Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «Універсальна» звернулось в січні 2015 року до Києво-Свтошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим що, 10.11.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON]. Причиною ДТП стало те, що відповідач на своєму авто в стані алкогольного сп'яніння не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], в наслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. 20.11.2013 року постановами Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі № 369/11188/13-п № 369/11223/13-п [PERSON] було визнаного винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] - відповідача (страхувальник - [PERSON]), була застрахована позивачем на підставі полісу № АС/6205620. Власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] 11.11.2013 року звернувся до позивача, як до страховика відповідача, із заявою про відшкодування шкоди отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ПАТ «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено було страхове відшкодування на підставі страхового Акту № 5351/1, ремонтної калькуляції та розрахунку страхового відшкодування Страхове відшкодування в сумі 2050,94 грн. було перераховано згідно заяви [PERSON] від 27.12.2013 р. на безготівковий перерахунок на що підтверджується платіжним дорученням № 53876 від 20.03.2014 р. Оскільки відповідач перебував у стані алкогольного сп'яніння та не повідомив ПАТ «СК «Універсальна» про настання страхового випадку, позивач має право регресної вимоги до [PERSON]. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 2050,94 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнав, та просив відповідно до ст. 217 ЦК України розстрочити прийняте рішення, оскільки на даний момент всі кошти втрачаються на лікування. Суд, заслухавши пояснення представник позивача, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено в судовому засіданні, 10.11.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить [PERSON]. Причиною ДТП стало те, що відповідач на своєму авто в стані алкогольного сп'яніння не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], в наслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ч. ст. 130 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.11.2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. ч. ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено,що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п.п. «а» 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] - відповідача (страхувальник - [PERSON]), була застрахована позивачем на підставі полісу № АС/6205620. Власник автомобіля [NUMBER] [PERSON] 11.11.2013 року звернувся до позивача, як до страховика відповідача, із заявою про відшкодування шкоди отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ПАТ «Універсальна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплачено було страхове відшкодування на підставі страхового Акту № 5351/1, ремонтної калькуляції та розрахунку страхового відшкодування 20.03.2014 платіжним дорученням № 53876 року страхове відшкодування було перераховане позивачем згідно заяви [PERSON] від 27.12.2013 р. на безготівковий перерахунок в розмірі 2050,94 грн. Оскільки відповідач перебував у стані алкогольного сп'яніння, позивач має право регресної вимоги до [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. В силу ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно доданих відповідачем до заяви додатків, вбачається що [PERSON] проходить службу в ОВСУ на посаді міліціонера взводу № 2 роти № 3 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Луганськ-1» ГУ МВС України в Луганській області наказ № 290 о\\с від 22.09.2014 року безпосередньо в зоні проведення АТО наказ № 1428 від 08.08.2014 р. Згідно з виписки з історії хвороби стаціонарного хворого [PERSON], вбачається що останній 04.10.2014 року отримав осколкове поранення правого передпліччя, відкриті переломи кісток передпліччя з ушкодженням нервів, осколкове поранення ділянки лівого суглоба під час дій в АТО. З 30.10.2014 р. по 11.11.2014 року відповідач перебував на госпіталізації, відповідно йому призначено лікувальні і трудові рекомендації. З наведеного вище вбачається, що оскільки на даному етапі відповідачем здійснюються витрати пов'язані з лікуванням наслідків поранення отриманого під час перебування в зоні АТО, суд вважає за можливе розстрочити рішення суду на шість місяців до 01 вересня 2015 року з встановленим порядком сплати боргу щомісячно рівними частинами до повного погашення заборгованості. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 979, 981, 983, 984, 988, 992, 1187, 1190, 1991, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved