Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Позивач ПАТ\~«ПРОСТО-страхування»\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~\~ [PERSON] про відшкодування шкоди. Просив стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 16391,92 грн., судовий збір у розмірі 2102,00 грн та витрати пов`язані із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви вказав, що 27.05.2019 року в м. Дніпро на вулиці Курчатова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобілем «Mercedes-Benz» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2019 року ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] . ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 16391,92 грн., відповідач не повернув кошти сплачені страховою, а тому ПАТ «ПРОСТО-страхування» вимушено було звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, вказав, що не буде сплачувати всю суму заборгованості, оскільки вона вираховувалась з його заробітної плати. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.04.2019 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали поліс №АО3572060 ОСЦПВВНТЗ, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz» державний номерний знак [NUMBER] . 27.05.2019 року в м. Дніпро на вулиці Курчатова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобілем «Mercedes-Benz» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2019 року ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 14.06.2019 року до ПАТ «ПРОСТО-страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернулася [PERSON] . В результаті даної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак [NUMBER] та завдано матеріальних збитків. Відповідно до висновку/калькуляції №137874 від 01.07.2019 року вартість матеріального збитку, завданого власнику т/з «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак [NUMBER] становить 16391,92 грн. За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування та зібраних документів співробітниками ПАТ «ПРОСТО-страхування» було прийнято рішення про визнання вищевказаної ДТП страховим випадком, про що 04.09.2019 року було складено страховий акт №137874, відповідно до якого, страхове відшкодування становить 16391,92 грн. Відповідно до платіжного доручення №15586 від 04.09.2019 року ПАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт т/з «Mitsubishi Outlander» державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 16391,92 грн. Таким чином, фактичні витрати Приватного акціонерного\~товариства «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страхом випадком складають 16391,92 грн. Згідно\~ст. 11 ЦК України\~передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є\~Закон України «Про страхування», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно із договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Статтею 27 Закону України «Про страхування»\~та\~статтею 993 ЦК України\~передбачено перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за заподіяні збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно\~ст.22 п.22.1. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1.1 пункту 38.1: Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну-пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до постанови Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01.08.2019 року [PERSON] 27.05.2019 року в місті Дніпрі на вул. Курчатова керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz»\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~ставши учасником\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~залишив місце\~пригоди,\~чим порушив\~вимоги п.\~2.10\~ПДР України. Відповідно до\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в\~рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд не бере до уваги доводи відповідача [PERSON] викладені у його заяві щодо того, що ним було сплачено борг, оскільки вони не підтверджуються належними доказами такої сплати. Отже, виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ПРОСТО-страхування» витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 134 ЦПК України\~разом з позовною заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послу і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Як роз`яснено в п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, право на правову допомогу гарантовано ст.\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Так, до позовної заяви ПАТ «ПРОСТО-страхування» додано договори про надання правової допомоги №23 від 03.01.2019 року та №1 від 02.01.2020 року укладені між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери», який визначає порядок оплати послуг з надання правової допомоги. Згідно з\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вивчивши надані документи, перевіривши обсяг наданих послуг, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн. є співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами) та витраченим на це часом, що підтверджується Договором між ПАТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери», актом виконаних робіт від 26.12.2019 року, платіжним дорученням №21123 від 02.12.2019 року. За таких обставин, враховуючи задоволення позовних вимог ПАТ «ПРОСТО-страхування»,\~з відповідача\~\~ [PERSON] \~підлягає стягненню\~на користь\~позивача понесені\~витрати на\~правову допомогу\~у розмірі\~5000,00\~грн. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1\~ст. 141 ЦПК України, встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved