Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 02.09.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі 3532 грн.43 коп., судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Свої вимоги позивач, мотивує тим, що 29.08.2017 року між ним та [PERSON] , було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі АМ № 1459523, за яким було забезпечено автомобіль «Kia Magentis», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 31.05.2018 року у м. Суми трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Kia Magentis», державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля Mazda, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.06.2018 року особою, винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.124 та 122-4 КУпАП. У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце пригоди , то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. 23.11.2018 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування шкоди, однак вона залишилась поза увагою останнього. Жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, подав до суду відгук, в якому позов визнав повністю, просить задовольнити, просить суд розстрочити виплату стягуваної з нього суми у розмірі 4492,93 грн. на 9 місяців, починаючи з березня 2020 рок , оскільки майновий стан не дозволяє сплатити всю суму одразу. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.08.2017 року між ним та [PERSON] , було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобі АМ № 1459523, за яким було забезпечено автомобіль «Kia Magentis», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.7). 31.05.2018 року у м. Суми трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля«Kia Magentis», державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля Mazda, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.06.2018 року особою, винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.ст.124 та 122-4 КУпАП (а.с.8). Відповідно до вказаного Договору ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода треті особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Потерпілий [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортної пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов договору (а.с.9-15). На підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в розмірі 3532,43 грн.(а.с. 16-21). 23.11.2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на адресу [PERSON] було направлено вимогу в порядку регресу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування (а.с.22). Однак до теперішнього часу сума отриманого страхового відшкодування не повернута. Відповідно до п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після до дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у порядку регресу сума виплаченого страхового відшкодування у розмірі 3532 грн. 43 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 265 ч. 7 п. 2 у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з ч. 1 ст. 267 ЦПК України Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Тому, враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача, відсутність іншого доходу, суд вважає за можливе розстрочити виплату заборгованості строком на 9 місяців, тобто по 392,49 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved