Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач подав до суду позов, в якому зазначив, що 06 жовтня 2012 року між ПАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір обовязково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/4788707 (далі Поліс). У відповідності до умов вказаного Полісу страхування Позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «Форд» державний реєстраційний номер «АВ 7853 ВА» сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 26.07.2013 року на 5 км.+ 370 м. а/д Муровані Курилівці Горай, стався страховий випадок дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу, автомобіля марки «Хюндай» державний реєстраційний номер «ВЕ 8009 АХ», під керуванням [PERSON] та транспортного засобу, автомобіля марки «Форд» державний реєстраційний номер «АВ 7853 ВА», під керуванням відповідача - [PERSON] Відповідно до відомості ДАІ про дорожньо-транспортну пригоду та постанови суду по адміністративній справі № 139/828/13-п від 20.08.2013 року, вказана дорожньо-транспотна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля марки «Форд» державний реєстраційний номер «АВ 7853 ВА», під керуванням відповідача. Внаслідок вказаної ДТП транспортному засобу «Хюндай» державний реєстраційний номер «ВЕ 8009 АХ», було завдано механічних ушкоджень. З огляду на вищевикладене, потерпіла від ДТП особа звернулася до страховика ПрАТ СК «ПРОВІДНА» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АВ/4788707. Виконуючи взяті на себе зобовязання за Полісом страхування, позивач виплатив потерпілій особі страхове відшкодування в розмірі 49500 грн. Відповідачем з моменту ДТП не було письмово повідомлено страховика про зазначену дорожньо-транспортну пригоду. З метою врегулювання цього питання в досудовому порядку, позивач звернувся до відповідача з Претензією про відшкодування збитків в порядку регресу сума якої становила 49500 грн. Ніяких дій зі сторони відповідача проведено не було, щодо погашення заборгованості в добровільному порядку, а відтак позивач просить стягнути в порядку регресу з відповідача 49\~500 грн. та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та просить задоволити його у повному обсязі (а.с.83). Суд ухвалив розглянути справу у відсутності представника позивача. Відповідач позов не визнав, суду показав, що дійсно 26 липня 2013 року на автодорозі смт. Муровані Курилівці- Горай він керував автомобілем [NUMBER] і за його участю відбулась ДТП з автомобілем «HYUNDAI САНТА ФЕ», номерний знак [NUMBER] за кермом якого був [PERSON] Він не вважає себе винуватим у настанні ДТП, а тому просив у позові відмовити. Про настання ДТП повідомляв страхову компанію. Суд, розглянувши справу, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 06 жовтня 2012 року між ПАТ «СК «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу № АВ/4788707, згідно з яким була також застрахована відповідальність водія автомобіля «FORD TRANZIT», номерний знак [NUMBER]. Згідно умов вказаного Полісу страхування позивач взяв на себе зобовязання, у разі настання страхового випадку, за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля марки «Форд» державний реєстраційний номер «АВ 7853 ВА» сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам (а.с. 65-66). 26 липня 2013 року о 13:30 годині на автодорозі Муровані Курилівці Горай (Вінницька область) 5 км + 370 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участю [PERSON], що керував транспортним засобом «FORD TRANZIT», номерний знак [NUMBER] та [PERSON], що керував транспортним засобом «HYUNDAI САНТА ФЕ», номерний знак [NUMBER] (а.с. 12). Зокрема, як вбачається з постанови судді Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області № 139/828/13-п від 20 серпня 2013 року, [PERSON] пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 ПДР України та здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, не дотримавшись безпечної дистанції та безпечної швидкості руху, спричинивши ДТП. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню за цією статтею у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень (а.с. 14-15). Провадження ж у справі щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у звязку з відсутністю у його діях складу правопорушення (а.с.16-17). Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до пп. 33.1.4. п. 33.1. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідач [PERSON] не повідомив страхову компанію про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 26.07.2013 року. Доказів, які б спростовували дане ствердження позивача, відповідач суду не надав. Його винуватість у вчиненні ДТП встановлена рішенням суду, яке набрало законної сили. Актом огляду транспортного засобу, підтверджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26.07.2013 року, транспортному засобу «HYUNDAI САНТА ФЕ», номерний знак [NUMBER] завдано механічних ушкоджень (а.с. 40-41). Розрахунок суми матеріального збитку з урахування вартості деталей та їх зношення, складає 50000 грн, що стверджується актом (а.с.18). Відповідно до умов страхування на підставі заяви постраждалого водія [PERSON] та страхового акту №1 [NUMBER] від 18.07.2014 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 49500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 029710 (#30202175) від 09 липня 2014 року (а.с. 19-22, 25) Згідно з абзацом «ґ» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. 03 вересня 2014 року [PERSON] надіслано Претензію про відшкодування збитків в порядку регресу № Р/17334/14/1 (а.с. 9-10). Відповідач не відшкодував збитки в добровільному порядку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала ( ч.1 ст. 1166 ЦК України). Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Провідна» шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, у розмірі 49500 гривень та 495 гривень витрат у справі.

Outcome: approved