Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №50 в будинку 23-б по вулиці Черняхівського місті Бровари, за уточненими позовними вимогами мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачі вибули на постійне місце проживання в іншу країну - в [PERSON] Федерацію з травня 2014 року, там мають постійне місце проживання, всі свої речі з квартири вивезли і відсутні в квартирі більше року. Визнання вказаних осіб такими, що втратили право користування квартирою, позивачці необхідно для того, щоб їх зняти з реєстрації за вказаною адресою, що є підставою для нарахування комунальних платежів, а також що заважає їй здійснювати розпорядження квартирою, належною їй на праві власності. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснив у суді, що його дружина з сином є громадянами РФ, раніше вони всі втрьох були зареєстровані у вказаній квартирі, в травні 2014року дружина і син виїхали на постійне місце проживання в РФ, мають там постійне місце проживання, за яким зареєстровані, він виїхав до дружини і дитини у вересні 2014року; вони не мають наміру повертатись в Україну; виїхали з квартири добровільно, прийнявши спільне сімейне рішення про переїзд жити в іншу країну на батьківщину відповідачки згідно її громадянства. Відповідачка [PERSON] позов визнала, підтвердивши, що разом з сином [PERSON] виїхали на постійне проживання в РФ, на її батьківщину, що вона і син мають громадянство РФ, мають в РФ постійне місце проживання, з даної квартири виїхали добровільно. З наданих доказів встановлено: Згідно свідоцтва про право власності на житло , виданого 28.12.1996р. Броварським міськвиконкомом, дана квартира №50 в будинку №23-б належить на праві власності позивачці [PERSON] і відповідачу [PERSON] Згідно довідки з місця проживання - зареєстровані з правом проживання у даній квартирі позивачка і відповідач [PERSON] (син) з 1994року, відповідачка [PERSON] (невістка) з 2008 року, [PERSON] (онук) з 2011року. Згідно даним паспорту [PERSON], вона є громадянкою РФ, зареєстрована на проживання в [INFO], з 25.04.2012 року. Згідно даним посвідки на постійне місце проживання в Україні [PERSON] громадянки [PERSON], така посвідка їй видана в ГУМВС України в Київській області 25.08.2009р., на безстроково, зареєстрована в Україні за адресою [ADDRESS]. Згідно даним паспорту [PERSON] він є громадянином України, зареєстрований на постійне місце проживання в Україні в м. Бровари, за адресою вказаної квартири з 27.06.1997р.; крім того має відмітку у паспорті про надання йому дозволу на тимчасове проживання в РФ з 26.06.2014р. по 26.06.2017р., зареєстрований на місце проживання в РФ в Калужській області, м. Малоярославець, вул. Обнінская, 23 з 13.02.2015р. Згідно військового квитка і медичної довідки, [PERSON] за станом здоров'я є особою, непридатною для військової служби з виключенням його з військового обліку з 06.04.2000р. Тобто даний переїзд не пов'язаний з метою уникнення від виконань військового обовязку. Згідно даним паспортів відповідачів - вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2006р. Згідно свідоцтва про народження - [PERSON], 26.07.2009р.н., народився в Україні, його батько [PERSON], громадянин України, його мати [PERSON], громадянка [PERSON] Федерації. У апостильованому перекладі свідоцтва про народження [PERSON] є відмітка про те, що він набув громадянство [PERSON] Федерації, взятий на облік по Калужській області. Згідно акту, складеного депутатом Броварської міської ради [PERSON], 08.10.2015р. в квартирі [ADDRESS], проживає [PERSON], на даній жилій площі зареєстровані але не проживають з 2014 року її син [PERSON], невістка [PERSON], онук [PERSON], дані фати підтверджені сусідами. Згідно довідки, виданої з місця проживання паспортистом ЖКУ, ділянка №5 [PERSON] дійсно проживає і зареєстрована за місцем проживання за адресою: [INFO], разом з нею проживає і зареєстрований син [PERSON], 26.07.2009р.н. З довіреності, посвідченої нотаріусом 21.09.2015р. видно, що [PERSON] уповноважила [PERSON] зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою і представляти її інтереси у відповідних установах. Таким чином, з наданих доказів встановлено: Власниками квартири є позивачка і її син відповідач [PERSON], які приватизували квартиру, відповідач набув право власності на квартиру до шлюбу з [PERSON], тому належна йому частка в квартирі є його особистою власністю, а не сумісною власністю подружжя [PERSON]; свого права власності він не втратив, не здійснив відчуження своєї частки. Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, як є похідними і невід,ємними складовими права власності. Оскільки відповідач є співвласником вказаної квартири, то він автоматично має право користування вказаною квартирою протягом всього часу наявності у нього права власності на вказане майно, незалежно від того, чи проживає він в квартирі, чи користується нею, чи має інше житло і вибув з квартири. Сам факт наявності у нього і іншого постійного місця проживання в іншій країні не позбавляє його прав відносно вказаного майна, втому числі і права користування вказаною квартирою. Тому відсутні законні підстави для визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням - даною квартирою. Позов в цій частині необґрунтований і задоволенню не підлягає. Встановлено, що відповідачка має посвідку на постійне проживання в Україні, але є громадянкою іншої держави (РФ), була зареєстрована в даній квартирі як член сім'ї власників, певний час проживала в квартирі, на даний час в квартирі не проживає, в квітні 2014 року залишила її добровільно, виїхавши на постійне проживання в іншу країну, де має з 25.04.2014р. постійне місце проживання і реєстрацію. Також встановлено, що відповідач [PERSON] разом з дружиною виїхав на проживання в іншу країну (РФ), має дозвіл на тимчасове проживання в РФ з 26.06.2014р. на три роки, зареєстрований на місце проживання з 13.02.2015р. за тою ж адресою, що і його дружина, відповідачка [PERSON] Факт вибуття із квартири в місті Бровари в [PERSON] Федерації підтвердив свідок, а також даний акт підтверджений актом депутата за результатами опиту сусідів, і довідкою з нового постійного місця проживання в [PERSON] Федерації. Факт вибуття з даної квартири на нове місце проживання разом з батьками і їхнього сина [PERSON] підтверджується також записом про взяття дитини на облік у Калужській області за реєстрацією місця проживання його матері, і довідкою з місця проживання дитини в РФ. Відповідачі дані факти не оспорюють, такі фати доведені наданими суду доказами і вважаються безперечно встановленими. Таким чином, сім'я [PERSON], що складається з подружжя і їх малолітньої дитини, не проживає в [INFO] з 2014 року, зокрема [PERSON]- з квітня 2014року, сім'я вибула на інше постійне місце проживання в іншу країну. Щодо інтересів малолітньої дитини, то суд виходить з наступного: Місце проживання малолітньої дитини визначається за місцем проживання її батьків, або одного з них за домовленістю між батьками. Дитина є громадянином іншої держави, і вибула на постійне місце проживання до країни, громадянином якої вона є, а також громадянином якої є її мати, тобто один з батьків. Спорів між подружжям з приводу місця проживання дитини не виникає. Дитина має інше постійне місце проживання, тому діями батьків її права, зокрема житлові, не порушуються. Згідно ст.405 ЖК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 391 ЦКУ власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним свого права власності. При таких обставинах є всі підстави для визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування вказаною квартирою, і разом з нею відповідача [PERSON], її малолітнього сина, а також сина відповідача [PERSON], який не проживає в квартирі понад рік, з квартири вибув разом з батьками, зокрема з мамою, та проживає постійно за іншим зареєстрованим у встановленому порядку у іншій країні місцем проживання, є громадянином іншої держави. Той факт, що батько дитини [PERSON] не втратив права користування даною квартирою з підстав наявності у нього права власності на квартиру, не є перешкодою для визнання його малолітнього сина таким, що втратив право користування даним жилим приміщенням, вибувши з даного приміщення разом з батьками на інше. Тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Outcome: partial