Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що в період з 23 квітня 2010 року до 09 жовтня 2013 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO]. Однак, відповідач матеріальну допомогу позивачеві на утримання малолітньої дитини добровільно надає дуже рідко, чим ставить позивача в тяжке матеріальне становище. У зв'язку з чим позивач змушена пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином в порядку встановленому ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка позивача від 22 травня 2014 року. При цьому, позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила проте що заявлений нею позов підтримує і просить задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.ч.4, 9-10 ст. 74 ЦПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме» від 18 грудня 2013 року № 1022-р. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що в період з 23 квітня 2010 року до 21 жовтня 2013 року сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 23 квітня 2010 року та копія заочного рішення ухваленого Комсомольським районним судом м. Херсона 09 жовтня 2013 року у цивільній справі № 667/4910/13-ц, яке набрало законної сили 21 жовтня 2013 року, Від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - дочку [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження Серії [NUMBER] повторно видане Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 10 квітня 2014 року. На теперішній час малолітня дитина проживає разом з позивачем [PERSON] у зв'язку з чим перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 1545/1 житлово-експлуатаційної організації - товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» від 18 квітня 2014 року. В свою чергу відповідач [PERSON], який проживає окремо від позивача [PERSON] та малолітньої [PERSON], матеріальну допомогу на утримання останньої добровільно надає дуже рідко, чим ставить позивача [PERSON] в тяжке матеріальне становище. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище малолітньої дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, відсутність у відповідача аліментів на утримання інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, суд вважає необхідним задовольнити позов і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України та ст.ст. 4-5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved