Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Селекційний племзавод «Золотоніський» про розірвання договору оренди земельної ділянки та додаткової угоди. Вимоги вказаної позовної заяви мотивовані тим, що між позивачем та відповідачем 20.08.2010 року був укладений договір оренди землі площею 2.07 га, кадастровий номер 7121582700:04:001:0093, що належить на праві власності позивачу по справі на підставі Державного акту про право власності на землю серії ЯБ № 167070 від 16.02.2005 року. У подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору оренди землі від 03.12.2015 року, відповідно до якої продовжили строк оренди земельної ділянки до 2022 року, також збільшили розмір орендної плати за користування землею до 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або в іншому розмірі за погодженням сторін, а саме: 4013,28 грн. Позивач наполягає, що починаючи з 2017 року відповідач перестав сплачувати позивачу орендну плату взагалі та за 3 роки користування відповідачем земельною ділянкою утворилася заборгованість з орендної плати у розмірі 12039,84 грн.. Вказані дії відповідача позивач вважає порушенням умов договору оренди землі, а також порушенням прав позивача, тому позивач вимагає стягнути із відповідача вказану заборгованість по сплаті орендної плати та стягнути із відповідача інфляційні збитки, 3% річних від простроченої суми, а також пеню, яка розрахована позивачем відповідно до умов договору. Окрім того, оскільки відповідач систематично на протязі трьох років загалі не сплачує орендну плату, то позивач просить вказаний вище договір оренди землі розірвати та повернути йому вказану вище земельну ділянку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 27.12.2019 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У судове засідання позивач та його представник не прибули, однак останній скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, де наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання представник відповідача не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток замісцем реєстрації. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом між [PERSON] та ТОВ «Селекційний племзавод «Золотоніський» 20.08.2010 року був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 2,07 га, що належить на праві власності позивачу по справі на підставі Державного акту про право власності на землю серії ЯБ № 167070 від 16.02.2005 року. Відповідно до п. 8 оспорюваного договору, останній укладено на 7 років. Пунктом 9 цього договору визначено розмір орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою, яка складає 5% вартості паю в розмірі 1563,30 грн. за кожен рік використання земельної ділянки по договору оренди. Згідно п. 11 договору оренди землі, орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року. Згідно додаткової угоди до договору оренди землі, яка укладена 03.12.2015 року, сторони домовилися внести зміни та доповнення до вказаного договору оренди землі, відповідно до якого зазначили кадастровий номер орендованої земельної ділянки за № 7121582700:04:001:0093, продовжили термін дії договору до 2022 року, а також збільшили розмір орендної плати за користування земельною ділянкою до 7% від розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки у розмірі 4013,28 грн., що передбачено пунктами 2, 4, 5 вказаної додаткової угоди. Факт належності вказаної земельної ділянки з кадастровим номером 7121582700:04:001:0093 [PERSON] , а також реєстрація вказаного договору оренди землі та відповідної додаткової угоди стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 194281556 від 21.12.2019 року. Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі» Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Разом із тим позивач наполягає, що відповідач умови договору оренди землі не виконує, орендну плату протягом трьох років не сплачує, що свідчить про систематичність порушення умов договору та порушення прав позивача, хоча користується вказаною земельною ділянкою та використовує її на власний розсуд. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно з вимогами п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України, ст.ст. 21, 25 Закону, орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Водночас стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Звертаючись до суду з позовом позивач, як на підставу для розірвання договору оренди землі, посилається на порушення відповідачем умов договору, що полягала у несплаті орендної плати протягом 2017-2019 років. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів палати Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати за землю, не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки судами встановлений факт її систематичної несплати протягом періоду дії договору оренди землі. Таким чином суд приходить до висновку, що орендна плата та її своєчасна сплата є істотною умовою договору оренди землі, а її несплата протягом 2017-2019 років є суттєвим порушенням умов такого договору, що в свою чергу призвело до того, що позивач не отримав того, на що він розраховував та на що має право відповідно до норм чинного законодавства. Оскільки сторонами сума орендної плати була погоджена відповідно до додаткової угоди у розмірі 4013 грн. 28 коп., суд проводить подальший розрахунок заборгованості виходячи із вказаної суми орендної плати. Таким чином сума боргу відповідача перед позивачем становить 12 039 грн., виходячи з розрахунку 3*4013,28 грн. (де 3 - кількість років, 4013,28 - розмір орендної плати за рік). Позивач також наполягає, що із відповідача необхідно стягнути інфляційні збитки, 3% річних від простроченої суми боргу та пені у розмірі 0,1%. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається із змісту п. 10 вказаного вище договору оренди землі від 20.08.2010 року, обчислення розміру орендної плати на землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Разом із тим судом встановлено, що пунктом п`ятим додаткової угоди до договору оренди землі від 03.12.2015 року, сторони внесли зміни до визначеного вище пункту договору та зазначили, що розмір орендної плати за землю здійснюється з (без) урахування індексів інфляції. Таким чином вбачається, що сторони внесли зміни до умов договору в частині індексації орендної плати, однак чітко не визначили чи здійснюється така сплата з урахуванням індексів інфляції чи без них. Враховуючи неоднозначність умов договору в даному питанні суд вважає за необхідне застосовувати норми чинного законодавства, які діяли на час укладення вказаної додаткової угоди. Так ч. 3 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Конструкція вказаної норми права встановлює, що сторони договору щодо індексації можуть визначити інші умови. Таким чином враховуючи неоднозначні умови договору, суд вважає за необхідне керуватися нормами закону та відповідно вираховувати інфляційні збитки із відповідача. Крім того, відповідно до ч.2 с. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 01.10.2014 року у справі № 113цс14. Так, інфляційні збитки становлять 601,15 грн. і розраховуються за формулою: [Збитки від інфляції] = (4013,28 х 109,99% - 4013,28) + (4013,28 х 104,99% - 4013,28). 3% річних від простроченої суми становлять 346,66 грн. і розраховані за формулою: [Відсотки] = (4013,28 х 3% / 365 х 343) + (4013,28 х 3% / 365 х 708). Окрім того, п. 14 договору оренди землі, до якого не були внесені зміни додатковою угодою визначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. З урахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України пеня по даному договору становить 655,16грн. - 4013,28 * 0,1% * 181 календарний день (6 місяців). У відповідності зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За вказаних обставин в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до обґрунтованого висновку, що договір оренди землі, який укладений між сторонами, має бути розірваний за вимогою орендодавця внаслідок істотних порушень умов договору орендарем, зокрема систематичної невиплати орендної плати, що є істотним порушенням умов даного договору. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений останнім судовий збір, сплата якого стверджується відповідними квитанціями від 23.12.2019 року №46843226 та № 46843066. На підставі зазначеного та

Outcome: approved