Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача вартість спожитої без достатніх підстав теплової енергії за період з 23 жовтня 2014 року по 10 січня 2016 року в розмірі 18784,09 грн. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що відповідач, якому на праві власності належать нежитлові приміщення в житловому будинку [ADDRESS] з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі», не уклавши з позивачем договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок комунального підприємства «Харківські теплові мережі». Позивач вказує, що відповідач з 27 жовтня 2014 року по 31 березня 2018 року безпідставно спожив теплової енергії на суму 18784,09 грн. За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачу були направлені платіжні вимоги-доручення про сплату за спожиту теплову енергію, які [PERSON] в добровільному порядку не сплатив. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується відповідними актами. Представник позивача, яка діє на підставі довіреності від 18.11.2018 року, в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю, позов підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надавав. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідно до ч. 2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ці правила визначаються ухвалою суду про відкриття провадження (п.п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України). Враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, суд при відкритті провадження визначив, що справа повинна бути розглянута за правилами спрощеного провадження. Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, [PERSON] з 24 травня 2013 року користувався нежитловими приміщеннями №11-13, 15-19 в підвальній частині житлового будинку літ «А-4», загальною площею 115,8 кв. м., що розташовані в житловому будинку [ADDRESS], на підставі договору оренди з Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економики та комунального майна Харківської міської ради. На підставі договору купівлі продажу від 28.10.2015 року вказані приміщення належать [PERSON] на праві приватної власності. Багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS], обладнаний централізованою системою опалення, КП «Харківські теплові мережі» згідно із Статутом здійснює діяльність з виробництва, транспортування, розподілу та реалізації теплової енергії усім групам споживачів по тарифам, що регулюються згідно діючого законодавства. Відповідач не уклавши з комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримує теплову енергію за рахунок споживача, яку комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» подає у централізовану систему опалення житлового будинку [ADDRESS], в яких розміщені нежитлові приміщення належні відповідачу. Відповідно до ст.ст.1212, 1213 ЦК України особа, що набула майно без достатньої підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернути в натурі безпідставно набуте майно, відшкодувати його вартість. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі продажу. Таким чином, у період з з 27 жовтня 2014 року по 31 березня 2018 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією на потреби опалення без договору, тобто без достатніх підстав, тому згідно ст.ст. 1212, 1213 ЦК України вартість спожитої теплової енергії повинна бути відшкодована підприємству. На підставі розпорядження міськвиконкому від 20.10.2014 року №75/1 позивачем було здійснено підключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 27.10.2014 року у зв'язку з початком опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/4052. На підставі розпорядження міського голови від 14.04.2015 року №21/1 позивачем було здійснено відключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 14.04.2015року у зв'язку із закінченням опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/6398. На підставі розпорядження міськвиконкому від 12.10.2015 року №72/1 позивачем було здійснено підключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 13.10.2015 року у зв'язку з початком опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/8072. На підставі розпорядження міського голови від 01.04.2016 року №20/1 позивачем було здійснено відключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 14.04.2015року у зв'язку із закінченням опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/9684. На підставі розпорядження міськвиконкому від 13.10.2016 року №70/1 позивачем було здійснено підключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 15.10.2016 року у зв'язку з початком опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/12716. На підставі розпорядження міського голови від 03.04.2017 року №14/1 позивачем було здійснено відключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 03.04.2017року у зв'язку із закінченням опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/15735. На підставі розпорядження міськвиконкому від 07.10.2017 року №68/1 позивачем було здійснено підключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 25.10.2017 року у зв'язку з початком опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/16319. На підставі розпорядження міського голови від 03.04.2017 року №14/1 позивачем було здійснено відключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 03.04.2017року у зв'язку із закінченням опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/9684. На підставі розпорядження міськвиконкому від 07.10.2017 року №68/1 позивачем було здійснено підключення опалення в будинку по [ADDRESS] з 25.10.2017 року у зв'язку з початком опалювального сезону, про що свідчить Акт №174/16319. Таким чином, суд приходить до висновку, що щорічно з жовтня 2014 року з початком опалювального сезону (моменту підключення будинку до опалення) та до закінчення опалювального сезону до березня 2018 року (моменту відключення будинку від опалення) відповідач, не уклавши з позивачем договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримувала теплову енергію за рахунок позивача, яку позивач подає у централізовану систему опалення житлового будинку [ADDRESS], в якому розміщенні нежитлові приміщення відповідача. За кожен розрахунковий період відповідачу були направлені акти звірки, акти виконаних робіт по відпуску теплової енергії та рахунки-фактури, що до цього часу не сплачені. Згідно ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об'єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб'єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно ст. 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов'язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Як встановлено судом, [PERSON] не укладав з комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» договір на постачання теплової енергії, а тому теплова енергія на загальну суму 18784,09 грн. спожита відповідачем безпідставно. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі, а у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно споживала теплову енергію та в добровільному порядку не відшкодувала позивачеві її вартість, а тому суд вважає, що позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» обґрунтовані відповідно до вимог чинного законодавства, та підлягають задоволенню. Крім того, представник позивача просила суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 563,45 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов*язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку суми індексації по о/р 17400-7017, наданого позивачем сума інфляції за період з жовтня 2014 року по квітень 2018 року складає 4502,87 грн. У звязку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача, з нього на підставі вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який було сплачено позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 1762,00 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved