентів у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. В судовому засіданні встановлено, що банком на адресу позичальника направлялася претензія (вих. № 153-7/636 від 13.03.2015) щодо погашення усієї заборгованості за кредитною лінією та нарахованими процентами. Між тим, дана претензія залишена без реагування. З урахуванням того, що [PERSON] систематично не виконує своє зобовязання у визначені кредитним договором терміни і сумах, банк відповідно до умов кредитного договору вправі вимагати повернення кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій. Таким чином, згідно із даними розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 22.09.2015 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором залишається непогашеною та становить 32098,08грн., з яких: 14 928,89 грн. - заборгованість за кредитом (основним боргом); 8 330,34 грн. - заборгованість за процентами; 2629,73 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 6 209,12 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом). Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору №8072434791БН/2013-03 від 11 березня 2013 року, - недійсним, розірваним чи зміненим. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст. 549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суму, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.ч. 1,3 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача судові витрати судовий збір в розмірі 1218 грн. 00 коп., що підтверджується даними платіжного доручення №40377 від 15.12.2015. На підставі викладеного та

Outcome: approved