Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивач просив задовольнити позов, посилаючись на обставини: З відповідачем перебувала у шлюбі з 21 квітня 2007 року, який згодом між ними було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу проживають з відповідачем окремо, дитина проживає з нею, на утримання дитини за рішенням суду стягнуто аліменти. Син зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за місцем мешкання відповідача та його батьків. Відповідач фактично мешкає в м. Харкові, участі у вихованні дитини не приймає. У зв*язку з різною реєстрацією місця мешкання виникають незручності щодо отримання довідок чи інших документів. Зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на зміну реєстрації сина,але він категорично відмовився ,що стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивач надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутність, на позові наполягає. Відповідач надав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутність, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Суд, вважає за можливе розглядати справу за відсутність сторін з постановою рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи,без фіксації судового засідання технічними засобами. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини: Сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Згідно довідки комунального підприємства «Жилсервіс» від 29.01.2016 року позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом зі своїми батьками (а.с.9). Актом комунального підприємства «Жилсервіс» №133 від 26.01.2016 року,складеного комісією зі слів сусідів підтверджується проживання [PERSON] з 2014 року за адресою: [ADDRESS] без реєстрації (а.с.8). З довідки Первомайського дошкільного навчального закладу №14 «Барвінок» №1 від 02.02.2016 року вбачається,що дитина [PERSON], [INFO] відвідує навчальний заклад з 06.07.2015 року по теперішній час, проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення , судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням , визначають відповідно до застосованого закону і процедур ,що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини , незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачене безперешкодне право на спілкування батьків з дитиною. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов*язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов*язки батьків щодо виховання дитини; при цьому пріоритетне та принципове значення мають саме інтереси дитини - вони повинні бути непорушними в залежності від стосунків батьків між собою. З урахуванням наведеного та

Outcome: approved