Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 21.10.2010 року відповідачу надано кредит у розмірі 10600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 30.06.2016 року загальна сума заборгованості становить 39 852 грн. 38 коп. Просить суд стягнути з відповідача по справі на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 21.10.2010 року в сумі 39 852 грн. 38 коп. і судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с. 43), причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.10.2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] за її анкетою-заявою було укладено договір про надання кредиту у розмірі 10600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с. 6-32). З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 30.06.2016 року становить 39 852 грн. 38 коп. (а.с. 4-5), в тому числі заборгованість за кредитом - 10 341 грн. 83 коп., заборгованість за відсотками 24 691 грн. 34 коп., комісія 2 445 грн. 29 коп. та заборгованість по судовим штрафам 2 373 грн. 92 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Outcome: approved