Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 04.08.2015 року звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу, в якому просило стягнути з відповідача 69645,62 грн. збитків у зв'язку із виплатою страхового відшкодування в порядку регресу та 696,46 грн. судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 23.03.2014 року на перехресті вул. Уборевича - вул. Чорнобильська у м. Києві сталася ДТП. Водій [PERSON] керуючи автомобілем Шевроле д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем Мітсубісі д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], з автомобілем Мітсубісі д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобілем Дачія д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Дана ДТП сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2014 року в наслідок порушення ПДР та керуючи автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» за договором про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.02.2014 року №АС/8348879, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіль «Шевроле», д.н.з. [NUMBER]. 24.03.2014 року, інший учасник ДТП, [PERSON] та 18.04.2014 року, інший учасник ДТП, [PERSON] звернулись до позивача з заявами про виплату страхового відшкодування. На підставі заяв, та страхового акту, та норм закону, позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 69645,62 грн. Зважаючи на те, що відповідач в момент ДТП, був в стані алкогольного сп'яніння, та зважаючи на те, що позивач виплатив потерпілим завдані збитки, посилаючись на ст. 38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1191 ЦК України позивач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судове засідання 05.02.2016 року представник позивача, не заявився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, з підстав зайнятості в іншому процесі, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі (а.с. 108). Відповідач до суду двічі не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, згідно поліса № АС/8348879 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного 07.02.2014 року, між позивачем та [PERSON], відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного ТЗ автомобіль «Шевроле», д.н.з. [NUMBER]. 23.03.2014 року на перехресті вул. Уборевича - вул. Чорнобильська у м. Києві відбулася ДТП за участю забезпеченого ТЗ автомобіля Шевроле», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача - [PERSON], та з автомобілем Мітсубісі д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], з автомобілем Мітсубісі д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобілем Дачія д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до п. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2014 року винним у вказаній ДТП визнано [PERSON]. Окрім цього, згаданою постановою суду встановлено також, те, що водій [PERSON] в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп'яніння (а.с. 16). 24.03.2014 року, учасник ДТП, [PERSON] та 18.04.2014 року, учасник ДТП, [PERSON] звернулись до позивача з заявами про виплату страхового відшкодування. На підставі поданих заяв страховиком було дану ДТП, визнано страховим випадком, та складено страхові акти № ДКЦВ-8148 від 20.05.2014 року (а.с.64), та № ДКЦВ-8159 від 27.06.2014 року (а.с.65) та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 19815,62 грн. та 49830,00 грн. згідно розрахунків (а.с. 62, 63). На підставі заяв, та страхових актів, та на виконання укладеного договору з відповідачем у формі полісу, позивачем було виплачено страхове відшкодування потерпілим шляхом перерахування коштів, всього на загальну суму 69645,62 грн. (а.с. 66, 67). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (у формі полісу) № АС/8348879, строк дії якого з 12.02.2014 р. по 11.09.2014 р. є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а також, містить виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до пп.38.1.1. а) п.38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, зазначена стаття передбачає наявність права у страховика на пред'явлення регресного позову, внаслідок порушення особою обов'язку визначеному у пп.38.1.1. а) п.38.1. ст. 38 Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Факт керував транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння водія [PERSON] в момент ДТП, яка мала місце 23.03.2014 року, підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2014 року. Враховуючи зазначені обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а отже такими, які слід задовольнити. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 696,46 грн., сплаченого позивачем згідно платіжного доручення від 25.02.2015 року (а.с. 4). Враховуючи викладене,

Outcome: approved