Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивач просить зняти арешт, що накладений на все його майно, у тому числі квартиру за адресою [ADDRESS] , та будинок за адресою [ADDRESS] , на підставі постанови державного виконавця ДВС у м. Червонограді від 02.02.2007 р. № 1882-4. В обґрунтування позову покликається на норми ст.ст. 316, 319, 391 ЦК України та стверджує, що відсутні правові підстави для існування такої заборони. Зазначив, що немає жодного відношення до виконавчого провадження у якому було накладено обтяження. Вказав, що внаслідок такої заборони обмежено його майнові права як власника, і їх відновити у поза судовий спосіб не можливо. 26.02.2020 р. учасники справи у судове засідання для розгляду справи по суті не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належно повідомлені. Предстаник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що підтримує позовні вимоги. Представник відповідача про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивач є власником квартири за адресою [ADDRESS] , та будинку за адресою [ADDRESS] . Як видно з довідки від 10.04.2019 р., на нерухоме майно позивача накладено обтяження у виді арешту всього майна, зокрема вище вказаної нерухомості, на підставі постанови ДВС у м. Червонограді від 02.02.2007 р. № 1882-4. Листом від 20.05.2019 р. відповідач надав відповідь на заяву позивача, згідно з якою на примусовому виконанні перебували виконавчі провадження про стягнення коштів з [PERSON] , однак будь-які ідентифікуючі дані щодо цього боржника вісутні в Автоматизованій системі виконавчих проваджень. У підсумку позивачу було відмовлено у вирішенні питання про зняття арешту з майна у поза судовому порядку. Відповідно до положення ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Фактичні обставини свідчать, що позивач є законним власником квартири за адресою [ADDRESS] , та будинку за адресою [ADDRESS] . Відповідач не надав будь-яких розумних пояснень з приводу подальшої необхідності збереження арешту майна позивача. Наявні докази свідчать, що обмеження права власності на майно позивача здійснюється без достатніх правових підстав, не згідно з законом і не є необхідним у демократичному суспільстві для будь-яких цілей. Наявні обтяження по нерухомому майні безпідставно обмежують права й інтереси позивача. Обраний спосіб захисту таких прав та інтересів є належним і законним. За таких фактів, міркувань та норм цивільного законодавства, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved