Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором від 11.09.2006 року станом на 04.08.2015р. в розмірі 195518,10 грн., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 19604,10 грн., заборгованість за процентами в розмірі 63608,43 грн., заборгованість за комісією в розмірі 4494,48 грн., пеня в розмірі 107811,09 грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та неповернення коштів. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України. Відповідачі в судовому засіданні заперечували проти позову, просили суд застосувати строки позовної давності. Відповідач [PERSON] пояснив, що за несплату заборгованості у нього представники банку відібрали автомобіль в грудні 2007 р., який був в заставі для забезпечення зобов»язань за договором. Перестав погашати заборгованість за кредитом в зв»язку з тяжким матеріальним станом. Суд, вислухавши пояснення відповідачів, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.09.2006 р. між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір [NUMBER], згідно якого банк зобов'язався надати позичальникові кредитні кошти через касу на строк з 11.09.2006 р. по 10.09.2011 р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 56017,50 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,23% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,35% від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору. Період сплати вважати період з «10» по «15» число кожного місяця (а.с. 11-12). В забезпечення виконання зобов'язань 11.09.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов'язався перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань (а.с. 13). Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з розрахунку, наданого до позовної заяви, остання проплата за кредитом була здійснена в березні 2009р. ( а.с.5). З цієї дати у банку виникло право вимоги до відповідачів. Строк дії договору закінчився 10.09.2011р., після закінчення строку дії договору банк звернувся до суду лише через чотири роки - в жовтні 2015р. Перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Така правова позиція підтверджується відповідно до судової практики Верховного Суду України (постанова 22.10.2014 р. №6-127цс14, яка є обов'язковою для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, на підставі ст. 267 ЦК України суд відмовляє у задоволенні позову. Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Що стосується вимог до поручителя [PERSON], слід зазначити, що згідно п.12 договору поручительства від 11.09.2006р. порука припиняється за спливом 5 років з дня настання строку повернення кредиту до кредитному договору ( а.с.13). Строк повернення кредиту - 10.09.2011р. Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. П'ятирічний строк від дня настання строку виконання основного зобов»язання (10.09.2011р.) не пройшов. Разом з тим, вимоги про стягнення з поручителя заборгованості в розмірі 195 518,10 грн. не заявлялись, сума заборгованості не обґрунтована, оскільки відсутній взагалі розрахунок з 2011р по 04.08.2015р. (по день звернення до суду), не враховано, що автомобіль у відповідача вилучений банком, у зв'язку з непогашенням заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з»явився, просив розглянути справу без нього, тому суд з власної ініціативи позбавлений можливості уточнювати позовні вимоги. А тому вимоги щодо [PERSON], з цих підстав задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed