Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача борг в сумі 4775 грн., який виник на підставі договору позики, підтвердженого розпискою від 13.06.2014 р. Термін повернення коштів визначений 13.09.2014 р., однак, відповідач кошти не повернула, переховується від позивача. В судових засіданнях позивач позов підтримала з аналогічних мотивів. Ствердила, що сторони знайомі близько 6-ти років, позика надавалась для повернення боргу відповідачем перед іншими людьми. Однак, свою обіцянку повернути кошти відповідач не виконала. Відповідач в судові засідання не з'являлася, про причини неявки суд не повідомляла, хоча належно повідомлялася про час та місце розгляду справи за адресою її реєстрації, зазначеною у відповіді на запит від 14.10.2014 р. №Р3-299/4. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Між сторонами існують відносини позики, що підтверджується розпискою від 13.06.2014 р., згідно із змістом якої [PERSON] зобов'язалась повернути позивачу 4775 грн. протягом трьох місяців, дата повернення - вересень 2014 р. Доказів повернення зазначених коштів суду не надано. Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 218, ч. 1 ст. 207 ЦК України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, позов слід задовольнити. У зв'язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved