Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач по справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 16 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPS0AE00000407, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 21000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 14 жовтня 2011 року. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку із чим у останнього станом на 13.08.2014 утворилась заборгованість у розмірі 66964,41 доларів США, що за курсом НБУ від 13.08.2014 складає 877903,42 грн., яка складається з: 11310,26 доларів США - заборгованість за кредитом; 18838,03 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1365,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 35451,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, не заперечував при цьому факт укладання кредитного договору та отримання грошових коштів. Зазначив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором сторони 16 жовтня 2006 року також уклали договір застави, на підставі якого він передав в заставу автомобіль Мерседес-Бенц «Спринтер», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER], який належав йому на праві приватної власності. До листопада 2008 року він сплачував щомісячні платежі в повному обсязі у передбачені договором строки. Однак в подальшому у зв'язку з хворобою та матеріальними труднощами він виплачував заборгованість, але не в повному обсязі. У 2009 році Банк незаконно вилучив автомобіль, який був предметом застави, а в подальшому незаконно реалізував його. У зв'язку з стягненням предмета застави, відповідач вважає, що підстави для задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на теперішній час відсутні (а.с. 31-34). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі, в зв'язку із наступними встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» а.с. 16) та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPS0AE00000407, на підставі якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 21000,00 доларів США на строк з 16.10.2006 по 14.10.2011 включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,88 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (копія кредитного договору а.с. 9-10). Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 21000 доларів США (а.с. 11 оборот). Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати (з 16 по 22 число кожного місяця) Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 506,02 доларів США для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконував свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 13.08.2014 утворилась заборгованість у розмірі 66964,41 доларів США, яка складається з: 11310,26 доларів США - заборгованість за кредитом; 18838,03 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1365,00 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 35451,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, що за курсом НБУ від 13.08.2014 складає 877903,42 грн. (розрахунок а.с. 4-7). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на звернення банком стягнення та подальший продаж предмету застави - автомобілю Мерседес-Бенц «Спринтер», 1999 року випуску, державний номер [NUMBER]. На думку відповідача, вказані дії вчинені незаконно, тому повертати грошові кошти він не повинен. Однак суд не погоджується з доводами відповідача. Так, предметом позову є не звернення стягнення на предмет застави, а стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, з пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, які також підтверджуються випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 52), судом встановлено, що грошові кошти від продажу предмету застави були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором, однак за рахунок предмета застави банк не задовольнив свої вимоги в повному обсязі. При вищевикладених обставинах, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги позивача у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за кредитним договором № ZPS0AE00000407 від 16.10.2006 у сумі 66964,41 доларів США, що за курсом НБУ від 13.08.2014 складає 877903,42 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3654,00 грн. (платіжне доручення а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved