Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач подала до суду позов до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Інтербанк» про стягнення боргу, відсотків та відшкодування моральної шкоди, в якому просила стягнути з відповідача на її користь кошти за договорами банківських вкладів у розмірі 83 896, 93 грн., відсотки за користування цими коштами - 3 343, 24 грн., 3% річних - 1 427, 40 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що 07 вересня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №74, за яким вона розмістила у відповідача кошти у розмірі 73 863, 24 грн. з датою повернення вкладу 17 вересня 2011 року та відсотковою ставкою 18 % річних. 09 вересня 2011 року було підписано додаткову угоду №1, за якою строк повернення вкладу продовжено до 17 березня 2013 року, а вклад поповнено за рахунок несплачених відсотків до 75 000 грн. 07 листопада 2012 року позивач з відповідачем уклала договір вкладу №13 на суму 6000 грн. з відсотковою ставкою 24, 5 % річних. Проценти на вклад, на думку позивача мають нараховуватися з наступного дня після надходження коштів - 10 вересня 2011 року по день, що передує поверненню вкладу - 16 березня 2013 року. За 555 днів користування коштами у розмірі 75 000 грн. нараховано 20 527, 40 грн., за 129 днів користування коштами у розмірі 6 000 грн. (з 08 листопада 2012 року по 06 березня 2013 року ) - 519, 53 грн. Позивач одержала з рахунку [NUMBER]: 14.11.2011 року - 2 254 грн., 29.11.2011 року - 1110 грн., 02.02.2012 року - 2068 грн., 07.05.2012 року - 3 541 грн., 07.11.2012 року - 6000 грн., 07.11.2012 року - 787 грн., 18.12.2012 року - 300 грн., 08.01.2013 року - 806 грн., 08.01.2013 року - 1044 грн. А тому заборгованість складає 83 896, 93 грн. Оскільки після закінчення строку договору відповідач кошти не повертає, позивач змушена звернутися з позовом до суду та вважає, що відповідач має повернути їй також проценти за користування коштами з 18 березня 2013 року у розмірі 3 343, 24 грн. та три відсотки річних - 1 427, 40 грн. Під час розгляду справи позивач збільшила позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних: станом на 20 листопада 2013 року просила стягнути з відповідача відсотки у розмірі 4 389, 08 грн. та 3% річних у розмірі 1910, 09 грн. Станом на 19 грудня 2013 року позивач просила стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 77 658, 28 грн., відсотки у розмірі 4 386, 86 грн., 3% річних у розмірі 1909, 07 грн. та 10 000 грн. моральної шкоди. Пізніше позивач знову подала заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування коштами та трьох відсотків річних: станом на 28 січня 2014 року просила стягнути з відповідача відсотки у розмірі 4 926, 21 грн. та 3% річних у розмірі 2158, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги про стягнення боргу, відсотків, 3% річних та моральної шкоди станом на 28 січня 2014 року, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча відповідача було повідомлено належним чином про день, час та місце розгляду справи, до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на позов, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Так, згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 07 вересня 2010 року був укладений договір банківського вкладу «Строковий» № 74 в національній валюті України з щомісячною виплатою процентів (а.с. 7-9). Розділом 1 Договору було встановлено, що банк відкриває на ім'я вкладника рахунок [NUMBER], сума початкового вкладу - 73 863, 24 грн.; дата вимоги вкладником вкладу - 17 вересня 2011 року, вимоги пролонгованого вкладу - 07 число першого місяця після спливу кожного наступного 375 днів строку від дати укладення договору. Також встановлено, що неповний строк дії вкладу - строк, який обраховується від дати зарахування на рахунок суми початкового вкладу до дати дострокового припинення строку дії вкладу /часткового зняття вкладу. Сторони домовилися, що у випадку не витребування вкладником вкладу (за письмовою заявою вкладника) у термін права вимоги вкладником вкладу та за відсутності заперечень з боку банку договір вважається автоматично пролонгованим з цієї дати без підписання сторонами додаткових угод до цього договору на кожний наступний такий же строк. Пунктом 2.1.1. договору визначено право позивача отримати вклад/частину вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами цього договору. Розділом 3 договору передбачено, зокрема, обов'язок відповідача не пізніше другого робочого (банківського) дня після спливу кожного повного розрахункового періоду перерахувати на рахунок вкладника нараховані проценти за розміщення вкладу у попередньому розрахунковому місяці; на вимогу вкладника видати готівкою або перерахувати на рахунок вкладника, відповідно до умов договору, вклад - у дату вимоги вкладником вкладу. Додатковою угодою №1 від 09 вересня 2011 року до договору банківського вкладу №74 від 07 вересня 2010 року сторони домовилися, що строк дії договору продовжується до 17 березня 2013 року, вкладник поповнює вклад на суму 1 136, 76 грн., сума вкладу з 09 вересня 2011 року становить 75 000 грн., процентна ставка становить 18 %, інші умови договору залишаються незмінними (а.с.10). 07 листопада 2012 року між ПАТ Комерційний банк «Інтербанк» та [PERSON] був укладений договір банківського вкладу «Класичний» № 13 в національній валюті України з щомісячною виплатою процентів (а.с. 11-13). Розділом 1 Договору було встановлено, що банк відкриває на ім'я вкладника рахунок [NUMBER],сума початкового вкладу - 6000 грн.; дата вимоги вкладником вкладу - 07 березня 2013 року, вимоги пролонгованого вкладу - 07 число першого місяця після спливу кожного наступного 4 місяці строку від дати укладення договору. Також встановлено, що неповний строк дії вкладу - строк, який обраховується від дати зарахування на рахунок суми початкового вкладу до дати дострокового припинення строку дії вкладу /часткового зняття вкладу. Сторони домовилися, що у випадку не витребування вкладником вкладу (за письмовою заявою вкладника) у термін права вимоги вкладником вкладу та за відсутності заперечень з боку банку договір вважається автоматично пролонгованим з цієї дати без підписання сторонами додаткових угод до цього договору на кожний наступний такий же строк. Пунктом 2.1.1. договору визначено право позивача отримати вклад/частину вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами цього договору. Розділом 3 договору передбачено, зокрема, обов'язок відповідача не пізніше другого робочого (банківського) дня після спливу кожного повного розрахункового періоду перерахувати на рахунок вкладника нараховані проценти за розміщення вкладу у попередньому розрахунковому місяці; на вимогу вкладника видати готівкою або перерахувати на рахунок вкладника, відповідно до умов договору, вклад - у дату вимоги вкладником вкладу. Позивачем надані суду копії заяв до відповідача про повернення коштів з її вкладу згідно договору №594 від 30 липня 2008 року у сумі 73 863,24 грн. від 30 вересня 2009 року (а.с.14), від 19 жовтня 2009 року (а.с.15), від 30 жовтня 2009 року (а.с.17), з якої видно, що строк договору вкладу сторонами було продовжено, від 04 березня 2010 року (а.с.19). 05 лютого 2013 року позивач звернулась до відповідача з заявою про повернення суми банківського вкладу, просила повернути кошти за договором №74 у розмірі 75 000 грн. 17 березня 2013 року, а за договором №13 - 6000 грн. в день звернення, а також відсотки по вкладах (а.с.20). 18 березня 2013 року [PERSON] подала відповідачу заяву про те, що 17 березня 2013 року суми вкладів їй не видали та просила терміново повернути гроші (а.с.21). 12 вересня 2013 року позивач знову звернулася до відповідача з заявою про повернення їй суми вкладів та відсотків за користування коштами, в тому числі нарахованих після закінчення строків договорів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1060 ч. 2 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Статтею 1061 ЦК України визначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. З даних виписки особового рахунку [PERSON] за період з 07 листопада 2013 року по 03 жовтня 2013 року та з 07 вересня 2010 року по 03 жовтня 2013 року (а.с.а.с.23-34) видно, що відповідачем нараховувалися позивачу відсотки за користування вкладами, перераховувалися позивачеві на рахунок [NUMBER], згідно з умовами договорів банківських вкладів, звідки видавалися позивачу. Розділом 4 договорів вкладів №74 та №13 визначено, що нарахування процентів на банківський вклад здійснюється по день, який передує поверненню вкладу вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. З заяви про зміну позовних вимог видно, що відповідач повернув позивачу суму вкладу у розмірі 6 000 грн. (а.с.а.с. 58-59). Зазначена обставина підтверджується даними квитанції, з якої видно, що позивачу повернуто суму вкладу у розмірі 6000 грн. за договором №13 від 07 листопада 2012 року та нараховані відсотки. (а.с.60). Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути кошти вкладу за договором №74 у розмірі 75 000 грн. Позивачем не надано суду доказів наявності заборгованості відповідача по виплаті нарахованих на банківський вклад відсотків станом на 28 січня 2014 року, як зазначено у позовних вимогах. З наданих позивачем доказів вбачається, що позивачу видаються нараховані за договорами банківських вкладів відсотки. Крім того, з заявлених позивачем підстав позовна вимога про стягнення відсотків після закінчення строків дії договорів,виходячи з розміру облікової ставки НБУ, задоволенню не підлягає, оскільки ця вимога суперечить положенням наведених вище розділів 4 договорів вкладів та ст. 1061 ЦК України. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу, куди позивач включив суму вкладів, відсотки за користування ними до закінчення строку договорів, та відсотків за користування вкладами після закінчення строків договорів підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму вкладу за договором №74 у розмірі 75 000 грн. Вимога про стягнення відсотків задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути 3% річних за прострочення повернення вкладу за договором №74 у розмірі 75 000 грн. з 19 березня 2013 року (17 березня - вихідний день) по 28 січня 2014 року у розмірі 1 890 грн. (3%:365 днів х 75 000 грн. х 315 днів) та за прострочення повернення вкладу за договором №13 з 08 березня 2013 року по 17 грудня 2013 року у розмірі 136, 32 грн. (3%: 365 днів х 6000 грн. х 284 днів), а всього - 2 026, 32 грн. Тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Що стосується вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вона є безпідставною і задоволенню не підлягає, оскільки не передбачена умовами договору. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Також, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 770, 26 грн. судового збору.

Outcome: partial