Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 31.01.2014 року відповідачу надано кредит у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 19.03.2017 року загальна сума заборгованості становить 15 094 грн. 21 коп. Просить суд стягнути з відповідача по справі на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 31.01.2014 року в сумі 15 094 грн. 21 коп. і судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 31.01.2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] за її анкетою-заявою було укладено договір про надання кредиту у розмірі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с. 5-30). З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 19.03.2017 року становить 15 094 грн. 21 коп. (а.с. 4), в тому числі заборгованість за кредитом - 665 грн. 12 коп., заборгованість за відсотками - 10 434 грн. 13 коп., комісія - 2800 грн. та заборгованість по судовим штрафам - 1 194 грн. 96 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Outcome: approved