Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], тертя особа: дочірнє підприємство «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно ордеру №221 від 28.03.2000 року [PERSON] була вселена в кімнату [ADDRESS]. [PERSON] як наймач зареєстрована з 29.03.2000 року за адресою: [ADDRESS]. також за вищевказаною адресою з 29.03.2000 зареєстрована донька [PERSON] - [PERSON] При цьому відповідачі в кімнаті [ADDRESS] не проживають більше року, кімнатою не користуються і на даний час. Перешкод у користуванні кімнатою їм ніхто не чинив. Будь-яких заяв стосовно того, що відповідачі не проживатимуть в кімнаті з поважних причин чи прохання закріпити за ними спірне житло також не має. А тому просять визнати [PERSON] ат [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою [ADDRESS]. Судові витрати покласти на відповідачів. Представник позивача ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» по довіреності [PERSON] в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника ПАТ «Черкаський шовковий комбінат», позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Представник третьої особи ДП «Ремонтно-експлуатаційне управління Черкаського шовкового комбінату ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат» по довіреності Біли й М.М. в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги вважає обґрунтованими, а тому просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, про причину не явки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи думку представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: встановлено, що згідно відомостей з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, гуртожиток, розташований у [ADDRESS], на праві приватної власності належить публічному акціонерному товариству «Черкаський шовковий комбінат», код ЄДРПОУ 00306851. Відповідно до ордеру №221 від 28.03.2000 року, виданого ПАТ «Черкаський шовковий комбінат» [PERSON], та її доньці - [PERSON], 1994 року народження, було надано право на зайняття кімнати [ADDRESS]. Згідно акту від 18.06.2018 року, затвердженого директором ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК» [PERSON], вбачається, що відповідачі не проживають за адресою: [ADDRESS], кім.146 протягом останніх шести місяців. Їх місце перебування невідоме, на підприємстві ПрАТ «ЧШК» не працюють, за житлово-комунальні послуги не сплачують, заяву на тимчасовий виїзд і залишення за собою житлового приміщення в ДП «РЕУ-ЧШК» відсутня. Таким чином, суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON] без поважних причин повністю втратили зв'язок з помешканням, в кімнаті не проживають, оплату за комунальні послуги вони не здійснюють, не займаються утриманням житла. Судом також не встановлено жодних обставин щодо вчинення будь-якими особами перешкод відповідачам у користуванні житлом. Крім того, відсутні об'єктивні дані вважати, що відповідачі не проживають в кімнаті гуртожитку з поважних причин. Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13ЦК). Відповідно до положень «Примірного положення про гуртожитки» гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період навчання або роботи. Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. На підставі вищевказаного рішення адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Згідно зі ст. 71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутніми членами сім'ї наймача протягом 6 місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідачі не проживають в гуртожитку по [ADDRESS] без поважних причин більше 6 місяців, з заявою до ПрАТ «Черкаський шовковий комбінат», як до власника житлового приміщення, до ДП «РЕУ-ЧШК» ПрАТ «ЧШК», як орендаря даного житлового приміщення чи паспортного столу, про тимчасове не проживання в кімнаті з поважних причин чи проханням закріпити за ними спірне житло не зверталися, в зв'язку з цим, суд вважає, що їх необхідно визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Слід зазначити, що відповідачами не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved