Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

позивач просить суд визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державно реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] ) в порядку спадкування після [PERSON] право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 50,3 кв.м., житлова площа 19,9 кв.м., допоміжна площа 30,4 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями (веранда під літ. а, сарай під літ. Б, сарай під літ. б1, погріб під літ. В, сарай під літ. Г, навіс під літ. г1, літня кухня під літ. Д, убиральня під літ. Ж, колодязь питний під літ. L, ґанок під літ. N), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , обґрунтовуючи позов наступним. [INFO] помер [PERSON] . За життя [PERSON] згідно записів у по господарській книзі Демівщинської сільської ради належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Отже, після смерті [PERSON] залишився вищезазначений житловий будинок. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі і вищевказаний житловий будинок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги залишились дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців після [PERSON] не залишилось. Вона прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] шляхом подачі заяви до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується листом нотаріальної контори. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] користуючись своїм право передбаченим ст. 1273 Цивільного кодексу України відмовилась від своєї частини спадщини на її користь, що підтверджується виданими свідоцтвами про право на спадщину на земельні ділянки. Оскільки інших спадкоємців за законом після [PERSON] не залишилось, заповіт на житловий будинок не був складений, відповідачі відмовились від своєї частки на її користь, вона як спадкоємець за законом першої черги має право на успадкування спадщини [PERSON] . Після прийняття спадщини, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок за кожним, вона звернулась до державного нотаріуса, який попросив її надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім`я [PERSON] . На вимогу нотаріуса вона не змогла надати правовстановлюючий документ на будинок, оскільки за життя такий документ [PERSON] не виготовлявся та зареєстрований не був. Тому нотаріус відмовив їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Вона звернулась із запитом до ФОП [PERSON] для з`ясування питання чи було зареєстровано [PERSON] право власності на житловий будинок. На її звернення було надано відповідь, згідно якої повідомлено, що право власності за [PERSON] не було зареєстровано. В зв`язку з чим, державним нотаріусом було рекомендовано їй звернутись до суду щодо визнання за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , який належав [PERSON] . На даний час, за умов відсутності правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім`я [PERSON] , Позивач не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору прийняти у спадщину житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги позивача про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування визнають в повному обсязі, погоджуються з позовними вимогами позивача. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу, крім іншого майна, якої входить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] . Отже, після смерті [PERSON] залишився вищезазначений житловий будинок. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі і вищевказаний житловий будинок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадщина, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , позивачем прийнята шляхом звернення з заявою про її прийняття до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію спадкової справи у Спадковому реєстрі та повідомленнями нотаріуса. Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно з даними Спадкового реєстру заведена Кагарлицькою районною державною нотаріальною конторою 21 січня 2020 року за 11/2020. [PERSON] , дружина спадкодавця, яка на день подачі заяви проживала за адресою: Київська область, Кагарлицький район, село Демівщина, подала заяву про прийняття спадщини від 21 січня 2020 року за №31. [PERSON] , син спадкодавця, який на день подачі заяви зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , подав заяву про відмову від прийняття спадщини від 21 січня 2020 року за №32. [PERSON] , донька спадкодавця, яка на день подачі заяви зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , подала заяву про відмову від прийняття спадщини від 21 січня 2020 року за №33. Відповідачі, які є дітьми спадкодавця [PERSON] заявами поданими до нотаріуса відмовилися від належних їм частини спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У зв`язку з відкриттям спадщини позивачі у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Про те, оформити спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об`єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується листом нотаріуса. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державно реєстру фізичних осіб - платників податків - [NUMBER] ) в порядку спадкування після [PERSON] право власності на житловий будинок (загальна площа приміщень 50,3 кв.м., житлова площа 19,9 кв.м., допоміжна площа 30,4 кв.м.) з надвірними спорудами та будівлями (веранда під літ. а, сарай під літ. Б, сарай під літ. б1, погріб під літ. В, сарай під літ. Г, навіс під літ. г1, літня кухня під літ. Д, убиральня під літ. Ж, колодязь питний під літ. L, ґанок під літ. N), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved