Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов до відповідача, посилаючись на ту обставину, що з 15.11.2003 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Однак, позивач та відповідач шлюбні стосунки не підтримують внаслідок різних характерів, різних поглядів на життя, в результаті чого в сім'ї постійно виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до неможливості подальшого сумісного проживання. Позивач вказує, що відповідач застосовує до неї фізичне насилля, свідками чого стають діти та що в свою чергу негативно впливає на них. Шлюб існує формально. Примирення позивач не бажає. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна та місця проживання дітей між сторонами на даний час немає. При цьому позивач з підстав ст. 180 СК України, та з огляду на те, що відповідач в добровільному порядку рівної із нею участі в утриманні дітей не приймає, матеріальної допомоги не надає, вважає за необхідне просити суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання спільних дітей у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача до досягнення дітьми повноліття. У зв'язку з викладеним, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, залишити їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]», стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу просила розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважав за можливе слухати справу у відсутності учасників судового процесу та вирішити спір на підставі наявних у справі даних та доказів(ст.ст. 158, 169 ЦПК України) Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 15.11.2003 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис № 1147. Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO], що вбачається з свідоцтва про народження, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис № 749, та сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 972. Судом встановлено, що відносини між сторонами припинені, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість подальшого сумісного проживання та збереження сім'ї. З обставин викладених у позові та не спростованих відповідачем, вбачається, що подружжя фактично не підтримують стосунки, спільного господарства не ведуть. Причиною розпаду подружніх стосунків є різні характери, різні погляди на життя, в результаті чого в сім'ї постійно виникають конфлікти та непорозуміння, які призвели до неможливості подальшого сумісного проживання, застосування відповідачем фізичного насилля до позивача, свідками чого є діти на яких негативно впливає така поведінка відповідача. Позивач вказує, що примирення та збереження шлюбу між ними не можливе про що у свою чергу не заперечує та визнає відповідач. Спору про поділ спільно нажитого майна та щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Крім того, згідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача та спільних дітей, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 113 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище - «[PERSON]». Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2015 року-1032 грн, з 1 вересня 2015 року-1167 грн. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до18 років становить: з 1 січня 2015 року-1286 грн, з 1 вересня 2015 року-1455грн. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно наявної у матеріалах справи довідки №47 від 23.09.2015 року, виданої ЖБК «Сокіл», діти сторін зареєстровані та мешкають разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS], з чого суд встановлює перебування дітей на повному утриманні їх матір'ю. Беручи до уваги, що діти проживають із матір'ю, за її місцем реєстрації та перебувають на її утриманні, враховуючи матеріальне становище малолітніх дітей, необхідність у забезпеченні їм належного утримання, догляду та турботи, яку діти отримують від матері, яка забезпечує дітей всім належним та необхідним, чого вони потребують у цьому віці(належний догляд, лікування, виховання, спілкування, навчання, тощо), матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, який належної стабільної допомоги своїй сім'ї не надає, враховуючи його згоду сплачувати аліменти на утримання дітей для збереження належного рівня їх життя, враховуючи, що відповідач не має обов'язку щодо сплати аліментів на інших дітей, беручи до уваги роз'яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача кошти(аліменти) на утримання малолітніх синів у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього відповідно до Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 487,20 грн. Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач при поданні позовної заяви, якщо він не звільнений від сплати судового збору, справляє судовий збір у розмірі визначеному цим Законом. Оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір у розмірі 487,20 грн., то у разі задоволення позову в цій частині він підлягає стягненню з відповідача в на користь позивача, у зв'язку із чим судовий збір у розмірі 487,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved