Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 13 214 грн. 09 коп.; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13 вересня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 770 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що він свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, а відповідач порушив свої зобовязання, оскільки не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку із чим станом на 30 квітня 2016 рік [PERSON] має заборгованість в розмірі 13 214 грн. 09 коп. Представник позивача, ПАТ КБ «Приватбанк», в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, однак надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 13 вересня 2012 року шляхом підписання відповідачем заяви разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку в порядку частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 770 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до підписаної заяви, [PERSON] підтвердив, що Умови та правила надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання перед позивачем за договором кредиту та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 30 квітня 2016 рік становить 13 214 грн. 09 коп., що складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 763 грн. 47 коп., заборгованості по відсоткам розмірі 8 445 грн. 19 коп., пені та комісії в розмірі 2 900 грн., штрафу в розмірі 1 105 грн. 43 коп. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобовязання, що випливає з кредитного договору, у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1 378 грн., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved