Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся в Лубенський міськрайонний суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № PLXRFD01970274 від 20.03.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 3532,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23.06.2015 року має: заборгованість - 26271,65 грн., яка складається з наступного: - 242.86 гри. - заборгованість за кредитом; - 6442,30 гри. - заборгованість по процентах за користування кредитом: - 17859,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором: а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1227,22 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути на його користь із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № PLXRFD01970274 від 20.03.2007 року в розмірі 26271,65 грн., та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Проти клопотання представника відповідача щодо застосування строку давності до вимог позивача заперечувала, так як вважала, що при зверненні до суду ПАТ КБ «Приватбанк» строки давності не порушено. В судовому засіданні відповідач та її представник адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечували із підстав його необґрунтованості. Окрім того, представник відповідача заявила усне клопотання про застосування до вимог позивача строку позовної давності, та пояснила, що із аналогічним позовом ПАТ КБ « Приватбанк» уже звертався до відповідача [PERSON] та ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 13.10.2011 року відповідний позов залишено без розгляду. Як наслідок минули строки давності до вимог позивача, що предявлені в межах справи, що слухається на даний час. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача та її представника, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. Судом по даній справі встановлено, що відповідно до укладеного договору №PLXRFD01970274 від 20.03.2007 року, відповідач отримала кредит у розмірі 3532,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с. 5). Відповідач підтвердила свою згоду на те, шо підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов ( а.с. 5-9). Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 23.06.2015 року має: заборгованість - 26271,65 грн., яка складається з наступного: - 242.86 грн. - заборгованість за кредитом; - 6442,30 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом: - 17859,27 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором: а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1227,22 грн. - штраф (процентна складова). Остання сплата заборгованості зі сторони відповідача ( відповідач не заперечує даний факт) мала місце 08.02.2010 року в розмірі 400 гривень . Проте, як встановлено судом в судовому засіданні, на кредитний рахунок відповідача зараховувалися грошові кошти і 21.03.2011 року в розмірі 602,88 грн. і 28.10.2014 року в розмірі 23,63 гривень . Дані обставини відповідачем та його представником не спростовано в судовому засіданні . Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов»язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. У п. 5.5 умов про надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) сторонами визначено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, неустойки - пені, штрафів за вище вказаним кредитним договором встановлюється тривалістю у п'ять років. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як встановлено в судовому засіданні, 18.03.2011 року відповідачем [PERSON] власноруч, на що остання не заперечувала, було написано заяву відповідно до змісту якої вона просить перекинути помилково внесені кошти на кредитну карту на рахунок її кредиту в сумі 602,88 грн. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання строку позовної давності він обчислюється заново. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дані обставини свідчать про визнання відповідачем боргу та як наслідок переривання строку позовної давності. Тому суд вважає,що позивач предявив свої позовні вимоги в межах обумовлених кредитним договором строків спеціальної позовної давності. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що пеня, нарахована позивачем за несвоєчасність виконання зобовязань за договором значно перевищує розмір збитків, нанесених внаслідок невиконання умов вказаного договору і є неспівмірною, тому пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором підлягає стягненню в межах тіла кредиту, що відповідає принципам розумності та справедливості. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial