Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] сільської ради, [PERSON], третя особа на стороні відповідачів [PERSON] Держгеокадастру у Сторожинецькому районі Чернівецької області, в якому посилається на те, що ним із землевпорядною організацією ПП «Ріга» укладено договір від 30.12.2013 р. №Л/П-134382/НЮ про виконання робіт з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками Державного територіально-галузевого об'єднання «Львівська залізниця» в межах смуги відведення. На\~виконання умов зазначеного договору ПП «Ріга» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під\~\~існуючими об'єктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці Вадул-Сирет від 287км+608м до 292км+937м в адміністративних межах населеного пункту с. Тисовець [PERSON] сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області. В результаті проведеної інвентаризації зазначеної земельної ділянки встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,0049 га, що перебуває у власності [PERSON] накладається на смугу відведення залізниці від 289км+847м до 289км+869м. Вказана земельна ділянка передана у власність [PERSON] рішенням [PERSON] сільської ради від 31.07.2009 року №57-22/09, на неї видано державний акт та зареєстровано в державному земельному кадастрі за №7324589700:01:004:0357. Згідно «Плана границ полосы отвода линии Черновцы-Адынката Львовской железной дороги в административных границах Черновицкого района Черновицкой области», який є доказом землекористування залізниці, розроблений та погоджений в 1959 році, ширина смуги відведення на ділянці від 289км+847м до 289км+869м становить від 80 м від осі колії. Земельна ділянка відповідача [PERSON] частково входить в ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину земельної ділянки відповідача в смузі відведення залізниці становить 0,0049 га. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На земельній ділянці, розміри якої визначені Планом смуги відведення, розташована головна колія (ВБК) направлення Чернівці - Держкордон з км 267 до км 314 інвентарний №0910201000625, взята на облік в 1944 році, яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця», що є державним підприємством. Посилаючись на те, що вищевказаним рішенням порушується право позивача на користування земельною ділянкою та воно суперечить чинному законодавству, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення 22 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради №57-22/09 від 31.07.2009 року в частині надання земельної ділянки [PERSON] у приватну власність в с.Тисовець, Сторожинецького району Чернівецької області, визнати недійсним державний акт серії ЯИ №821550, зареєстрований 19.03.2010 року на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7324589700:01:004:0357, виданий [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, а також стягнути з відповідачів сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 06.10.2017 року замінено відповідача [PERSON] сільську раду її правонаступником [PERSON] сільською обєднанню територіальною громадою Сторожинецького району та замінено третю особу на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Сторожинецькому районі на [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернівецькій області. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник відповідача [PERSON] сільської ради [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що оскаржуване рішення сільською радою було прийняте в межах компетенції, [PERSON] було передано у власність земельну ділянку, якою остання користувалася ще до набрання чинності Земельним кодексом України і яка була наділена на підставі рішення зборів колгоспників. Крім того, при виготовленні технічної документації на земельну ділянку [PERSON] Чернівецьким підрозділом Львівської залізниці було надано довідку, що вони не являються суміжним землекористувачем із [PERSON] Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням сесії [PERSON] сільської ради від 21.01.2008 року №10-12/2008 року, яке було змінено рішенням сесії [PERSON] сільської ради від 31.07.2009 року №57-22/2009, було передано [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,4324 га, в т.ч. 0,1132 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,3192 га для ведення особистого селянського господарства. На підставі рішення [PERSON] сільської ради від 31.07.2009 року №57-22/2009 [PERSON] 06.04.2010 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №821550, яка знаходиться в с.Тисовець, Сторожинецького району, площею 0,1132 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7324589700:01:004:0357. Відповідно до викопіювання із зведеного інвентаризаційного плану земельної ділянки смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» за напрямком Чернівці Вадул-Сирет в адміністравтиних межах с.Тисовець [PERSON] сільської ради, виконаного ПП «Ріга», земельна ділянка [PERSON] площею 0,0049 га накладається на смугу відведення ДГТО «Львівська залізниця». \~\~\~ \~\~\~\~\~\~ Згідно «Плана границ полосы ж.д. отвода линии Черновцы Адынката Львовской железной дороги в административных границах Черновицкого района Черновицкой области от 269 км+000м до 293 км+090м» розробленого Дорпроект Юго-Западной ж.д. в 1959 році ширина смуги відведення з правої сторони по ходу становить 80 м від осі колії. Таким чином, площа перетину земельної ділянки [PERSON] із смугою відведення залізниці становить 0,0049 га. Відповідно до Інвентарної картки обліку основних засобів ВП «Чернівецька дистанція колії Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» головна колія (ВБК) направлення Чернівці - Держкордон з км 267 до км 314 інвентарний №0910201000625, введена в експлуатацію в 1944 році, перебуває на балансі позивача. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода» 30.01.1963 року «Положение о землях предоставленных транспорту» 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог» 27.01.1962, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Позивач мав право на частину земельної ділянки в межах [PERSON] сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, яка була виділена [PERSON], і таке право не було жодним чином припинене. Перебування у залізниці земельної ділянки також підтверджується довідкою [PERSON] Держземагенста у Сторожинецькому районі, відповідно до якої під обєктами залізничного транспорту в межах [PERSON] сільської ради Сторожинецького району знаходитись площа 50,9 га. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що залізницею, як землекористувачем, сплачується земельний податок за земельну ділянку, яка розташована на території с.Тисовець. За змістом ч.4\~ст.84 ЗК України землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність. Пунктом «г» ч.3\~ст.152 ЗК України\~передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може бути здійснено шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1\~ст.155 ЗК України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Таким чином, оскільки спірна земельна ділянка є смугою відведення залізниці, знаходилася у правомірному користуванні позивача, то [PERSON] сільська рада як орган місцевого самоврядування не мала права розпоряджатися нею. Суд не погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] сільської ради про те, що оскаржуване рішення є правомірним, так як [PERSON] була передана у власність земельна ділянка, якою вона користувалася тривалий час і яка їй була наділена згідно рішення зборів колгоспників, оскільки вони спростовуються встановленими судом вищенаведеними обставинами. Також представник відповідача [PERSON] сільської ради в обґрунтування заперечень проти позову посилається на наявну в матеріалах технічної документації із землеустрою по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON], довідку відокремленого підрозділу Чернівецької дистанції колії від 25.05.2009 року №1122 про те, що відстань від осі головної колії до огорожі [PERSON] складає 83 м, і відповідно ДТГО «Львівська залізниця» не являється суміжним землекористувачем земельної ділянки [PERSON]. На думку суду, зазначена довідка не спростовує тих обставин, що земельна ділянка відповідача [PERSON] накладається на ширину смуги відведення залізничної колії, так як в ній не зазначено, ким та в яким спосіб проводилися заміри. Також, в матеріалах технічної документації відсутні дані про те, що будь-які межі земельної ділянки [PERSON] проходили в місці знаходження огорожі. Крім того, накладання частини земельної ділянки відповідача на смугу відведення залізниці підтверджується технічною документацією, виготовленою ПП «Ріга» за участю сертифікованого інженера-землевпорядника і яку суд вважає належним доказом. З огляду на наведене, суд вважає, що рішення [PERSON] сільської ради №57-22/2009 від 31.07.2009 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в частині, що накладається на землі позивача, а саме, площею 0,0049 га є незаконним і підлягає скасуванню. Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 01.07.2015 року у справі №6-319цс15, у спорах, пов»язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, на підставі яких видано державні акти про право власності на земельні ділянки, так і самі державні акти. Визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, оскільки державний акт відповідачу [PERSON] був виданий на підставі рішення [PERSON] сільської ради №57-22/2009 від 31.07.2009 року, яке в частині передачі земельної ділянки у приватну власність площею 0,0049 га є незаконним, то суд вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №821550, виданий [PERSON], кадастровий номер земельної ділянки 7324589700:01:004:0357, в частині посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0049 га слід визнати недійсним. Крім того, відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п.«а» п.2 частини шостої ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що слід скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку за кадастровим номером 7324589700601:004:0357 площею 0,0049 га і цим самим частково задовольнити вимоги позивача. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial