Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення завданої матеріальної шкоди в розмірі 11709.37 гривень, посилаючись на те, що 21.08.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» (банк) та [PERSON] (відповідач-позичальник) укладено кредитний договір №976/08/2015/0051 (кредитний договір), за умовами якого банк надає позичальнику кредит у сумі 27000.00 гривень для придбання енергоефективного обладнання та матеріалів. В період дії кредитного договору відповідачем-позичальником були порушені порядок та строки погашення заборгованості, умови кредитного договору зухвало ігнорувалися та не виконувалися відповідачем, а кошти в рахунок сплати чергових платежів на рахунки банку не вносилися. Водночас ризик невиконання зобов`язань відповідачем-позичальником за кредитним договором був застрахований банком у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» за договором добровільного страхування кредитів №1807994 від 15.12.2015 року (договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника (банка), що не суперечать закону і пов`язані із збитками страхувальника внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором. На виконання умов договору страхування 15.09.2016 року до ПрАТ «СК «ВУСО» звернувся страхувальник з заявою на виплату страхового відшкодування, додатково надавши повний пакет документів, вичерпний перелік який чітко та однозначно виклад у п.8.4 договору страхування. На підставі заяви страхувальника у відповідності до умов договору страхування подію було визнано страховим випадком, складено страховий акт №1227- 09 від 15.02.2017 року та здійснена виплата страхового відшкодування у розмірі 71426.38 гривень, з яких заборгованість саме [PERSON] становить 11709.37 гривень, що вбачається з реєстру випадків, що мають ознаки страхової події, що підтверджується платіжним дорученням №3120 від 15.02.2017 року. Представник позивача ПАТ «СК «ВУСО» просить: стягнути з [PERSON] на свою користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 11709.37 гривень, судовий збір в сумі 1600.00 гривень. Згідно ухвали суду від 27.04.2018 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про час, місце розгляду справи зав, клопотань, відзив не надав. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 21.08.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №976/08/2015/0051, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит у сумі 27000.00 гривень для придбання енергоефективного обладнання та матеріалів (а.с.10-14). Згідно договору добровільного страхування кредитів №1807994 від 15.12.2015 року, який укладено між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк», предметом страхування є майнові інтереси страхувальника (банка), що не суперечать закону і пов`язані із збитками страхувальника внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення сум кредитів та сплати процентів/комісій, нарахованих за користування кредитами, відповідно до реєстру прийнятих на страхування кредитних договорів (а.с.4-9). Відповідно заяви від 15.02.2017 року представник ПАТ «Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та повідомив про невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, що є подіями, які мають ознаки страхового випадку. Загальна сума завданих збитків становить 71426.38 гривень. У разі визнання події страховим випадком, представник банку просить здійснити виплату страхового відшкодування на рахунок зазначений в п.8.2. договору добровільного страхування кредитів №1807994 від 15.12.2015 року. До даної заяви доданий реєстр випадків, що мають ознаки страхової події, де вказане прізвище [PERSON] , номер його кредитного договору №976/08/2015/0051 (а.с.19, 20, 21). Відповідно страховому акту №1227-09 до реєстру випадків, які мають ознаки страхової події по прийнятим на страхування кредитним договором за період з 16.01.2017 року по 15.02.2017 року по договору добровільного страхування кредитів №1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року, від 15.02.2017 року, були визнані страховим випадком майнові інтереси страхувальника, які не протирічать закону і пов`язані із збитками страхувальника внаслідок невиконання та/або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором по поверненню сум кредиту та сплати процентів/комісії, нарахованих за користування кредитом, згідно Реєстру прийнятих на страхування кредитних договорів до договору добровільного страхування кредитів №1807994-09-05-00 від 15.12.2015 року сума страхового відшкодування склала 71426.38 гривень, які відповідно платіжному дорученню №3120 від 15.02.2017 року перераховані АБ «Укргазбанк» (а.с.23, 24). Повідомленням про відступлення права вимоги №129/1724/2077 від 23.02.2017 року, АБ «Укргазбанк» нагадав [PERSON] , що між ними укладений кредитний договір №976/08/2015/0051 від 21.08.2015 року, відповідного якому [PERSON] був наданий кредит у сумі 27000.00 гривень. Також [PERSON] було повідомлено, що на підставі договору добровільного страхування кредитів №1807994 від 15.12.2015 року, укладеному між АБ «Укргазбанк» та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховик), до страховика після виплати страхового відшкодування в повному обсязі перейшло право вимоги щодо його заборгованості за кредитним договором, включаючи суму наданого кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій та інших можливих платежів. Заборгованість в розмірі 11709.37 гривень можна сплатити на користь ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» (а.с.22). При вирішенні спору суд керується вимогами ст.979 ЦК України якою передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші у договору. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору. Згідно вимог ст.993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно вимог ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхуванні на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховик Також відповідно вимог п.1.8 договору страхування, страховий акт - документ, що містить відомості про результати розгляду страховиком вимоги страхувальника про виплату страхового відшкодування, у том числі про наявність або відсутність страхового випадку та про розмір належного до виплати страхового відшкодування. Страхові акти складаються за формою визначеною страховиком. Пунктом 3.1 договору страхування визначено, що страхова сума - це грошова сума у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування настанні страхового випадку за відповідним кредитним договором. Відповідно до вимог п.4.3 договору страхування, страховим випадком є невиконання та/або неналежне виконання позичальником з будь-яких причин своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення суму кредиту та/або сплати процентів/комісії нарахованих за користування кредитом. Положеннями п.8.4 договору страхування встановлено, що страхувальник подає страховику оригінал заяви про виплату страхового відшкодування, уточнюючих відомості до неї та оригінали або засвідчені уповноваженим представником страхувальника документів, зазначених у п.8.4.1-8.4.5 договору за кожною подією, крім випадку коли за такою подією страховик відмовив у виплаті страхового відшкодування (перелік документів є вичерпним): -кредитного договору, за яким стався страховий випадок; -виписок за рахунками з обліку заборгованості за кредитом та процентам за користування кредитом (у тому числі, простроченої заборгованості) за період з початку дії цього договору до дати складання страхувальником заяви про настання страхового випадку (включно); -паспорта (заповнених сторінок, копії яких знаходяться у страхувальника та реєстраційного номера облікової картки платника податків позичальника (окрім випадків коли фізична особа через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номеру облікової картки платника податку та має відповідну відмітку у паспорті громадянина України); -анкета позичальника, що подавалася при видачі кредиту; -повідомлення про відступлення права вимоги, що було надіслане страхувальником позичальнику. Відповідно до п.8.5 договору страхування, до страховика після виплати ним страхового відшкодування у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач, спричинивши майнову шкоду джерелом підвищеної небезпеки, повинен відшкодувати спричинену шкоду у розмірі збитків.

Outcome: approved