Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати за ним право власності на житловий будинок літ. «А-1», загальною площею 38,20кв.м., житловою площею 13,10кв.м., прибудову літ. «А3-1», площею 12,40кв.м., гараж літ. «Б», сарай літ. «В», вбиральню літ. «Г», літній душ літ. «Д», погріб літ. «Е», сарай літ. «Ж», ворота з хвірткою № 1, огорожу № 2, свердловину № 3 в с. Жовтневе по вул. Ворошилова, № 28, Харківського району Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 31 березня 2006 року, без урахування самочинних прибудов. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за вищевказаною адресою належить [PERSON] (батько Позивача), але в КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на нього не зареєстровано. Інший спадкоємець першої черги [PERSON] (син спадкодавця) від спадщини відмовився на користь Позивача. Позивач не має змоги оформити через нотаріальну контору спадщину оскільки, житловий будинок зареєстрованим за вищевказаною адресою не значиться, в звязку з вищевикладеними обставинами він змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Позивач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.87). Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої просив справу розглядати за його відсутністю та позовні вимоги Позивача визнає в повному обсязі (а.с.72). Представник третьої особи Жовтневої сільської ради Харківського району Харківської області в судове засідання не зявився, але надав до суду лист, згідно якому просив справу розглядати за відсутністю представника сільської ради та прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства (а.с.88, 90). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає рішення про задоволення позовних вимог, якщо Відповідач визнав позов та за наявністю законних на те підстав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно довідки Жовтневої сільської ради Харківського району від 01.10.2015р. № 02-20/434, в погосподарській книзі № 1 Жовтневої сільської ради головою господарства за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Жовтневе, вул. Ворошилова, б. 28, Харківського району Харківської області, значиться [PERSON], [INFO] (а.с.89). Згідно повідомлення КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № Я-799 від 19.10.2011р. право власності на житловий будинок в с. Жовтневе по вул. Ворошилова, № 28, Харківського району Харківської області ні за ким не зареєстроване (а.с.14). У відповідності до довідки Жовтневої сільської ради Харківського району від 28.09.2015р. № 02-20/430, за будинком за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Жовтневе, вул. Ворошилова, б. 28, Харківського району Харківської області, обліковується ділянка площею 0,15га. (а.с.79). 31 березня 2006 року помер [PERSON], що підтверджується копію Свідоцтва про смерть останнього (а.с.8). У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадку входять всі права та обов'язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадок виникає в день відкриття спадку відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (сини спадкодавця), що підтверджується копіями Свідоцтв про народження останніх (а.с.7, 64). Згідно відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 28.10.2015р. за № 3196/02-14, з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON], з заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] звернувся [PERSON]. Заповіти від імені [PERSON] нотаріальноне посвідчувалися (а.с.94). Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР від 31.10.1975р. вбачається, що підтвердженням належності будинку, інших відомостей, що необхідні для вчинення угод, в сільській місцевості є довідка виконкому відповідної ради народних депутатів, видана на підставі запису в погосподарській книзі. Також, відповідно до листа Державного комітету із будівництва, архітектури і житлової політики України від 23.03.1999р. № 12/5-126 «Про оформлення права власності на обєкти нерухомості, на які відсутні акти введення в експлуатацію» вимоги про акти введення в експлуатацію розповсюджуються на обєкти нерухомості, які зведені після 05.08.1992р., тому в даному випадку акт введення в експлуатацію не є обовязковим. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/04-13 аркуш 20, по обєктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на мирні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Будинок проінвентаризовано, на нього виготовлено Технічний паспорт (а.с.32-34). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за Позивачем право власності в порядку спадкування за законом, оскільки спірний житловий будинок був зареєстрований за спадкодавцем в погосподарчій книзі, входить до спадкової маси та не являється самочинним майном, а Позивачем були виконані всі вимоги закону щодо прийняття спадщини. Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд залишає за рахунок Позивача.

Outcome: approved