Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» 17.02.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 150/2-1901 від 04.09.2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 13 880,00 доларів США зі строком погашення 03.09.2017 року та сплатою відсотків у розмірі 13,5% річних. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 22.12.2015 року відповідач має заборгованість - 216 284 грн. 04 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 142 844 грн. 32 коп..; заборгованість за відсотками - 35 740 грн. 56 коп..; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 29 729 грн. 36 коп. та пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7 969 грн. 79 коп. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 216 284 грн. 04 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3244 грн. 26 коп.. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18.02.2016 року відкрито провадження у справі та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 26.02.2016 року справу призначено до судового розгляду. 24.03.2016 року Селидівського міського суду Донецької області ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено у повному обсязі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 07.12.2016 року задоволено заяву [PERSON], заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 24.03.2016 року по цивільній справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу призначення до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2017 року провадження у справі зупинено до розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання угоди недійсною. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22.03.2017 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 10.01.2018 року, у зв'язку із набранням 15.12.2017 року чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року, встановлено порядок продовження розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223, 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2017 року в задоволені позову [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання додаткової угоди недійсною відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14.11.2017 рішення Селидівського міського суду Донецької області від 06.09.2017 року залишено без змін. Відповідно до умов кредитного договору № 150/2-1901 від 04.09.2008 року на купівлю автотранспортних засобів та додаткової угоди № 1 від 12.07.2010 року, [PERSON] отримав від ПАТ «Укрсоцбанк» кредитні кошти в сумі 13 880,00 доларів США зі строком погашення 03.09.2017 року та сплатою відсотків у розмірі 13,5% річних . В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодовець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач [PERSON] не виконав належним чином зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим, станом на 22.12.2015 року виникла заборгованість яка складає 9 196,47 доларів США, або за курсом НБУ на дату складання розрахунку складає 216 284 грн. 04 коп., з якої: заборгованість за кредитом - 142 844 грн. 32 коп.; заборгованість за відсотками - 35 740 грн. 56 коп..; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 29 729 грн. 36 коп. та пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 7 969 грн.79 коп. Суд звертає увагу, що згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч. 2 ст. 524 та ч. 2 ст. 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду України від 01.03.2017 року № 6-284цс17. Відповідно до п. 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд звертає увагу, що пред'являючи позов до суду, позивач надав розрахунок суми заборгованості за кредитним договором за курсом НБУ на дату його складання - 22.12.2015 року, який становив 2351,8152 гривні за 100 доларів США. Тоді як, офіційний курс гривні до долару США, встановленого НБУ станом на 12.06.2018 року (день винесення судового рішення), становить 2609,1315 гривень за 100 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. З огляду на вищезазначене, виходячи із засад змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд розглядає позов в межах заявлених позовних вимог, виходячи із розрахунку наданого позивачем, за курсом гривні до долару США встановлених НБУ на дату його складання - 22.12.2015 року. Таким, чином оскільки відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору № 150/2-1901 від 04.09.2008 року в частині своєчасної сплати кредитних коштів, суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 142 844 грн. 32 коп. та заборгованість за відсотками - 35 740 грн. 56 коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 29 729 грн. 36 коп. та пенею за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 7 969 грн. 79 коп., суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. На виконання цього Закону 30.10.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 22 ч. 1 цього Розпорядження м. Українськ (Українська міська рада) Донецької області, де зареєстрований відповідач, входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція. Проте, 05.11.2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження № 1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30.10.2014 року № 1053-р, яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2015 року було визнано нечинним (справа № 826/18330/14). Згідно ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» район проведення антитерористичної операції це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено м. Українськ Донецької області. Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією паспорта відповідача (а.с. 18-19), тому в даному випадку слід застосувати положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 22.12.2015 року існує заборгованість відповідача за кредитом, яка складається з основного боргу, процентів та пені у відповідному розмірі. При цьому, з розрахунку пені вбачається, що нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту та за несвоєчасне повернення відсотків вже мало місце після 14 квітня 2014 року, а саме з 21.12.2014 року. Враховуючи такий період нарахування, банк зобов'язаний скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитним договором, починаючи з 14.04.2014 року. Таким чином, зважаючи, що період нарахування пені мав місце вже після 14 квітня 2014 року, тобто лише під час проведення АТО, позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 29 729 грн. 36 коп. та пенею за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 7 969 грн. 79 коп., задоволенню не підлягають. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов'язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при звернені до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 3244 грн. 26 коп.. та враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеної частини позовних вимог, а саме: судовий збір у сумі 2678 грн. 79 коп. (82,57 % від 3244 грн. 26). Відповідно ч. 3 ст. 288 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. На підставі викладеного,

Outcome: partial