Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивач первино звернулася з позовом до відповідача, яким просить стягнути з останнього заборгованість по невиплаті аліментів разом з нарахованою пенею у розмірі 18190грн.; збільшити розмір аліментів до 1200грн. В подальшому позивач зменшила вимоги щодо стягнення заборгованості з нарахованою пенею в сумі 17190грн. 12.04.2016 позивач подала клопотання, яким просить врахувати зменшення суми заборгованості по аліментах та пені в розмірі 16968грн.; збільшити суму аліментів на утримання дитини до 1000грн. щомісячно та 1600грн. один раз на рік на оздоровлення дитини. В підтвердження своїх вимог позивач зазначає, що згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [INFO], в розмірі 1000грн. щомісячно та 2000грн. на рік на оздоровлення дитини. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06.04.2016 суму аліментів зменшено до 800грн. на місяць та 1000грн. на оздоровлення дитини. Між тим, батько дитини належним чином рішення судів не виконує, тому станом на 02.04.2016 заборгованість по аліментам становить 2600грн., пеня по заборгованості 14368грн., тобто загальна сума заборгованості складає 16968грн. Окрім того, позивач зазначає, що на лікування доньки витратила 2618грн. за курсом лікування в ДЛПЦ «Неболейка» з 15.02.2016 по 27.02.2016, при цьому, відповідач участі у лікуванні дитини не приймав. Позивач в судовому засіданні підтвердила викладені обставини і вимоги позовних вимог з урахуванням клопотання, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача з вимогами позивача повністю не погодився, надавши письмові заперечення. Суд, вивчивши доводи позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON],[INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно аліменти в розмірі 1000грн. та 2000грн. на рік на оздоровлення дитини. Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 06.04.2016 рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 змінено та зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] з 1000грн.на 800грн. щомісячно та з 2000грн. до 1000грн. на оздоровлення на рік до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. В іншої частині вказане рішення залишено без зміни. Підставою для прийняття рішення апеляційною інстанцією стало те, що [PERSON] з 17.01.2013 перебуває у шлюбі з [PERSON], має минливий дохід та на утримання відповідача знаходиться син від другого шлюбу Артем, [INFO], та донька дружини [PERSON], [INFO] (а.с.79,80). Відповідно до правил ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначені аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Між тим, позивач, після ухваленого рішення апеляційної інстанції, просить збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача до 1000грн. та 1600грн. на оздоровлення дитини на рік, при цьому, жодного доказу в обґрунтування таких вимог не висуває, доказів не надає. Отже, суд вважає, що при таких встановлених обставинах, у суду відсутні підстави для змінення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки та на оздоровлення. Відповідно до положень ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязанні брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разове, періодично або постійно. З боку позивача надано довідку ТОВ ОАСП «Регард» від 27.02.2016, із змісту якої вбачається, що дитина [PERSON],[INFO], обстежена дитячим офтальмологом у ДЛПЦ «Неболейка» 10.02.2016, вартість обстеження на 10.02.2016 становить 263грн., в наслідок обстеження дитині поставлений діагноз змішаний астигматизм обох очей, амбліопія слабкого ступеню обох очей. Дитині рекомендовано змінити лікувальні окуляри для постійного носіння, а також, із погіршенням гостроти зору, негайно пройти курс лікування у звязку із вищезазначеним захворюванням. Такі рекомендації виконані позивачем та дитина протягом 12 днів пройшла курс лікування у вказаному медичному закладі, вартість лікування становить 2355грн. На а.с. 75,76 містяться фіскальні чеки про сплату за послуги офтальмолога та проведеного лікування на загальну суму 2618грн. Суд аналізуючи вищенаведені обставини, що підтверджено вказаними доказами, які, на думку суду, є належними в їх сукупності, вважає, що з боку позивача фактично понесені додаткові витрати на лікування та оздоровлення дитини на доведену суму 2618грн., тому з відповідача необхідно стягнути разово половину понесених позивачем витрат на оздоровлення доньки, а саме, 1309грн. Далі, позивач просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість разом із особисто нарахованою сумою пені, загалом на суму 16968грн. Відповідно до положень ст. 194 СК України, зокрема, якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за вест минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Отже, суд надійшов до висновку, що при наявності виконавчого листа, примусового виконання рішення суду по стягненню аліментів, у суду відсутні правові підстави для стягнення заборгованості, що виникла з вини відповідача у вказаному розмірі. Відповідно до ст.. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) лише при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязання сплачувати аліменти за рішенням суду. Разом з цим, з боку позивача не доведено наявність вини відповідача щодо невиконання зобовязань за рішенням суду. Окрім цього, такі факти, як оскаржування рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.11.2014 у 2016, прийняття до уваги доводів, викладених у запереченнях щодо необізнаності [PERSON] про вказане рішення суду із-за неправильності зазначеної адреси проживання та реєстрації, а також, надання суду квитанцій про сплату грошових коштів з боку батька дитини на користь позивача з липня 2015 по грудень 2015, підтверджують доводи відповідача, спростовуючи доводи позову в цієї частині. Отже, суд, приймаючи до уваги вищевикладене, доведеність вимог позову, вважає вимоги позову такими, що обґрунтовані лише в частині понесених витрат на оздоровлення дитини, що і підлягає задоволенню. Для задоволення інших вимог позову у суду відсутні правові підстави внаслідок їх необґрунтованості та недоведеності. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial