Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач пояснила, що за наказом №98-к від 31 серпня 2017 року вона працює на посаді головного бухгалтера державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», де від виконуючого обов?язки директора якого [PERSON] 19 грудня 2017 року отримала розпорядження в термін до 16 години цього ж 19 грудня 2017 року надати розрахунок економії фонду оплати праці по спецфонду за 2017 рік. Виконання вказаного розрахунку не вимагає складних розрахунків та великого обсягу часу, у зв?язку із чим вона повернулась до кабінету виконуючого обов?язки директора, який був закритий, а [PERSON] до кінця робочого дня була відсутня. Також пояснила, що у наступний день у зв?язку із хворобою дитини вона знаходилась на лікарняному, але для отримання довідки з місця роботи була змушена прийти до державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», де дізналась про проведення засідання комісії по трудовим спорам, на якому розглядається скарга виконуючого обов?язки директора [PERSON] щодо надання згоди на винесення догани через невиконання розпорядження надати розрахунок економії фонду оплати праці по спецфонду за 2017 рік. Після вказаного вона до 26 грудня 2017 року знаходилась у відпустці по догляду за дитиною, а 26 грудня 2017 року була проінформована про наявність догани, що спричинила позбавлення премії. Наявність розпорядження за №7 від 19 грудня 2018 року позивач пов?язує із відмовою підписати акти на списання станків навчального закладу, у зв?язку із чим наказ №165 від 19 грудня 2017 року про дисциплінарне стягнення за невиконання розпорядження за №7 від 19 грудня 2018 року пов?язаний з упередженістю адміністрацій навчального закладу щодо неї. З урахуванням вказаного просить наказ № 165 від 19 грудня 2017 року скасувати, зобов?язати навчальний заклад нарахувати та виплати їй премію у розмірі 125 відсотків посадового окладу та стягнути з навчального закладу моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує та пояснив, що надана інформація була необхідна для розрахунку премії для співробітників державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти», але відсутність розрахунку є фактично відмовою від виконання розпорядження керівника установи. Вказані обставини стали підставою для винесення наказу №165 від 19 грудня 2017 року, від ознайомлення з яким позивач відмовилась. За зверненням керівника установи комісія по трудовим спорам надала згоду на оголошення догани. Заперечує проти твердження позивача щодо упередженого ставлення адміністрацій навчального закладу після відмови у підписанні актів на списання станків. Вислухавши пояснення, показання свідків, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Даними трудової книжки та долученою копією з відділу кадрів підтверджена робота позивача за наказом №98-к від 31 серпня 2017 року на посаді головного бухгалтера державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти». За наказом № 165 від 19 грудня 2017 року позивачеві оголошено догану за порушення п.3.1 правил внутрішнього розпорядку центру, а саме невиконання розпорядження виконуючого обов?язки директора [PERSON] від 19 грудня 2017 року №7 про надання розрахунку економії оплати праці по спецфонду за 2017 рік, що призвело до затримання процедури преміювання працівників центру відповідно до ст. 147 Закону України «Про працю». Розпорядження №7 від 19 грудня 2017 року виконуючого обов?язки директора [PERSON] з метою проведення преміювання працівників центру за рахунок спецфонду за підсумками 2017 року позивачеві покладено в обов?язок у термін до 16 години 19 грудня 2017 року надати розрахунок економії фонду оплати праці по спецфонду за 2017 рік. Посадова інструкція головного бухгалтера, яка погоджена головою профкомітету ДНЗ «Ізмаїльський ЦПТО» та затверджена виконуючим обов?язки директора ДНЗ «Ізмаїльський ЦПО» 26 червня 2017 року визначає підпорядкованість посади позивача директорові навчального закладу, що у свою чергу визначає обов?язок позивача виконувати законні вимоги та розпорядження директора. Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосована у вигляді заходів стягнення догана. Порядок застосування дисциплінарного стягнення передбачений ст. 149 КЗпП України, що передбачає обов?язок власника або уповноваженого ним органу до застосування дисциплінарного стягнення зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Свідок [PERSON] підтвердила нескладність в обчисленні розрахунку економії фонду оплати праці по спецфонду за 2017 рік, про що вона надала вказану інформацію позивачеві на окремому папері. Також пояснила, що за вказаним залишком можливо було провести нарахування премії зі спецфонду, який обслуговується у Держказначействі, яке у свою чергу припиняє роботу за вказаним фондом з 25 грудня. Наявність залишку на спецфонді на 01 грудня 2017 року та на 11 грудня 2017 року визначена на аркуші паперу, яка передана відповідачеві бухгалтером [PERSON] та передана позивачем керівнику установи на засіданні комісії по трудовим спорам. Свідок [PERSON] пояснила, що розпорядження №7 від 19 грудня 2017 року було винесено через відмову позивача надавати розрахунки та винесення розпорядження не пов?язане із відносинами між позивачем та керівником навчального закладу. Свідок [PERSON] пояснила, що вона в якості інспектора відділу кадрів навчального закладу зранку ознайомила позивача з розпорядженням №7 від 19 грудня 2017 року, а через відмову розписатись про ознайомлення вона запропонувала позивачці розписатись в акті, на що позивач знову відповіла відмовою. Також пояснила, що розпорядження не було виконане у встановлений термін до 16 годин, після чого о 16 годині 30 хвилин склали акт про відмову, а позивач у вказаний день на роботі була відсутня. З урахуванням вказаного суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на акт про відмову позивача надати письмові пояснення щодо невиконання розпорядження від 19 грудня 2017 року за №7 як належний доказ у справі. Окрім вказаного, долученим до матеріалів справи наказом №165 від 19 грудня 2017 року підтверджене ознайомлення позивача із вказаним наказом лише 26 грудня 2017 року, а долученим відповідачем актом від 20 грудня 2017 року підтверджене ознайомлення позивача із наказом лише 20 грудня 2017 року. Разом із тим свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що 19 грудня 2017 року позивач була відсутня на роботі, а складання актів про відмову від надання пояснень були складені за відсутності позивача. Протоколом №5 засідання комісії з трудових спорів ДНЗ «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» від 20 грудня 2017 року, яке відбулось після надання наказу про дисциплінарне стягнення щодо позивача, підтверджені вказані обставини, що у свою чергу є підтвердженням порушення порядку застосування дисциплінарного стягнення. Порушення порядку застосування дисциплінарнго стягнення у свою чергу є підставою для визнання незаконним наказу № 165 від 19 грудня 2017 року про оголошення позивачеві догани. Окрім вказаного, положенням про преміювання робітників ДНЗ «Ізмаїльський центр ПТО» на фінансовий рік передбачено преміювання головного бухгалтера за різних обставин якісного контролю та обліку. Протоколом №11 спільного засідання профкому та адміністрації державного навчального закладу «Ізмаїльський центр професійно-технічної освіти» від 22 грудня 2017 року передбачено можливість невиплати премії за підсумками 2017 року працівникам, які мають догани, що у свою чергу відповідач застосував щодо позивача. Разом із тим за наказом №166 від 21 грудня 2017 року позивачеві премія не призначена з урахуванням дисциплінарного стягнення, яке накладене у порушення чинного законодавства, що у свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов?язку про нарахування та виплату премії за 2017 рік. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв?язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Разом із тим, у відповідності до роз'яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням того, що накладення дисциплінарного стягнення відбулось у порушення вимог чинного законодавства, а на час прийняття рішення судом по суті спору порушене законне право позивача не поновлене, з урахуванням обставин справи суд вважає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості стягнення моральної шкоди у розмірі 1000 грн. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: partial