Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі, з яким мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач, який на теперішній час проживає окремо від позивача та малолітньої дитини, ніякої матеріальної допомоги на утримання останньої добровільно не надає, чим ставить позивача в тяжке матеріальне становище. У зв'язку з чим позивач змушена пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином в порядку встановленому ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила про те що заявлений нею позов підтримує, просить задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.ч.4, 9-10 ст. 74 ЦПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи» від 21 січня 2015 року № 41-р, про що свідчить оголошення у пресі, а саме у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» № 199 (5573) від 27 жовтня 2015 року та у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Наддніпрянська правда» № 83 (22659) від 23 жовтня 2015 року. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що з 02 червня 2012 року сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Центральним відділом управління ЗАГС адміністрації міста Бєлгорода 02 червня 2012 року (а.с.5-6) та відповідний реєстраційний запис зроблений Центральним відділом управління ЗАГС адміністрації міста Бєлгорода 02 червня 2012 року в паспорті виданому відповідачу [PERSON] ТП у Волоконовському районі МВ УФМС Росії по Бєлгородській області у місті Валуйки 17 лютого 2010 року (а.с.10-11). Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом Серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні 11 липня 2013 року (а.с.7). На теперішній час малолітня дитина проживає разом з позивачем [PERSON] у зв'язку з чим перебуває на її утриманні, що підтверджується актом складеним 29 вересня 2015 року працівниками житлово-експлуатаційної організації - комунального підприємства «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради із залученням мешканців будинку (а.с.4). В свою чергу відповідач [PERSON], який проживає окремо від позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON], ніякої матеріальної допомоги на утримання останнього добровільно не надає, чим ставить позивача [PERSON] в тяжке матеріальне становище. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище малолітньої дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, відсутність у відповідача аліментів на утримання інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 суд вважає, що позов обґрунтований у зв'язку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України та ст. 4-5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,2 грн., а на користь позивача судові витрати у вигляді витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 420 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved