Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 30.07.2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стверджує, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 25590,34 грн. з яких 7593,02 грн. заборгованість за кредитом, 14552,54 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1750,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована ставка) та 1194 грн. штраф (процентна ставка). Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2007 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПАТ «Приватбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір, що зокрема підтверджено заявою позичальника та умовами надання. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1046 ч. 2 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 25.04.2014 року у кримінальній справі №1/463/12/14, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.1 ст. 366 КК України, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, та [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 18.07.2014 року вирок Личаківського районного суду м. Львова від 25.04.2014 року, в частині залишення цивільного позову скасовано і в цій частині направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, в порядку цивільного судочинства. В решті, вирок залишено без змін. У відповідності до положень ст. 61 ч. 4 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вказаного вироку, 30.07.2007 року [PERSON] за попередньою змовою у групі з [PERSON], що з 01.06.2007 року перебував на посаді керівника відділення ЦПОІК №3 ЗГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», і був службовою особою, з використанням фіктивної довідки №124-к від 27.07.2007 року, виписаної на прізвище [PERSON], отримав кредитну картку на ім'я [PERSON] з лімітом на ній у 8000,00 грн., та ПІН - кодом до неї. Також, вироком встановлено, що рукописні тексти в заяві анкеті та підписи, були виконані не [PERSON], а [PERSON] Таким чином, матеріалами справи доведено, що 30.07.2007 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПАТ «Приватбанк», та відповідачем кредитного договору укладено не було, і грошових коштів від банку [PERSON] не отримував, через, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed