Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом [PERSON] про звернення стягнення. Посилається на те, що відповідно до укладеного договору №CVHMGK00000033 від 19.04.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000,00 (двадцяти тисяч) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.04.2027 року. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.04.2007 року між позивачем ПАТ «КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки №CVHMGK00000033, згідно якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 34,00 м2, житловою площею 26,40 м2, який розташований по [ADDRESS]. Майно належить позичальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 126250,00 грн. Банк свої зобов'язання виконав, відповідач свої зобов'язання порушив, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03.10.2013 року становить 21624,72 (двадцять одну тисячу шістсот двадцять чотири) долари США 72 центи США. У зв'язку з чим звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача. В судовому засіданні представник позивача - Беженар І.М. позов підтримала повністю, підтвердивши обставини викладені в ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав в повному обсязі, суду пояснив, що йому необхідно було придбати житло. З цією метою він звернувся в Приватбанк для отримання кредиту, однак банк йому відмовив у видачі кредиту. Після цього він звернувся в агентство нерухомості і через 2 дні маклер йому повідомив, що все готово для придбання житла. В Банку він отримав кредит в сумі 20000 (двадцяти тисяч) доларів США для купівлі будинку, однак кошти надали в доларах США, а він хотів оформити кредит в гривнях, проте банк погодився оформити кредит лише в доларах та додатково повідомив, що згодом можна буде переоформити кредитний договір на гривні. Після підписання кредитного договору він придбав житловий будинок по [ADDRESS], шляхом укладення договору купівлі-продажу, після чого вказаний будинок було передано в іпотеку, в якості забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору. Зазначив також, що розумів умови договору, знав про тягар кредиту та про те, що необхідно сплачувати кожного місяця частину тіла кредиту, проценти за користування ним та інші обов'язкові платежі. Коли виникла заборгованість по кредиту, він звернувся у відділення банку про реструктуризацію боргу, однак запропонований банком розмір щомісячних платежів внаслідок реструктуризації боргу був би занадто великий для нього і він не в змозі був би їх сплачувати. Вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19.04.2007 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №CVHMGK00000033. Згідно умов вказаного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000,00 (двадцяти тисяч) доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.04.2027 року та зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки і в порядку встановлені кредитним договором (а.с.14-16). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.04.2007 року між позивачем ПАТ «КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір іпотеки №CVHMGK00000033, згідно якого він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 34,00 м2, житловою площею 26,40 м2, який розташований по [ADDRESS]. Майно належить позичальнику на праві власності на підставі договору купівлі-продажу (а.с.20 зворот). Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 126250,00 грн. (а.с. 20 зворот). Банк свої зобов'язання виконав, відповідач [PERSON] свої зобов'язання порушив, у зв'язку з чим допустив заборгованість, яка станом на 03.10.2013 року становить 21624,72 (двадцять одну тисячу шістсот двадцять чотири) долари США 72 центи США, з яких: заборгованість за кредитом - 18251,52 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1670,98 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 320,00 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 322,67 доларів США; штраф (фіксована частина) - 31,29 доларів США; штраф (процентна складова) - 1028,26 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №CVHMGK00000033 від 03.10.2013 року (а.с. 5-8). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.п. 16.7.1, 16.7.2 договору іпотеки №CVHMGK00000033 від 19.04.2007 року іпотекодержатель, тобто позивач ПАТ КБ «Приват Банк» має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо на момент настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань передбачених кредитним договором вони не будуть виконані. (а.с. 19 зворот). Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» визначає, що іпотекодержатель має право за рахунок предмета іпотеки задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Отже позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки є законними і обґрунтованими. У відповідності до ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього закону. З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2013 року позивачем ПАТ КБ «Приват Банк» було надіслано відповідачу [PERSON] як позичальнику коштів за кредитним договором та іпотекодавцю нерухомого майна письмову вимогу про усунення порушення та повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги. Відповідача [PERSON] було попереджено, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов'язання у встановлений термін позивач ПАТ КБ «Приват Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки та запропоновано добровільно звільнити житловий будинок, розташований по [ADDRESS], що вбачається з повідомлення, квитанції та довідки (а.с. 11-13) З врахуванням викладених обставин суд дійшов висновку, що позивач набув право звернути стягнення на належний відповідачу [PERSON] предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, що вбачається також із п. 22 договору іпотеки (а.с.20). Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону. Вимогами статті 38 закону України «Про іпотеку» встановлена наступна процедура продажу предмета іпотеки, шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві. Отже, вказані норми надають право позивачу ПАТ КБ «Приват Банк» задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки на підставі рішення суду, в якому буде зазначено один із способів реалізації, а саме: продаж іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю неможливо реалізувати без фактичного надання банкові усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно п.п.1.1.,1.7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. Тому суд вважає, що позовна вимога щодо звернення стягнення на житловий будинок загальною площею 34,00 м2, житловою площею 26,40 м2, який розташований по [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки є законною і обгрунтованою, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст.40 Закону України «Про іпотеку» ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно довідки Задубрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №333 від 05.11.2013 року (а.с. 10) та відповіді на запит в адресно - довідкове бюро при УМВС України в Чернівецькій області №811/14-вх від 10.02.2014 року (а.с. 36), відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в житловому будинку, що розташований по [ADDRESS], який є предметом іпотеки і підлягає виселенню з нього. Відповідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем понесені судові витрати пов'язані із сплатою судового збору в сумі 1957,21 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приват Банк». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved