Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулися до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], вказуючи на те, що 17.08.2013 року між сторонами було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АС/6708634 (далі - Поліс), відповідно до якого, в період з 17.08.2013 року по 16.08.2014 року забезпечувалася цивільно-правова відповідальність водія, який керував автомобілем «Ford Transit», державний номер [NUMBER]. 27.08.2013 року по вул. Перекопській в м. Херсон відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля, що належить [PERSON], під керуванням відповідача та автомобіля марки «Hunday Santa FE», державний номер [NUMBER]. Вину відповідача [PERSON] доведено постановою Новотроїцького районного суду Херсонської області від 20.11.2013 року та притягнуто до відповідальності за ст. 124 КУпАП. В результаті протиправних дій відповідача автомобіль «Hunday Santa FE», державний номер [NUMBER] отримав пошкодження, чим було заподіяно майновий збиток [PERSON] На підставі заяви на виплату страхового відшкодування, довідки ВДАІ, звіту № 9417, акту про настання страхового випадку № 14018 від 20.06.2014 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 19 456, 45 грн., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження становлять 300, 00 грн. Оскільки відповідач не повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду протягом 3-х робочих днів, отже, після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до нього, як до особи, відповідальної за завдані збитки. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» кошти в порядку регресу в розмірі 19 756, 45 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 243, 60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання призначене на 30.07.2015 року та 27.08.2015 року не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, що вбачається з поштових повідомлень. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.08.2013 року між ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та [PERSON] було укладено договір страхування № АС/6708634, предметом якого є страхування транспортного засобу марки «Ford Transit», державний номер [NUMBER]. Згідно з даним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) становить 50000,00 грн., при цьому франшиза складає 1000,00 грн. 27.08.2013 року по вул. Перекопській в м. Херсон відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вищевказаного автомобіля, що належить [PERSON], під керуванням відповідача та автомобіля марки «Hunday Santa FE», державний номер [NUMBER]. Відповідно до копії постанови Новотроїцького районного суду Херсонської області № 662/2332/13-ц від 20.11.2013 року, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху відповідачем [PERSON] та його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія [PERSON] вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем «Ford Transit», державний номер [NUMBER], внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль «Hunday Santa FE», державний номер [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до звіту № 9417 з оцінки транспортного засобу від 06.09.2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hunday Santa FE», державний номер [NUMBER], становить 23 112, 67 грн. Відповідно до копії страхового акту № 14018 та платіжних доручень № 6087 від 03.09.2014 року, № 486 від 04.02.2015 року та № 487 від 04.02.2015 року ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» виплатили страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Hunday Santa FE», державний номер [NUMBER] в розмірі 19 756, 45 грн. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 19 756, 45 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того, оскільки відповідач не відшкодував шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі понесених витрат в сумі 19 756, 45 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем в сумі 243, 60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved