Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивач ПАТ комерційний банк «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 06 грудня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено кредитний договір №CVGWRG51450256, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 14 138,37 гривень зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 08 жовтня 2014 року прострочена заборгованість складає 19 673,40 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом - 11 263,07 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 019,26 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5 978,05 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 913,02 грн. У зв'язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № CVGWRG51450256 від 06 грудня 2012 року в сумі 19 673,40 грн., а також судові витрати. Представник позивача Зюлковська Лариса Валеріївна в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляла і не просила суд відкласти розгляд справи. За таких обставин, за згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № CVGWRG51450256, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 14 138,37 гривень зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 0,12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № CVGWRG51450256 від 06 грудня 2012 року, розмір заборгованості станом на 08 жовтня 2014 року становить 19 673,40 гривень, в тому числі: заборгованість за кредитом - 11 263,07 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 019,26 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 5 978,05 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 913,02 грн. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згiдно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими і такими, що мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: approved