Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач просить встановити факт прийняття нею спадщини після смерті бабусі - [PERSON] та визнати за нею право власності на домоволодіння в [ADDRESS] після смерті бабусі - [PERSON], мотивуючи тим, що після смерті бабусі, вона як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, оскільки поховала її за свій рахунок та протягом шести місяців після її смерті доглядала за будинком, робила у ньому ремонт та інше. Звернувшись до Овруцької ДНК, щоб отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно померлої бабусі, їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що покійна при житті не отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно та не встановлено факт прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та уточнила, що просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав лист у якому просить справу розглянути, щодо задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у йоговідсутність не клопотав. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.29) [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: житловий будинок [ADDRESS], 1973 року забудови, що підтверджуються довідкою виконавчого комітету Покалівської сільської ради № 263 від 05.05.2014 року (а.с.4). Із довідки виконавчого комітету Покалівської сільської ради №323 від 03.06.2014 року (а.с.8) вбачається, що [PERSON] проживала і була прописана по день смерті 12.10.1985 року в [ADDRESS]. В господарстві проживала одна. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Покалівської сільської ради Житомирської області від 02.04.1983 року (а.с.30) [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] По факту прийняття спадщини після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилися, так як спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до їхньої контори не зверталися, що підтверджується повідомленням ДНК № 1191/01-16 від 20.06.2014 року (а.с.24). Із довідки виконавчого комітету Покалівської сільської ради (а.с.7) вбачається, що [PERSON] дійсно похоронила свою бабусю [PERSON], яка померла [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що знають позивача понад 45 років. Проживають по сусідству. Позивач, постійно доглядала свою бабусю, коли та залишилась сама. Вона її похоронила та протягом тривалого часу постійно користувалася частиною будинку, де проживала її бабуся. Це вже потім [PERSON], почала її не пускати в будинок. [PERSON], проживала у іншій частині будинку, а будинок на 2 ходи, і позивач дозволила їй, поки були живі її батьки, щоб уникнути сварок, користуватись її частиною. У відповідності до ст.549 ЦК України (1963 рік) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК України (1963 року) - дією, що свідчить про прийняття спадщини є фактичний вступ у володіння та управління спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні позивач вступила у володіння та управління спадковим майном, оскільки після смерті бабусі відразу почала доглядати частину будинку, користуватися всім майном, що у ньому є. Частиною 1 ст.256 ЦПК України визначено факти, про встановлення яких суд розглядає справи. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із повідомлення ДНК № 1191/01-16 від 20.06.2014 року (а.с.24). вбачається, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину до контори не зверталися. Отже, спір про право відсутній. Таким чином, суд вважає встановленим факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті бабусі - [PERSON]. Встановлення факту прийняття спадщини необхідно для оформлення спадщини. Постановою Овруцької ДНК № 1102/02-31 від 06.06.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що позивачем не подано правовстановлюючих документів, встановлених чинним законодавством України (а.с. 3). З інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за результатом розгляду запиту № 23400110 від 24.06.2014 року наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області (а.с.22) вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстрі прав власності відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 23400008 від 24.06.2014 року наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). [PERSON] при житті не отримала свідоцтво про право власності на будинок. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджений постановою Госкомстату СРСР, жилий будинок - будівля, яка має поштовий номер, уся або не менше половини загальної площі якої призначена для постійного проживання, розташована на земельній ділянці з усіма розміщеними на цій ділянці допоміжними будівлями, спорудами, елементами благоустрою у визначених межах. В рядку «рік побудування» при визначенні року побудування ураховується рік, в якому цей будинок було введено в експлуатацію. На підставі викладеного, оскільки на вищевказаний будинок відкрито господарство із зазначенням номеру та року забудови, то будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію. На підставі викладеного, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]. Згідно технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] вартість нерухомого майна становить 121358,00 грн. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 1335,38 грн. У відповідності до ст.80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно, ціна позову визначається вартістю майна. З урахуванням того, що позивач просить визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку то вартість її майна становить 60679,00 грн. Як наслідок цього, загальна сума судового збору становить 728,59 (606,79+121,80) грн. У відповідності до п.1 ч.1, ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі внесення судового збору у більшому розмірі ніж встановлено законом, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Ухвалою суду від 10.07.2014 року позивачу повернуто частину судового збору у розмірі 606,79 грн.

Outcome: approved