Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 01.07.1983 року до теперішнього часу він перебуває у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». В минулому позивач працював за професією сталевара електропечі. На даний час працює апаратником випаровування. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 109 від 20.12.2010 року позивачу були встановлені професійні захворювання. У п. 16 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 109 від 20.12.2010 року зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці. У п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 109 від 20.12.2010 року зазначено, що причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації. Відповідно до довідки, виданої Ковпаківською МСЕК м. Суми від 189.05.2015 року , ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 65% та встановлено ІІІ групу інвалідності. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. Внаслідок захворювання позивач постійно відчуває напади ускладнення дихання, постійні серцеві та легеневі болі. Позивач страждає через постійні ниючі, стягуючі болі у хребті. Він не може виконувати, повязану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажів, змушений звертатися по сторонню допомогу, що морально його пригнічує. Порушено звичний уклад життя. На думку позивача одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування та лікування в реабілітаційній установі. За рекомендацією лікарів позивач потребує лікування у пульмонолога, ЛОР, невролога, кардіолога, стаціонарного лікування. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 65000 грн. У судовому засіданні представниця позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. У судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею у запереченні на позовну заяву. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представниці позивача за довіреністю [PERSON], пояснення представниці відповідача за довіреністю [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.07.1983 року до теперішнього часу перебуває у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». В минулому позивач працював за професією сталевара електропечі. На даний час працює апаратником випаровування (а. с. 6-8). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 109 розслідування хронічного професійного захворювання від 20.12.2010 року (а. с. 10), акту № 20 від 15.04.2013 року у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 18.05.2015 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 65% та встановлено ІІІ групу інвалідності. (а. с. 12) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого отримав професійні захворювання: Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 109 від 20.12.2010 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: Хронічна рецидивуюча поперекова-крижова радикулопатія з правостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз L3-L4, L4-L5; деформуючий спондилоз LЗ-L4, L4-L5, ретролістез L6 зі стійким мязово-тонічним і больовим синдромами з обмеженням опорно-кінетичної функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне від дії локальної вібрації, частих нахилів тулуба, несприятливих метеофакторів. Нейросенсорна туговухість з помірним степенем зниження слуху 3 ступінь професійного характеру від дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). ХОЗЛII ст., фаза загострення. Емфізема легень II ст. ЛН II ст. РОХП з сенсорними порушеннями. Міопія слабкого ступеню обох очей. (Супутній діагноз). Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 20 від 15.04.2013 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: Силікоз І ст. s/s, 2/2 повільний розвиток, ускладнений ХОЗЛ II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Хронічна рецидивуюча поперекова-крижова радикулопатія з правостороннім корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз L3-L4, L4-L5, крижова радикулопатія з правосторонням корінцевим синдромом L5-S1, спондилоартроз LЗ-L4, L4-L5, деформуючий спондильоз LЗ-L4, L4-L5, ретролістез L6, циркулярно-форамінальна протрузія диска L5-8S, абсолютний дегенетивній стеноз просвіту каналу хребта з вираженим мязово-тонічним та больовим синдромами та порушенням функції тазових органів зі значним обмеженням опорно-кінетичної функції хребта та нижніх кінцівок. Захворювання професійне від дії локальної вібрації, частих нахилів тулуба, несприятливих метеофакторів. Нейросенсорна туговухість з помірним степенем зниження слуху 3 ступінь. Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). IXC. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. СН [PERSON] з сенсорними порушеннями. Міопія слабкого ступеню обох очей. Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акти розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в яких зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що ПАТ «СМНВО» не порушувало законних прав позивача. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 19000,00 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 640, 00 грн.

Outcome: partial