Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач підприємство споживчої кооперації «Теко-Ланівці» звернувся до Лановецького районного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачів 51598,04 грн. в користь Підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» заподіяної шкоди при виконанні трудових обовязків, а саме: з [PERSON] стягнути 26631,61 грн., з [PERSON] стягнути 24966,33 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати. 10 травня 2016 року позивач позовні вимоги уточнив і просить стягнути з відповідачів завданої шкоди в розмірі 51597,94 грн., а саме: стягнути з [PERSON] в користь Підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 26375,47 грн., стягнути з [PERSON] в користь Підприємства споживчої кооперації «Теко-Ланівці» заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 25222,47 грн. Свої вимоги мотивує тим, що наказами про прийняття на роботу № 9 і № 10 від 14 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] прийнято на посаду продавців ПСК «ТЕКО-Ланівці» в магазин в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області. 14 березня 2012 року між роботодавцем та відповідачами укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 33, відповідно до умов якого відповідачі взяли на себе колективну матеріальну відповідальність за зберігання майна та інших цінностей, переданих їм для роздрібної торгівлі. 20 листопада 2012 року на підставі наказу директора ПСК «ТЕКО-Ланівці» за № 38 від 19 листопада 2012 року було проведено інвентаризацію товарів, тари та грошових засобів в магазині с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області. За результатами інвентаризації товарно-матеріальних цінностей було виявлено недостача товарів на загальну суму 65444,04 грн., причини виникнення якої відповідачі не змогли пояснити. Крім того, після проведеної інвентаризації було встановлено, що [PERSON] привласнила гроші в сумі 1153,00 грн., виручені від реалізації товарів промислової групи по накладній, яку приховала від обліку. З приводу виявленої недостачі товарно-матеріальних цінностей ПСК «ТЕКО-Ланівці» зверталось до правоохоронних органів. Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. Даним вироком встановлено, що [PERSON] та [PERSON], будучи матеріально-відповідальними особами, за попередньою змовою між собою протягом 14 березня 2012 року 20 листопада 2012 року вчинили привласнення та розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 18212,50 грн. Крім того, обвинувачена [PERSON] визнана винною за повторне привласнення грошей в сумі 1153 грн. за товари промислової групи, які отримала по накладній ТДК-ЖО 2455 від 12 жовтня 2012 року, а накладну не надала для обліку в бухгалтерію споживчого товариства. В добровільному порядку відповідачі відшкодували 14919,00 грн., а решту боргу в сумі 51597,94 грн. залишились не відшкодованими, які позивач просить стягнути з відповідачів, посилаючись на ч.1 ст.130, п. 1, 2 ст.134, ст.135-1, ч.1, 3 ст.135-2, ч.1, 2, 5 ст.135-3, ч.3 ст.136 КЗпП України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить задовольнити позов в повному розмірі. Представник позивача пояснив суду про те, що кожного тижня відповідачі складали і підписували звіти, копії яких були в них, інвентаризація проводилась в присутності продавців, шкода підприємству завдана відповідачами в межах виконання трудових відносин і вони повинні відшкодувати її в повному розмірі. Відповідач [PERSON] та її представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Проте вони визнали і вказують, що не підлягають доказуванню факти перебування відповідачки на посаді продавця, укладення договору про повну матеріальну колективну (бригадну) відповідальність та факту проведення інвентаризації. Відповідач [PERSON] не визнає позовні вимоги в частині результатів інвентаризації та пояснила суду про те, що в результаті інвентаризації виявлена велика сума недостачі товарно-матеріальних цінностей, з якою вона не погоджувалась. Під моральним тиском вона та продавець [PERSON] написали пояснення, що розмір недостачі не можуть пояснити. Крім того, відповідач [PERSON] дала суду пояснення про те, що звіти здавала [PERSON], яка повідомляла їй, що залишок товарів у магазині не відповідає залишку товарів по звітах. Копії звітів були в магазині, однак вона ([PERSON]В.) не вникала в них, бо в неї відсутня бухгалтерська освіта. Представники відповідачки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] зазначають, що працівники бухгалтерії ПСК «ТЕКО-Ланівці» вносили виправлення у звіти, а тому результати інвентаризації, проведені на підставі таких документів, не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно висновку експертизи вони не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Крім того, представник відповідачки [PERSON] зазначає, що по результатах виявленої недостачі товарно-матеріальних цінностей проводились слідчі дії, якими встановлено розмір недостачі, яка виникла з вини відповідачів, за що відповідачі засуджені. Слідством не доведено вини продавців у виникненні недостачі в більшому розмірі і представник вважає, що вони не повинні нести матеріальну відповідальність. Акт часткової ревізії від 12 квітня 2016 року відповідач та її представники не визнають, посилаючись на те, що ревізія проведена у відсутності матеріально-відповідальних осіб і є недійсною. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлялася, хоч відповідно до вимог ст.74 ЦПК України про день, час і місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином, від неї не надходило заперечень та повідомлень про причини неявки. Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, зясував наступні обставини. Наказами про прийняття на роботу № 9 і № 10 від 14 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] прийнято на посаду продавців ПСК «ТЕКО-Ланівці». (т.1 а.с.5,6) 14 березня 2012 року між ПСК «ТЕКО-Ланівці» та членами колективу (бригади) магазину с.Вишгородок [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність № 33. Відповідно до п.8 даного договору члени колективу (бригади) зобовязані дбайливо ставитись до цінностей і вживати заходів до запобігання шкоди; в установленому порядку вести облік, складати і своєчасно подавати звіти про рух та залишки цінностей; своєчасно інформувати власника про всі обставини, які загрожують зберіганню цінностей. (т.1 а.с.7-10) Відповідно до порівняльної відомості результатів інвентаризації товарів виявлено недостачу на суму 65444,44 грн. (т.1 а.с.11) [PERSON] та [PERSON] склали розписку про те, що всі прихідні і розхідні документи включені в товарно-грошовий звіт з 15.11.2012 по 20.11.2012 рр. і всі товарно-матеріальні цінності правильно вписані в акт інвентаризації, пропуску цінностей немає, претензій до інвентаризаційної комісії немає. (т.1 а.с.12) [PERSON] та [PERSON] окремо писали пояснюючі про те, що станом на 20 листопада 2012 року під час інвентаризації виявлена недостача 65428 гривень, яку пояснити не можуть. (т.1 а.с.13, 14) Відповідач [PERSON] ствердила в судовому засіданні, що підпис на розписці та пояснюючій виконаний нею. Вироком Шумського районного суду Тернопільської області від 08 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. З вироку вбачається, що [PERSON] та [PERSON], працюючи на посадах продавців підприємства споживчої кооперації «ТЕКО-Ланівці» с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області, будучи матеріально-відповідальними особами, за попередньою змовою між собою протягом 14 березня 2012 року 20 листопада 2012 року вчинили привласнення та розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 18212,50 грн. Крім того, обвинувачена [PERSON] повторно привласнила гроші в сумі 1153 грн. за товари промислової групи, які отримала по накладній ТДК-ЖО 2455 від 12 жовтня 2012 року, приховавши від обліку дану накладну, а товари реалізувала. (т.1 а.с.15-18) Згідно висновку судово-економічної експертизи № 657/14-22 від 08.08.2014 року, яка проведена за клопотанням відповідача [PERSON], представлені для проведення судово-економічної експертизи документи магазину с.Вишгородок Лановецького району за період з 13.03.2012 року по 20.11.2012 року не відповідають вимогам п. 4.2, 4.3, 4.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 та п.7 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІУ в частині допущення необумовлених виправлень у документах, неправильного виправлення помилок у бухгалтерському обліку, то не видається за можливе встановити: - чи підтверджується документально вказана в акті інвентаризації від 20 листопада 2012 року нестача товарно-матеріальних цінностей на суму 65444,04 гривні за період з 14.03. по 20.11.2012 року; - в який період фактично виникла нестача, яку встановлено актом інвентаризації від 20.11.2012 року; - чи підтверджується документально по результатах аудиту вказаний в позові розмір завданої шкоди в сумі 51598,04 грн. Питання проведення аналізу виникнення нестачі в сумі 51598,04 гривні на підставі аудиту щомісячного поступлення товарів згідно накладних, реалізації товарів згідно касових чеків та співставлення цих первинних даних з коректованими щомісячними звітами відповідачів та питання чи не завищена в документах фактична наявність товарів на суму 142995,00 гривень за інвентаризаційним описом від 20 листопада 2012 року над їх максимально можливим залишком згідно аудиту відповідно питання № 2 даного клопотання, не відноситься до предмету дослідження судово-економічної експертизи. (т.1 а.с.113-117) Згідно акту часткової ревізії нестачі товарно-матеріальних цінностей по маркету с.Вишгородок підприємства споживчої кооперації «ТЕКО-Ланівці» від 12 квітня 2016 року проведено перевірку руху товарів по бухгалтерському обліку та звітах матеріально-відповідальних осіб відповідно до первинних документів за період з 13.03.2012 р. по 20.11.2012 р. Ревізією встановлено, що станом на 20 листопада 2012 року інвентаризацією виявлено нестачу товарів на суму 65363,94 грн. Крім того, при звірці розрахунків станом на 1 листопада 2012 року по даному підприємству виявлено не оприбуткування товарів на суму 1153,00 грн. (накладна від 12.10.2012 року). Загальна сума збитків склала 66516,94 грн. (65363,94+1153,00). Із даної суми відшкодовано матеріально-відповідальними особами 14919,00 грн. Нестача товарно-матеріальних цінностей становить 51597,94 грн. (т.2 а.с. ) Відповідно до вимог ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами. 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків. За змістом ст. 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.135-2 КЗпП України при спільному виконанні працівниками окремих видів робіт, зв'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей, коли неможливо розмежувати матеріальну відповідальність кожного працівника і укласти з ним договір про повну матеріальну відповідальність, може запроваджуватися колективна (бригадна) матеріальна відповідальність. Відповідно до вимог ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. У разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. Відповідно до ч.3 ст.130 КЗпП України за наявності підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були прийняті на посади продавців ПСК «ТЕКО-Ланівці» і між ними укладено Договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України, оскільки посада продавця безпосередньо зв'язана із прийманням, зберіганням, продажем (відпуском) переданих працівнику цінностей (пп.. а п. Договору). Дані обставини визнала у судовому засіданні відповідач [PERSON] та вони стверджуються копіями наказів про прийняття на роботу, договором про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність, вироком Шумського районного суду від 08 листопада 2013 року. По результатах інвентаризації, проведеної 20 листопада 2012 року, виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей в розмірі 65444,04 грн. Інвентаризація проводилась в присутності продавців [PERSON] та [PERSON], про що стверджує їх розписка від 20.11.2012 року. Відповідач [PERSON] даний факт визнала в судовому засіданні, однак вона не погоджується з результатами інвентаризації. Актом часткової ревізії від 12 квітня 2016 року стверджується, що розмір нестачі товарно-матеріальних цінностей становить 65363,94 грн., що на 80,10 грн. менше він результатів інвентаризації. Крім того, при звірці розрахунків виявлено не оприбуткування товарів на суму 1153,00 грн. Загальна сума збитків склала 66516,94 грн. (65363,94+1153,00). Вироком Шумського районного суду від 08 листопада 2013 року стверджується, що [PERSON] та [PERSON] за попередньою змовою між собою протягом 14 березня 2012 року 20 листопада 2012 року вчинили привласнення та розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 18212,50 грн. Крім того, обвинувачена [PERSON] повторно привласнила гроші в сумі 1153 грн. за товари промислової групи, які отримала по накладній ТДК-ЖО 2455 від 12 жовтня 2012 року, приховавши від обліку дану накладну, а товари реалізувала. (разом 19365,50 грн.) Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Представник позивача надав у судовому засіданні реєстр квитанцій по сплаті недостачі по маркету с.Вишгородок за № 32 від 21.12.2015року. Згідно даного реєстру сплачено боргу на суму 14486,82 грн. та із заробітної плати [PERSON] утримано 512,28 грн. (разом 14991,10 грн.) В акті ревізії зазначено, що із загальної суми збитків відшкодовано матеріально-відповідальними особами 14919,00 грн., нестача товарно-матеріальних цінностей становить 51597,94 грн. З наведеного слідує, що вироком суду встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] вчинили привласнення та розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 19365,50 грн., однак не відшкодували в повному розмірі збитків, завданих злочинними діями. Відповідно до п.12 розділу 1У Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність підставою для притягнення членів колективу (бригади) до матеріальної відповідальності є матеріальна шкода, заподіяна розкраданням, нестачею, умисним знищенням або зіпсуттям матеріальних цінностей, а також їх знищенням або зіпсуттям через недбалість, що підтверджується інвентаризаційними документами. Відповідно до ч.2 ст. 135-3 КЗпП України у разі розкрадання, недостачі, умисного знищення або умисного зіпсуття матеріальних цінностей розмір шкоди визначається за цінами, що діють у даній місцевості на день відшкодування шкоди. З наведеного слідує, що матеріальна відповідальність наступає у випадку розкрадання товарно-матеріальних цінностей і у випадку допущення недостачі, що підтверджується інвентаризаційними документами. Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що по результатах інвентаризації в магазині с.Вишгородок ПСК «ТЕКО-Ланівці» виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей, частина недостачі допущена шляхом привласнення та розтрати. Суд приймає до уваги результати інвентаризації, яка проведена в присутності продавців, та акт часткової ревізії від 12 квітня 2016 року. Розмір недостачі, встановлений інвентаризацією, відповідає розміру недостачі, встановленому ревізією. Посилання відповідача [PERSON] та її представників на недійсність результатів проведеної ревізії у відсутності матеріально-відповідальних осіб, є необґрунтованими і вони суперечать матеріалам справи. Крім того, представник позивача надав підтверджуючі докази про те, що матеріально-відповідальним особам було направлено повідомлення (телеграми) про проведення ревізії, які працівником пошти упущені в поштову скриньку. Однак на проведення ревізії матеріально-відповідальні особи не зявилися. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не виявила бажання приймати участь в проведенні ревізії. В порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, відповідач [PERSON] та її представники не довели в судовому засіданні, що недостачі товарно-матеріальних цінностей при проведенні інвентаризації встановлено не було, чи недостача була в меншому розмірі, ніж зазначено в результатах інвентаризації, а також те, що пояснення писали під моральним тиском. Відповідач [PERSON] та її представники також не надали суду доказів про те, що матеріально-відповідальними особами відшкодовані збитки, встановлені вироком Шумського районного суду від 08 листопада 2013 року. Не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження посилання представника відповідача [PERSON] на те, що органом досудового розслідування визнано недопустимими результати інвентаризації. Рішення правоохоронних органів чи рішення суду про те, що результати інвентаризації є недійсними, відповідач та її представники суду не надали. Суд приймає до уваги те, що висновком експерта встановлено, що в документах бухгалтерського обліку магазину с.Вишгородок Лановецького району частково допущенні необумовлені виправлення, неправильні виправлення помилок. В акті часткової ревізії від 12 квітня 2016 року також зазначено, що в окремих накладних зі сторони бухгалтерської служби виявлялись арифметичні помилки при таксировці, які виправлялись у накладних та звітах, інформація про це повідомлялась матеріально-відповідальним особам. Порушувався порядок виправлення помилок у звітах, однак виправлення відповідають первинним документам. В судовому засіданні відповідач [PERSON] ствердила, що дійсно в магазині були копії звітів і їй було відомо про те, що залишок товарів не відповідає розміру по бухгалтерських документах. Допитаний в судовому засіданні голова ревізійної комісії [PERSON] дав суду пояснення про те, що виправлення в документах мають формальний характер, вони не вплинули на результати інвентаризації, виправлення робились із-за того, що матеріально-відповідальними особами були допущені помилки. Про допущені помилки стверджується висновком експерта, в якому зазначено, що «документи магазину с.Вишгородок не відповідають вимогам законодавства в частині неправильного виправлення помилок у бухгалтерському обліку». Експерт [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в частині документів, наданих на експертизу, виявлено ряд недоліків, однак документи можна вважати бухгалтерським звітом. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної працівниками [PERSON] та [PERSON] ПСК «ТЕКО-Ланівці», між якими укладено письмовий договір про взяття на себе працівниками повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих їм для зберігання або для інших цілей, є підставні і підлягають задоволенню відповідно до вимог ст.134 КЗпП України . Відповідно до ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Згідно пп. б, г п.9 розділу П Договору про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність власник зобовязаний своєчасно вживати заходів до виявлення і усунення причин, які перешкоджають забезпеченню колективом (бригадою) зберігання цінностей, виявляти конкретних осіб, винних у заподіянні шкоди, і притягати їх до визначеної законодавством відповідальності; забезпечувати колективу (бригаді) умови, необхідні для своєчасного обліку та звітності про рух і залишки переданих йому цінностей. Судом встановлено, що в окремих накладних зі сторони бухгалтерської служби ПСК «ТЕКО-Ланівці» виявлялись помилки при таксировці, які виправлялись у накладних та звітах, однак порушувався порядок виправлень помилок. Про це стверджує висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 657/14-22 від 08.08.2014 року та акт часткової ревізії від 12 квітня 2016 року. При визначенні розміру шкоди, враховуючи ступінь вини матеріально-відповідальних осіб відповідно до вимог ст. 137 КЗпП України, суд враховує порушення порядку виправлення помилок в окремих накладних зі сторони бухгалтерської служби ПСК «ТЕКО-Ланівці», що дають підстави для зменшення розміру стягнення завданої матеріальної шкоди. Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку, що з [PERSON] в користь ПСК «Теко-Ланівці» слід стягнути 20222,47 грн. матеріальної шкоди, виявленої внаслідок інвентаризації та 1153,00 грн. привласнених коштів, отриманих внаслідок прихованої накладної, що разом становить 21375,47 грн. З [PERSON] в користь ПСК «Теко-Ланівці» слід стягнути 20222,47 грн. матеріальної шкоди, виявленої внаслідок інвентаризації. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач звернувся до суду з позовною заявою 19 грудня 2013 року і згідно платіжного доручення № 8546 від 18.12.2013 року сплатив 510,86 грн. судового збору. Суд вважає, що цей розмір слід стягнути в користь позивача з відповідачів у рівних частках.

Outcome: partial