Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач подав даний позову та вмотивував його тим, що на Одеській товарній біржі 29.03.1996р. між нею та її матір. [PERSON] з одного боку, та з іншого з відповідачами, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Посилаючись на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], та Зкону України «Про товарні біржі», позивач просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири дійсним. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідачі до суду не явилися. Представник третьої особи Одеської товарної біржі до суду не прибув. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. За договором купівлі-продажу нерухомого майна на Одеській товарній біржі 29.03.1996р. відповідачі продали, [PERSON] та [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Спірний договір зареєстрований на Одеській товарній біржі, а також в Одеському МБТІ 13.05.1996р.(а.с.6-7об.). Аналізуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно з ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За змістом ст.ст.128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі спірного договору, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила законодавству, чинному на час укладення спірного договору. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. 21.10.2000р. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.9). Оскільки позивач повністю виконала умови спірного договору, договір у відповідності з вимогами цивільного Кодексу (в редакції 1963 року) зареєстрований в БТІ, даних, про те, що у передбаченому законом порядку спірний договір судом не визнавався недійсним стороною позивачу суду не надано, а отже на підставі ст.ст. 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) і ст.49 Закону України «Про власність» позивач правомірно володіє квартирою. Оскільки сторонами дотримані всі передбачені законом умови укладення договору, тому відповідно до ст. 224 ЦК УРСР 1963 року договір є таким, що відбувся з моменту його укладення. З огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири немає. На підставі викладеного, суд вважає позов безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed