Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № BL_ЖГ00007625 від 05 січня 2011 року у сумі 15777,32 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідач свої зобовязання за договором не виконав, допустив прострочення в платежах , внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по кредиту, по сплаті відсотків і нарахована пеня відповідно до умов договору. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно, відповідно до ст..224 ЦПК України. З наданого суду Договору на банківське обслуговування, встановлено, що 05.01.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № BL_ЖГ00007625, за яким позивач (кредитор) надав відповідачу (боржнику) у кредит суму в розмірі 9000грн. на строк до 05.01.14р. на умовах щомісячної сплати процентів , виходячи з ставки 20 % річних, сплати комісії за управління кредитом у розмірі 1,50% за управління кредитом (п.2.4.2., п.2.5.2., п.3, п.4 спец.частини договору). Згідно п. 4.3 Договору, п.9 спецчастини договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати додатково сплати пені за ставкою 0,50% за методом «факт/360». Факт укладення договору на таких умовах підтверджено Договором на банківське обслуговування, в якому є підписи позичальника; заявою-анкетою на отримання кредиту готівкою та відкриття поточного рахунку, в якому позичальник підтвердив умови договору і факт укладення договору на даних умовах, зазначена сума кредиту, строк повернення. Меморіальним ордером на видачу грошових коштів підтверджено факт видачі відповідачу кредиту в сумі 9000грн. 5.01.2011р. З розрахунку заборгованості і відомостей про платежі встановлено, що позичальник допустив прострочення в платежах за кредитом, за відсотками та комісією з січня 2014року. Заборгованість наступна: Прострочена до повернення сума кредиту 3072,73грн., прострочені проценти за користування кредитом 1371,35грн., прострочена комісія за управління кредитом 1350грн. Крім того нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 9983,24грн. 19.05.2015 р. позивач направив відповідачу вимогу про погашення існуючої заборгованості. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. Відповідач свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками і комісією. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до компетенції особи, що їх провела, до умов договору, і оскільки вони не оспорені відповідачем, то вони судом приймаються як достовірний і належний доказ. Підстав для звільнення відповідача від сплати боргу за тілом кредиту, процентами і комісією нема. Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника. Згідно ст..616 ЦК якщо порушення зобовязання виникло з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника, якщо кредитор навмисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, спричинених порушенням зобовязання, або не вжив заходів до їх зменшення. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків, і при наявності інших обставин, що мають суттєве значення. З аналізу даних норм видно, що законодавець не визначає обовязковою передумовою застосування вказаних норм закону щодо зменшення неустойки наявність заяви боржника. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача неустойки, суд виходить з вимог закону, що регулює дані правовідносини, і з того, що вжиті санкції за невиконання або неналежне виконання стороною договору мають бути співмірними порушенню, а судове рішення в цілому має бути справедливим. Відсутність сторони при розгляді справи не складає з суду обовязку щодо дотримання даного принципу. Суд вважає, що в даному випадку є підстави для стягнення пені з відповідача, який порушив строки виконання грошових зобовязань перед кредитором. Однак, суд вважає можливим зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, виходячи з наступного: Враховуючи строки, протягом яких позивач не вживав заходів до боржника, зволікав зі зверненням до суду з вимогами про стягнення за даним договором, то суд вважає, що в даному випадку є підстави, передбачені ст.616 ЦК для зменшення розміру пені. Також, враховуючи розмір заборгованості за кредитом, і не співмірність розміру нарахованої пені, суд вважає можливим застосувати ст.551 ЦК України. І в цілому зменшити розмір пені до розміру заборгованості, яка виникла у позичальника за даним кредитним договором (сумарно за тілом кредиту і процентами), всього 4444,08грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню і стягенню з відповідача підлягають такі суми: прострочена до повернення сума кредиту 3072,73грн., прострочені проценти за користування кредитом 1371,35грн., прострочена комісія за управління кредитом 1350грн., всього 5794,08грн., а також пеня 4444,08грн. Даний позов предявлено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015 р. Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно із яким з 20.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно. Згідно із\~ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Тому слід вважати, що позов предявлено в інтересах ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» особою, яка мала право на предявлення даного позову, і повноваження вказаної особи підтверджені належним чином. Вказані суми заборгованості за кредитним договором слід стягнути на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», який є позивачем в даній справі. Щодо розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне їх стягнути з відповідача на користь держави, у відповідності до ст.88 ЦПК України, і оскільки Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за звернення з позовом у справах, пов,язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Таким чином , стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1% від задоволених позовних вимог, але не менше мінімальної ставки за позовом майнового характеру, тобто в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial