Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивач Приватний заклад освіти «КМДШ» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в зв`язку з невиконанням договору про надання освітніх послуг. Ухвалою суду від 01 листопада 2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 03.12.2019 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи у відсутності представника, просили позов задовольнити в повному обсязі, врахувавши зазначені обставини в позовній заяві та додані до неї документи. Відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляд справи, однак в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв від [PERSON] до суду не надходило. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Стаття 263 ЦПК України, передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06.08.2018 між Приватним закладом освіти «КМДШ» та [PERSON] було укладено договір про надання освітніх послуг № 2018К-З/41. Відповідно до умов Договору позивач/виконавець протягом навчального року 2018-2019 (з вересня 2018 по травень 2019) надавав освітні послуги дитині відповідача/замовника, в інтересах якої був укладений договір, а саме провів навчання [PERSON] у 3 (третьому) класі Приватного закладу освіти «КМДШ» м.Київ. Згідно положень п. 2.2.2.Договору Замовник зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату послуг виконавцю в порядку, передбаченому договору. Відповідно до п.4.3. Договору, розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, реквізити якого вказані в Договорі. Згідно із п.4.1 договору, загальна вартість навчання у 2018-2019 навчальному році складає суму 200000,00грн, яка є еквівалентом 7646 доларів США, за офіційним курсом, встановленого Національним Банком України на 03.04.2018. Термін сплати послуг погоджені сторонами в пунктах 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4 Договору, замовник зобов`язаний оплатити повну вартість послуг до 01.03.2019. Пункт 6.1. Договору, передбачає термін дії до 31.08.2019. Відповідно до листа-вимоги від 25.02.2019, підписаного Генеральним директором ПЗО «КМДШ» Жигінас Л.Г., станом на 21.12.2018 [PERSON] мав заборгованість в розмірі 40000,00грн, за порушення п.4.1.3, 4.2.3, строк погашення до 28.02.2019. Згідно із листа - вимоги від 07.03.2019, підписаного Генеральним директором ПЗО «КМДШ» Жигінас Л.Г. , [PERSON] мав заборгованість станом на 07.03.2019 в розмірі 100000,00грн, за порушення п.4.1.3, 4.2.3, 4.2.4, строк погашення до 15.03.2019. Як убачається з заяви [PERSON] від 06.09.2019, останній звернувся до ПЗО «КМДШ» щодо видачі документів дитини, [PERSON] у зв`язку з переводом до іншого навчального закладу «Мідгард». 31.08.2019 між Приватним закладом освіти «КМДШ» та [PERSON] , що є батьком [PERSON] , укладена додаткова угода №1 до договору № 2018К-3/41 від 06.08.2018, з метою врегулювання питання оплати заборгованості Сторони прийшли згоди встановити графік сплати заборгованості у розмірі 50000,00грн, які замовник повинен був оплатити до 01.03.2019 ( п.1 та 2 додаткової угоди). Відповідно до п.3 Додаткової угоди, у випадку порушення виконання Замовником зобов`язань передбачених даною додатковою угодою до договору, штрафні санкції за несвоєчасну сплату наданих виконавцем послуг, що передбачені п.5.3. Договору, нараховуються в повному обсязі починаючи з 02.02.2019. Невиконання Замовником зобов`язань по додатковій угоді до договору сторони домовились вважати порушення строків, та/або внесення замовником неповних сум, передбачених п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.5, 2.6, 2.7, 2.8. даної додаткової угоди до договору. Також договором передбачена відповідальність сторін, відповідно до пунктів 5.2. та 5.3., винна сторона у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором відшкодовує іншій стороні збитки. Збитки відшкодовуються у повній сумі понад штрафні санкції. У разі порушення Замовником строків оплати, визначених цим Договором, Замовник зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення. У разі порушення строків оплати послуг понад 30 календарних днів Замовник додатково сплачує виконавцю штраф у сумі 20000,00грн. Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно норм ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки відповідач не виконує умови договорів в добровільному порядку, борг, штраф, пеня, 3 % річних та інфляційні витрати, за порушення відповідачем терміну оплати освітніх послуг підлягають примусовому стягненню. Згідно розрахунку заборгованості, наданому представником позивача, сума непогашеного відповідачем боргу з оплати освітніх послуг складає 82 964,40грн, зокрема: заборгованість по оплаті освітніх послуг в сумі 50 000,00грн + 20 000,00грн штрафу + пеня за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 11 056,17грн + 3 % річних в сумі 958грн + 950,23грн інфляційних витрат. Суду не надано доказів іншого розміру боргу відповідача перед позивачем. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суму заборгованості за Договором про надання освітніх послуг №2018К-З/41 від 06.08.2018 в розмірі 82 964,40грн. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1921грн.

Outcome: approved