Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.09.2007 року в сумі 5310,70 доларів США. Мотивує позов тим, що [PERSON] 17.09.2007 року отримав в банку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач не виконав належним чином свої обовязки за кредитним договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами за умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 9222,13 доларів США, до складу якої входять 2369,11 доларів США заборгованості за кредитом, 5525,18 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 1327,84 доларів США заборгованості за пенею та комісією. Від вказаної суми банк віднімає суму заборгованості в розмірі 4175,65 доларів США, оскільки вона задоволена судовим наказом Київського районного суду м.Полтави від 09.04.2010 року, а тому заборгованість складає 5046,48 доларів США. Крім того, банк бажає стягнути з відповідача 11,90 доларів США штрафу (фіксована частина), 252,32 доларів США штрафу (процентна складова). Всього за підрахунком банку заборгованість, яку слід стягнути складає 5310,70 доларів США. Прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 5310,70 доларів США та судові витрати. 15.10.2015 року представник позивача [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи без своєї участі. Одночасно, представник позивача надала уточнену позовну заяву, в якій прохає стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 17.09.20107 року в сумі 4466,71 доларів США та судові витрати. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] проти позову заперечили. При цьому, представник позивача зазначив, що згідно довіреності виданої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] не уповноважена подавати заяви про зменшення позовних вимого, що вона фактично зробила в своїй уточненій позовній заяві. Також, представник позивача 09 листопада 2015 року надав суду клопотання про застосування позовної давності. Заяву обґрунтував тим, що відповідач понад пять років не погашає заборгованість за кредитним договором від 17.09.2007 року, що стало підставою для винесення в 2010 році судового наказу про стягнення заборгованості. Крім того, строк дії кредитної картки визначено до 09 місяця 2010 року. Оскільки, позивач звернувся з позовом про стягнення кредитної заборгованості поза межами строку позовної давності, представник позивача прохає відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] уклали між собою кредитний договір без номеру від 17.09.2007 року про надання кредиту шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 1,6% на місяць на суму залишку заборгованості. Кредитну картку [PERSON] отримав 04.10.2007 року. Відповідно до п.5.4 «Правил користування платіжною картою» погашення процентів по кредиту проводиться щомісячно за попередній місяць, а погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. /а.с.11-17/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обовязки щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків належним чином не виконував. Станом на 30.06.2015 року утворилась заборгованість в сумі 9222,13 доларів США, до складу якої входять 2369,11 доларів США заборгованості за кредитом, 5525,18 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 1327,84 доларів США заборгованості за пенею та комісією. Згідно судового наказу Київського районного суду міста Полтави від 09.04.2010 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість в сумі 4175,65 доларів США по вказаному кредитному договору (а.с.6), а тому дана сума повторному стягненню не підлягає і її слід відняти від загального розміру заборгованості за кредитним договором. Таким чином, заборгованість складатиме 5046,48 доларів США. /а.с.6/ Уточнену позовну заяву, подану представником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за довіреністю [PERSON], в якій остання зменшила суму позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості до 4466,71 доларів США, суд до уваги не приймає з наступних підстав. Так, згідно довіреності №8531-К-О від 14 листопада 2014 року [PERSON] уповноважена подавати, підписувати, висувати та підтримувати позови, скарги, клопотання, пояснення, заяви й інші процесуальні документи, окрім заяв про відмову від позовної заяви, заяв про зменшення позовних вимог та визнання позову. Таким чином, подавши уточнену позовну заяву зі зменшеними позовними вимогами, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вийшла за межі наданих їй повноважень. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Оскільки за умовами укладеного кредитного договору погашення процентів по кредиту проводиться щомісячно за попередній місяць, а погашення кредиту в повному обсязі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, при цьому, останнім місяцем дії платіжної картки є вересень 2010 року, то початок позовної давності для стягнення платежів по погашенню кредиту необхідно обчислювати саме з цього моменту останнього дня вересня 2010 року, початок позовної давності для стягнення платежів спрямованих на погашення процентів по кредиту необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобовязань. За обставин, коли з березня 2010 року позичальник [PERSON] жодних виплат за кредитним договором не здійснював, що підтверджується наданим розрахунком, строк позовної давності не переривався, позивачем пропущено строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом, відповідач та його представник наполягають на застосуванні строку позовної давності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed