Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що ПАТ «Ідея Банк» (код ЄДРПОУ 19390819) виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обов'язків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року. 26.05.2011 року між Позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №910.77692, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 40101,13 грн. на купівлю транспортного засобу ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN-Y6D210994В0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності. Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не виконує зобовязання за кредитним договором у встановлені строки, не дотримується рекомендованого графіку платежів, у звязку з чим Позивач був змушений звернутися до суду. Останній платіж боржником здійснено 06.06.2014 року. Сума боргу за кредитним договором станом на 09.11.2015 року становить 23957,65 грн. В забезпечення виконання кредитних зобовязань між Відповідачем та Позивачем було укладено договір застави транспортного засобу ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN- Y6D210994B0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № [NUMBER]. На підставі договору застави, укладеного з відповідачем, обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. У зв'язку з порушенням відповідачем прав та інтересів Позивача протягом тривалого часу, на підставі невиконання відповідачем грошових зобовязань за договором кредиту, а також на підставі того, що Відповідач уникає контакту з позивачем, не відповідає на телефонні дзвінки, переховується, за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою не перебуває, предмет застави для огляду не надає, у Позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів відповідачем та незаконного відчуження останнім автомобіля, що знаходиться в заставі позивача. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів з позовом про звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб та задовольнити свої вимоги за рахунок предмета застави. Пізніше, позивачем до суду було подано заяву про залучення в якості співвідповідача [PERSON], заяву обґрунтовано тим, що договір застави був посвідчений нотаріально та обтяження на предмет застави зареєстроване в передбаченому законом порядку в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до отриманої інформації від органів Регіонального сервісного центру МВС актуальним власником заставного транспортного засобу є [PERSON], 16.09.1987 р. н., адреса реєстрації: Луганська обл. м. Лисичанськ, вул. Туполева, 56/А. Ухвалою Сєвєродонецького міського суду від 30.09.2016 року заяву ПАТ «Ідея Банк» було задоволено та залучити до участі у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави в якості співвідповідача [PERSON], [INFO], як особу, яка на даний час володіє заставним майном. Пізніше з урахуванням обставин справи встановлених під час судового розгляду, позивачем було подано заяву про зімну предмету позову, яку було прийнято судом, та відповідно до якої він просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» заборгованість за кредитним договором № 910.77692 в сумі 23957,65 грн.; в рахунок погашення кредитних зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором № 910.77692, укладеним між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON], звернути стягнення на користь ПАТ «ІДЕЯ БАНК» на предмет застави, який належить відповідачу [PERSON], а автомобіль ВАЗ 210994, 2011 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ «ІДЕЯ БАНК» будь-якій третій особі-покупцю від імені власника за ціною не нижче ринкової, визначеної незалежним суб'єктом оціночної діяльності, для чого надати ПАТ «ІДЕЯ БАНК» усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу, в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб/особу-власника, які повязані з продажем автомобіля тощо); вилучити у [PERSON], транспортний засіб, який є предметом застави, а саме автомобіль ВАЗ 210994, 2011 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], та передати Публічному акціонерному товариству «Ідея Банк», на період до його реалізації; а також покласти на відповідачів витрати по сплаті судового збору. Представник позивача подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі належним чином повідомлені про день і час розгляду справи, і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не зявилися. Справа підлягає розгляду в порядку ст.224 ЦПК України. Крім того, суд вважає можливим, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Ст.615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що, відповідно до укладеного кредитного договору № 910.77692 від 26.05.2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 40101,13 гривень на купівлю транспортного засобу ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN-Y6D210994В0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Строк користування кредитними коштами за кредитним договором - до 26.05.2016 року. Частина грошових коштів була перерахована на купівлю вищезазначеного автомобіля, решта - перерахована на фінансування страхового платежу, що підтверджується меморіальними ордерами № 910.77692 від 30.05.2011 року. Відповідно до умов договору (§ 2), за користування кредитом позичальник сплачує проценти річні в розмірі 15.40%. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, жодного платежу за договором не здійснив, а тому, станом на 09.11.2015 року, його заборгованість за договором кредиту становить 23957,65 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором №910.77692 від 26.05.2011 року, [PERSON] 27.05.2011 року було надано нотаріально посвідчену довіреність на імя [PERSON] з метою передачі транспортного засобу у заставу банку. 08.07.2011 року між позивачем та [PERSON], що діяла на підставі довіреності від імені відповідача [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу, згідно якого Заставодавець передав у заставу Заставодержателю (Банку) транспортний засіб марки ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN-Y6D210994В0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № [NUMBER], який належить відповідачу на праві приватної власності відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ № 610386. Згідно ст.1 Закону України «Про заставу», застава є способом забезпечення зобов'язань. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Крім того, відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Частинами 1-2 ст. 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ч.1, ч.6 ст. 20 вказаного Закону, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяженням, шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові по справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013 року. Згідно з п.1 § 5 Договору застави рухомого майна №910.77692, Заставодержатель має право звернути стягнення на Предмет застави у випадку порушення Заставодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором та/або цим Договором; виявлення Заставодержателем погіршення стану Предмету застави, або зменшення його вартості понад нормальний фізичний знос, або фактичної часткової відсутності Предмету застави; смерті Заставодавця та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно з п.2 § 5 Договору застави рухомого майна №910.77692, звернення стягнення на Предмет застави здійснюється за вибором Заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття Заставодержателем Предмета застави у власність чи шляхом продажу Заставодержателем Предмету застави третій особі-покупцю. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Як вбачається з відповіді Головного сервісного центру Міністерства Внутрішніх Справ України від 16.09.2016 року, транспортний засіб марки ВАЗ 210994, 2011 року випуску, колір бежевий, номер шасі (кузова, рами) VIN-Y6D210994В0078428 Y6D210994B0078428, реєстраційний № [NUMBER], відповідачем [PERSON], самовільно, без дозволу Заставодержателя, на підставі договору купівлі-продажу № 127 від 29.12.2015 року був знятий з реєстраційного обліку та зареєстрований на ім`я нового власника [PERSON]. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором № 910.77692 від 26.05.2011 року, за яким, станом на 09.11.2015 року, відповідач [PERSON] має заборгованість в загальному розмірі 23957,65 гривень. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості слід задовольнити, оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором № 910.77692 від 26.05.2011 року, забезпечених заставою, внаслідок чого виникла, відповідно, заборгованість перед позивачем, що підтверджується представленими суду письмовими доказами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірний автомобіль перебуває в заставі у позивача. Отже, відповідач [PERSON], придбавши автомобіль, який був внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна як предмет застави, набув права власності на цей автомобіль з обтяженнями (з урахуванням також того факту, що обтяжувач не надавав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження), а тому на автомобіль може бути звернено стягнення як на предмет застави згідно з договором застави транспортного засобу від 08.07.2011 року. Поряд з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині надання ПАТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень, в тому числі, але не виключено: проводити усі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах (установах), отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати (виготовляти) ключі (їх) дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб (особу) власника, які пов`язані з продажем автомобіля, тощо не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства. Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Договором застави від 08.07.2011 року передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави у разі порушення заставодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором та/або цим договором. Таким чином, оскільки актами цивільного законодавства, договором застави від 08.07.2011 року або кредитним договором такий спосіб захисту цивільних прав застоводержателя, як надання ПАТ «Ідея Банк» усіх прав та повноважень, в тому числі, але не виключено: проводити усі необхідні дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах (установах), отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати (виготовляти) ключі (їх) дублікати, отримувати відомості про транспортний засіб (особу) власника, які пов`язані з продажем автомобіля, не передбачений, позовні вимог в цій частині задоволенню не підлягають. Таку ж правову позицію, яка є обов`язковою для врахування судами, висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в Ухвалі №6-31065св13 від 25.12.2013 року. Щодо стягнення судових витрат по справі, суд виходить з того, що загальне правило розподілу витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення (ст.88 ЦПК України), суд присуджує з другої сторони понесені нею й документально підтверджені судові витрати, оскільки вона не повинна нічого втратити внаслідок судового процесу. Витрати відшкодовуються лише в обсязі, який підтверджено документально, тобто письмовими доказами. Склад та обсяг судових витрат, не може доводитися іншими засобами доказування. Розмір документально підтверджених судових витрат складається з 1218,00 грн. судового збору при поданні позову, 689,00 грн. судового збору за забезпечення позову та 1378,00 грн. при зміні предмету позову, а загалом 3285,00 грн. та оскільки діючим законодавством не передбачено солідарного стягнення судових витрат з відповідачів, судові витрати підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Однак, оскільки в даному випадку вимогу пропорційності розподілу судових витрат точно визначити неможливо (часткове задоволення позову майнового та немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Тобто з відповідачів підлягає стягненню судові витрати в рівних частинах, а саме по 1642,50 грн. з кожного.

Outcome: partial