Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач пред'явила в суді позов до Київської міської ради, за участю третіх осіб [PERSON], [PERSON], про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири № 41, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON], якій належала 1/4 частина квартири № 41, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Позивач стверджує, що є єдиним спадкоємцем померлої тітки. Для можливості прийняття спадщина після [PERSON] позивач просить суд також встановити факт родинних відносин з померлою, визнавши позивача рідною племінницею по материнській лінії померлої [PERSON] Позивач також обґрунтовує, що Третя київська державна нотаріальна контора, до якої вона звернулась для прийняття спадщини, їй відмовила у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки з поданих документів не підтверджено родинні відносини позивача і спадкодавця. Зазначені обставини й стали причиною звернення позивача до суду із зазначеним позовом. До початку судового засідання представник позивача подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи без її участі (а.с. 114). Київська міська рада не забезпечила явку свого представника в судове засідання. Про розгляд справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача направив до суду пояснення за позовом, в яких просив розглянути справу за відсутності відповідача та прийняти судом рішення згідно норм чинного законодавства (а.с. 55-56). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за відсутності третьої особи до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 113). Суд, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається зі Свідоцтва про смерть серія [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] (а.с. 11) Факт поховання [PERSON] підтверджено відповідним Свідоцтвом про поховання від 04.04.2016р., реєстраційний номер 2.8644П (а.с. 12). Згідно Довідки, виданої Калінінським обласним відділом народної освіти від 20.08.1949р. № 199, [PERSON] дійсно виховувалась з 1947р. в Удомельському спецдитбудинку до 20.08.1949р. у зв'язку з вибуттям для подальшого виховання до тітки в м. Кіров (а.с. 13) Факт перебування [PERSON] в дитячих будинках Тверської області в період з 30.12.1942р. по 1949р. (зокрема і в Удомельському спецдитбудинку) також підтверджено Довідкою Департаменту освіти Адміністрації Тверської області Міністерства освіти Російської Федерації від 31.08.1999р. № 03-02-247 (а.с. 18). Як вбачається із Заяви від 28.05.1949р. [PERSON] просить сприяння у видачі їй племінниці [PERSON] для подальшого виховання, у зв'язку зі смертю матері та батька [PERSON] (а.с. 16) Відповідний Акт від 20.08.1949р. підтверджує факт передачі з Удомельського спецдитбудинку [PERSON], народженої 1940р. для подальшого виховання до тітки [PERSON], що проживає в м. Кіров (а.с. 14). Факт подальшого виховання [PERSON] своєї племінниці [PERSON] підтверджено відповідною заявою [PERSON] до директора школи, в якій остання просить прийняти [PERSON] (яка є її племінницею) до класу на навчання (а.с. 17). Крім того, згідно Довідки КП № 603 Управління житлового господарства Шевченківського району м. Києва від 14.11.1997р. № 550, разом з [PERSON] проживала та була зареєстрована її мати - [PERSON] до дня смерті - [INFO] (а.с. 20) Факт зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджено Свідоцтвом про шлюб з [PERSON] (а.с. 21). Таким чином, суд дійшов висновку, про те, що [PERSON] взяла на виховання з дитбудинку [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 27.06.1951р. батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22) Факт зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджено відповідним Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] на підставі вступу до шлюбу з [PERSON] (а.с. 22) Підтвердити документально факт реєстрації [PERSON] та [PERSON] видається неможливим, згідно відповіді Управління з архівних справ Кіровської області від 21.12.2011р. № М-21/1119н, у зв'язку з тим, що відповідні документи до данного архіву не надходили (а.с. 24), відсутність відповідних документів аналогічно підтверджено Відповіддю на запит до Управління архівами Свердловської області (а.с. 25). Судом було також допитано в якості свідка [PERSON], який повідомив, що спадкодавиця [PERSON] була рідною тіткою позивача, остання вважала її своєю матір'ю. Також повідомив, що з 1985 року позивач проживала з [PERSON] Судом також допитано в якості свідка [PERSON], яка також підтвердила факт родинних відносин позивача та [PERSON] Додатково повідомила, що саме позивач здійснила поховання своєї тітки ([PERSON].) після смерті останньої. Правовідносини, що виникли регулюються цивільним законодавством. Згідно п. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються, якщо встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки наразі окрім встановлення факту родинних відносин вирішується питання про визнання права власності на частину нерухомого майна в порядку спадкування, даний спір слід розглядати в порядку позовного провадження. Таким чином, суд, вивчивши подані докази, заслухавши свідків, приходить до висновку про підтверженість факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON], та визнання [PERSON] рідною тіткою [PERSON] по материнській лінії. На підставі викладено, суд приходить до висновку про визнання позивача спадкоємицею померлої [PERSON] 5 черги, як рідну племінницю померлої [PERSON] Стосовно визнання права власності на спадщину після [PERSON] судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1993 р. квартира № 41, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 8). Як вбачається з Довідки, виданої ЖЕД-705 [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 19.03.1985р.по 14.10.1997р. (а.с. 9) Наразі за вказаною адресою зареєстровані позивач, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджено Довідокою форми 3 (а.с. 10) Згідно матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач звернулась із відповідною Заявою від 08.12.2010р. № 2441 до Третьої київської державної нотаріальної контори про смерті своєї матері - [PERSON] та фактичне прийняття позивачем спадщини (а.с.61). З аналогічною заявою позивач звернулась Третьої київської державної нотаріальної контори і 11.10.2011р. № 1576 по спадковій справі №793/2010 (а.с. 76). Постановою державного нотаріуса Третьої київської державної нотаріальної контори від 12.04.2016р. № 683/02-31 позивачеві було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з непідтвердженістю родинних відносин спадкодавиці і [PERSON] (а.с. 78) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померла [PERSON] заповіту не залишила, а тому спадкування має здійснюватися за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи все вищевикладене приходжу до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1218 1222, 1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, та

Outcome: approved