Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 18.03.2008 року в розмірі 1 421 799, 29 грн., зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що 18.03.2008 року між філією - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №114, за яким останній було надано кредит в сумі 26 000 дол. США, на споживчі цілі з відсотковою ставкою 12, 5% річних, при цьому, за умовами договору кредит надається окремими частинами (траншами) за відновлювальною кредитною лінією у період до 19 березня 2010 року. Остаточним терміном повернення кредиту є 19 березня 2018 року. В забезпечення виконання зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року було укладено іпотечний договір, нотаріально посвідчений, зареєстрований в реєстрі за №1041, предметом якого є нерухоме майно - житловий будинок з господарчими будівлями [ADDRESS] . Позивач також вказав, що позичальник [PERSON] припинила сплачувати в повному обсязі платіжні вимоги визначені кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за зазначеним договором. Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04.12.2014 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19.03.2008 року в розмірі 214 750, 82 грн., з якої 74 872, 38 грн. - відсотки, 139 878, 44 грн. - пеня. При цьому, з моменту винесення рішення до цього часу була донарахована заборгованість відповідно до умов договору, яка станом на 14.09.2017 року становить 1 421 799, 29 грн., з якої: нарахована пеня на прострочений борг в розмірі 992 695, 53 грн., нарахована пеня на прострочені відсотки в розмірі 429 103, 76 грн. Ухвалою суду від 30 листопада 2017 року відкрито позовне провадження у даній справі та призначено судовий розгляд справи. При цьому, судом відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого, та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності зазначеною редакцією Колексу, подальший розгляд зазначеної цивільної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Зокрема, ухвалою суду від 25 квітня 2018 року постановлено розгляд зазначеної цивільної справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, зареєстрований судом 18.05.2018 року за вх.№12636, за яким відповідач просила відмовити позивачу в задоволенні позову, зазначивши на обгрунтування заперечень про наявність скрутного фінансового становища, відсутністю грошових заощаджень, за якими можливо погасити заборгованість за кредитним договором. Також вказала, що за станом здоров`я вона не працює, чоловік є пенсіонером з пенсії якого утримуються кошти по кредиту за автомобіль, при цьому, автомобіль забрали, окрім того, її ( [PERSON] ) син є поручителем за кредитним договором, не має стабільного заробітку та на його утриманні є неповнолітня дитина. Вказала, що на даний час сім`я просто виживає. Також зазначила, що сума нарахованих банком вимог по штрафним санкціям у вигляді пені в п`ять разів перевищує суму основного боргу в розмірі 207 740 грн., присудженого за рішенням суду. 30 травня 2018 року позивачем в поряду ст.49 ЦПК України подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, зареєстровану судом за вх.№13729, за якою зазначено, що внаслідок не виконання взятих на себе зобов`язань щодо погашення заборгованості за користування кредитом [PERSON] перед Банком в період з 06.12.2010 року по 25.05.2018 року утворилась заборгованість по нарахованим штрафним санкціям на прострочену заборгованість у розмірі 3%, що становить: 3% за есвоєчасну сплату простроченого боргу в розмірі 119 775, 81 грн.; 3% за несвоєчасну сплату прострочених відсотків в розмірі 66 677 29 грн., а всього 186 453, 10 грн., на підставі чого позивач просив стягнути в содлідарному порядку з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 1 608 252, 39 грн., з якої: пеня на прострочений борг - 992 695, 53 грн.; пеня, нарахована на прострочені відсотки в розмірі 429 103, 76 грн. станом на 14.09.2017 року; нараховані 3% від прострочених сум, які підлягають стягненню у розмірі 186 453, 10 грн., з яких: 3% за несвоєчасну сплату простроченого боргу - 119 775, 81 грн.; 3% за несвоєчасну сплату прострочених відсотків - 66 677, 29 грн. станом на 25.05.2018 року. Відповідачем [PERSON] подано додаткові письмові пояснення на позовну заяву про стягнення заборгованості, зареєстровані судом за вх.№31543, за якими зазначено, що банк вже втретє звертається з позовом до суду про стягнення з неї та поручителя коштів, разом з тим, наявність судового рішення, яке боржник не виконав в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором вказана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Крім того, зазначено, що кредитор має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Враховуючи зазначене, починаючи з дня винесення Ленінським районним судом м.Кіровограда 25.11.2010 року рішення позивач не мав права нараховувати відсотки, то відповідно, позивач не має права на стягнення 3% відсотків річних за несплату прострочених відсотків. Окрім того, розрахунок 3% відсотків річних здійснено в доларах США, в той час як рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25.11.2010 року заборгованість було переведено в гривню на загальну суму 256 967, 43 грн. З огляду на зазначене, відповідач [PERSON] просила відмовити позивачу в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності. Крім того, при проведенні підготовчого провадження у справі представником позивача в судовому засіданні 22.04.2019 року подано заяву про зміну розміру позовних вимог від 19.04.2019 року, на обгрунтування якої зазначено, що 25.11.2010 року Ленінським районним судом м.Кіровограда у справі №2-1311/10 прийнято рішення, яке набрало законної сили, та яким стягнуто достроково в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19.03.2008 року. 04 грудня 2014 року рішенням Ленінського районного суду м.Кіровоградпа у справі №405/5674/14-ц стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19.03.2008 року. Зазначеними рішеннями серед іншого стягнуто заборгованість за відсотками в сумі 42 698, 16 грн. (справа №2-1311/10) та 74 872, 38 грн. (справа №405/5674/14-ц). Рішення суду не виконані.Ухвалене судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, дія договору не припиняється і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України. Зважаючи на викладене, станом на 18.04.2019 року заборгованість за період з 25.05.2015 року складає: 3% відсотки річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту - 3 043, 07 доларів США; 3% відсотки річних від простроченої суми заборгованості за стягнутими відсотками по рішенню суду в розмірі 13 760, 59 грн., яку позивач з посиланням як на правову підставу позову ч.2 ст.625 ЦК України, просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку. В свою чергу, відповідачем [PERSON] подано відзив на заяву позивача про зміну розміру позовних вимог, в якому зазначено, що зазначена в заяві вимога про стягнення 3% відсотків річних не підлягає задоволенню, оскільки розрахунок 3% відсотків річних здійснено в доларах США на суму тіла кредиту в розмірі 26 000 доларів США, хоча рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25.11.2010 року заборгованість було переведено в гривню на загальну суму 256 967, 43 грн. Щодо стягнення 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості за стягнутими відсотками по рішенню суду, то порядок відліку позовної давності наведено у ст.261 ЦК України, тим самим, стягнення 3% відсотків річних можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3-ма роками, які передували подачі позову. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, з 18.07.2019 року змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Представник позивача акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» Тимошенко Ю.А. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням поданої 22 квітня 2019 року заяви про зміну розміру позовних вимог від 19 квітня 2019 року підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові та заяві, просила позов задовольнити та стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за період з 25.05.2015 року по 18.04.2019 року, а саме: 3% відсотки річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 043, 07 доларів США та 3% відсотки річних від простроченої суми заборгованості за стягнутими відсотками по рішенню суду в розмірі 13 760, 59 грн. Відповідач [PERSON] та в її інтересах представник - адвокат Шепеленко А.І. позовні вимоги не визнали, просили відмовити позивачу в задоволенні позову, підтримали при цьому доводи та заперечення, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду справи в порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов відповідач [PERSON] не подавав, на підставі чого суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не скористався своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні та подання суду доказів. При цьому, під час судового розгляду справи відповідач [PERSON] повідомила суду, що відповідач [PERSON] є її рідним сином, який обізнаний про наявність судового провадження за позовом банку до нього та відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, обізнаний також про всі судові засідання, які призначаються судом у справі. З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників позивача Тимошенко Ю.А. , відповідача [PERSON] та в її інтересах адвоката Шепеленко А.І., враховуючи подані учасниками справи заяви по суті справи, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2008 року ВАТ «Державний Ощадний банк України», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Державний ощадний банк України», та відповідачем [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії №114, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 26 000 доларів США, з терміном остаточного погашення кредиту 19 березня 2018 року, з відсотковою ставкою 12, 5% відсотків річних, а позичальник зобов`язувався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та у строки, визначені Договором. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року, 19 березня 2008 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Державний ощадний банк України», та відповідачами [PERSON] , [PERSON] укладено тристоронній договір поруки №174, за умовами якого [PERSON] зобов`язувався відповідати по зобов`язанням за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року солідарно та у обсязі, що і позичальник [PERSON] . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року, між ВАТ «Державний Ощадний банк України», правонаступником прав та обов`язків якого є АТ «Державний ощадний банк України», та відповідачем [PERSON] було укладено іпотечний договір №1041 від 19.03.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Алфімовою І.М., предметом іпотеки за яким є нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями [ADDRESS] , та за умовами якого (іпотечного договору) банк має право у разі невиконання або неналежного виконання позичальиком договору про іпотечний кредит, достроково стягнути кредит на суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті, в т.ч. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором. Судом також встановлено, що позивач зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року виконав належним чином, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 26 000 доларів США, що не заперечувалося останньою під час судового розгляду справи, в той час, як відповідач [PERSON] , яка є позичальником за зазначеним договором, не належним чином виконувала зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків за кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] , як Позичальника, та [PERSON] , як Поручителя, заборгованості за зазначеним Договором. При цьому, рішенням Ленінського районного суду м.Кровограда від 25 листопада 2010 року (справа №2-1311/10), яке набрало законної сили 06 грудня 2010 року, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 256 967 грн. 43 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року, з якої: основний борг становить 207 740, 00 грн., відсотки в розмірі 42 698, 16 грн., пеня на прострочені відсотки в розмірі 6 529, 27 грн. Крім того, судом відзначається, що за умовами договору відновлювальної кредитної лінії №114 від 19 березня 2008 року, за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк Банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення зазначених коштів в судовому порядку, тим самим, такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, з чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» (судове рішення від 25 листопада 2010 року). Окрім того, рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 04 грудня 2014 року (справа №405/5674/14-ц), яке набрало законної сили 19 травня 2015 року,стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 214 750, 82 грн., з якої 74 872, 38 грн. - відсотки, 139 878, 44 грн. - пеня. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено і обставини, якщо інше не встановлено законом. Поряд з цим, звертаючись до суду з зазначеним позовом про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів, з урахуванням поданої 22 квітня 2019 року заяви про зміну розміру позовних вимог від 19 квітня 2019 року, позивач як на підстави позову зазначив, що ухвалене судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, дія договору не припиняється і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України, при цьому, боржником з моменту отримання кредитних коштів не здійснено жодної сплати в рахунок погашення тіла кредиту, відповідно прострочена заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19.03.2018 року складає 26 000 доларів США, на підставі чого банк має право на отримання 3% відсотків річних від простроченої суми в порядку ст.625 ЦК України, при цьому, при обрахунку 3% відсотків річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі, а не її еквівалент у гривні. Крім того, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними нимгрошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% відсотків річних від прострочених сум заборгованості станом на 18 квітня 2019 року за кредитним договором №114 від 19.03.2008 року розмір 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26 000 дол. США за період з 25.05.2015 року по 18.04.2019 року становить 3 043, 07 доларів США. Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості за стягнутими відсотками по рішенню суду в розмірі 117 570, 54 грн., розмір 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості за стягнутими відсотками по рішенню суду за період з 25.05.2015 року по 18.04.2019 року становить 13 760, 59 грн. З інформації про виконавче провадження від 26.09.2019 року з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, а також інформації Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області, судом також встановлено, що на примусовому виконанні у Подільському ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ в Кіровоградській області знаходиться виконавче провадження №56598801 за виконавчим листом №2-1311/10, виданим 19 квітня 2011 року Ленінським районним судом м.Кіровограда про стягнення з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в розмірі 256 967 грн. 43 коп. за договором відновлювальної кредитної лінії №114 від 19.03.2008 року, та виконавче провадження №56601118 за виконавчим листом №405/5674/14-ц, виданим 04 червня 2015 року Ленінським районним судом міста Кіровограда про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість в ромірі 214 750, 82 грн. в ході проведення виконавчих дій кошти по вищезазначених виконавчих провадженнях не стягувалися. Виконавчі документи періодично повертались стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржників коштів та майна. Поряд з цим, судом відзначається, що звернення Банку з позовом до суду в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору, тобто, на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі та, відповідно рішення суду, в даному випадку, рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25 листопада 2010 року (справа №2-1311/10) про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості засвідчує такі зміни, тим самим, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України та права і інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Частиною 2 ст.625 ЦК України визначено що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуваннямвстановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене вище, та приймаючи до уваги, що за рішеннями Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25.11.2010 року (справа №2-1311/10) та від 04.12.2014 року (справа №405/5674/14-ц) стягнуті з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача відсотки в розмірі 42 698, 16 грн. та в розмірі 74 872, 38 грн. відповідно, а всього 117 570, 54 грн., на підставі чого з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню 3% відсотки річних від простроченої суми заборгованості за стягнутими за зазначеними рішеннями судувідсотками в загальному розмірі 117 570, 54 грн. за період з 25.05.2015 року по 18.04.2019 року в розмірі 13 760, 59 грн. В частині заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 3% відсотків річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 26 000 доларів США, що становить 3 043, 07 доларів США за період з 25.05.2015 року по 18.04.2019 року позивачу слід відмовити у зв`язку з тим, що розрахунок 3% відсотків річних позивачем здійснено в доларах США з суми тіла кредиту в розмірі 26 000 доларів США, в той час як за рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 25.11.2010 року заборгованість за тілом кредиту в рішенні суду від 25.11.2010 року була визначена в гривні, та яка становила 207 740, 00 грн. Крім того, в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №373/2054/16-ц від 16 січня 2019 року зазначено, що при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. При вирішенні судом питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, за якою, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за ставками судового збору, які були чинними на час звернення позивача з позовом до суду в розмірі по 800 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial