Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що після народження син проживає з нею, відповідач припинив підтримувати будь-які відносини з дитиною, останній не цікавиться її життям, участь у вихованні дитини не бере, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, 13.03.2020 р. у судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 19.08.2019, 11.11.2019, 13.03.2020 р. не з`явився, про причини неявки не суд повідомив, відзиву не подавав. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. У відповідності положень п. 1 ч. 3 ст. 223, ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. 19.02.2012 р. набрав законної сили вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03.02.12 р., яким відповідач засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу у сумі 1500 грн. (а.с. 26). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). 24.12.2018 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 23.11.2018 р., яким розірвано шлюб між сторонами, що був укладений ними 15.10.2015 р. (а.с. 5). Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 23.07.2018 р. № 149 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). Зі змісту позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що матеріальний тягар утримання та виховання дитини повністю покладений на останню, відповідач цими питаннями тривало й умисно не переймається. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання сином доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь позивачки у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved