Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.08.2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 30.04.2015 року загальна сума заборгованості становить 46081,14 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 9998,73 грн.; заборгованість за відсотками 36082,41 грн., з яких 35492,58 грн. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» за рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2013 року, а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 529,43 грн. Посилаючись на вищевикладене просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 11617,99 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. В ході судового розгляду до суду подано уточнені позовні вимоги, відповідно до яких позивач, покликаючись на неналежне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором від 03.08.2006 року, що привело до заборгованості, яка станом на 31.10.2015 року склала 52748,70грн., просить зазначену суму та судові витрати по сплаті судового збору стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, посилаючись на те, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.10.2013 року з відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18.04.2006 року, який не є предметом даного спору, підтримав подані до суду 03.12.2015 року уточненні позовні вимоги (а.с. 75-77) просив їх задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.08.2006 року в сумі 52748 грн. 70коп. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Посилаючись на те, що відповідачем [PERSON] останній платіж по кредитному договору було здійснено 22.10.2009 року на суму 300 грн., просила застосувати строки позовної давності, у звязку з чим в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.08.2006 року між Закритим Акціонерним Товариством КБ «Приватбанк», правонаступником якого відповідно до Статуту є Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України, шляхом приєднання відповідача до запропонованого договору, умови якого встановлені у формулярах або інших стандартних формах, в цілому. Відповідно до зазначеного договору [PERSON] цього ж числа отримала кредит у розмірі 4600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № 4149495902694575, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с. 7-11). 12.04.2007 року кредитний ліміт було збільшено до 10 000 грн. Право банку на зміну розміру кредитного ліміту передбачено п.3.2 Умов і правил надання банківських послуг, що є невід'ємною частиною кредитного договору . Як вбачається із заяви про видачу кредитної картки, [PERSON] повинна була вносити щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом в розмірі 7% від суми витрат (а.с.7). Своїм підписом на заяві відповідач підтвердила згоду на те, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, складає договір між ним та банком (а.с.7). Згідно пункту 9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] строк дії кредитної картки закінчився в квітні 2011 року (а.с.81). Відповідач взяла на себе зобов'язання із вчасного здійснення платежів з погашення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом. Правовідносини, що виникли між сторонами, носять зобов'язальний характер. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Однак, в порушення норм Цивільного кодексу та умов договору відповідач договірних зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у сумі 52748,70 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 9998,73 грн.; заборгованість за відсотками 39761,94 грн., а також штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 2488,03 грн. (а.с. 78-80). Відповідальність за порушення зобов'язання передбачена пунктом 8.6 кредитного договору, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим даним договором більше, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний заплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Разом з тим суд вважає підставною вимогу представника відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За нормами ст. 257 цього кодексу до заявлених позивачем вимог застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. В силу частини четверта статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом (ч. 1 ст. 261 ЦК України) перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, останній платіж по картці відповідачем було здійснено 22.10.2009 року в сумі 300 грн. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із даним позовом до [PERSON] 07.09.2015 року. Доказів про переривання строків позовної давності, чи про його зупинення відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦК України позивачем не надано. Наявність угод про зміну тривалості позовної давності між сторонами спору, на підставі ст.259 цього ж Кодексу, судом не встановлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило строк позовної давності для звернення до суду із позовом до [PERSON], а тому заявлені вимоги до задоволення не підлягають. З огляду на вищевикладене та

Outcome: dismissed