Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивач пояснила, що договором №4412 купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 1999 року підтверджено укладення угоди в Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржи на її користь з відповідачем щодо житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Між тим з урахуванням змін в законодавстві вона не може використовувати право власності, з урахуванням чого просить визнати дійсним вказаний договір. Відповідач безумовно визнала позовні вимоги. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що договором №4412 купівлі-продажу нерухомого майна від 18 травня 1999 року підтверджено укладення 18 травня 1999 року в Ізмаїльському представництві Одеської товарної біржи угоди позивача з відповідачем щодо житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Між тим з урахуванням змін в законодавстві позивач не може використовувати право власності. Відповідач безумовно визнав позовні вимоги та не оскаржує наявність договору та його зміст. Наявність вказаного майна підтверджена матеріалами справи технічної інвентаризації, складеним за станом на 09 жовтня 2020 року. Між тим відповідно до вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень майно не пройшло державну реєстрацію, що у свою чергу підтверджує пояснення позивача про наявність перешкод у використанні права власності. Окрім вказаного, реєстрація купівлі-продажу проведена на підставі Закону України «Про біржу», який був чинним на час укладення договору. На час розгляду справи відсутні заперечення з боку відповідача щодо визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним. З урахуванням вказаного сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, у зв?язку з чим суд у відповідності до вимог ст. 220 ч.2 ЦК України визнає договір дійсним. Вказані обставини є такими, що зумовлюють визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями дійсним, що у свою чергу у відповідності до вимог ст. 328 ЦК України є підставою для набуття позивачем права власності на вказане майно Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: approved