Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], в якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, вилучити у відповідача та передати в заклад позивача предмет застави автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачу, комплект ключів та свідоцтво про рестрацію транспортного засобу (технічний паспорт) на автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER]; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 30201,85 доларів США, що за курсом НБУ на 10.06.2016 року складає 755113,81 грн., звернути стягнення на предмет застави автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в регіональних сервісних центрах МВС України, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що 25.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 12400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.12.2011 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 25.12.2006 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким останній надав в заставу автомобіль Skoda Octavia, що належав йому на праві власності. [PERSON] зобовязання за договором кредиту належним чином не виконав, у звязку з чим, станом на 10.06.2016 року має заборгованість у розмірі 30201,85 доларів США. В ході здійснення моніторингу кредиту [PERSON] повідомив, що реалізував заставний автомобіль відповідачу. Тому, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав. Відповідач не погоджуючись з даним позовом, подав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа [PERSON], в якому просить визнати за ним право власності на автомобіль Skoda Octavia, та скасувати обтяження на даний автомобіль, який належить йому на праві приватної власності, та стягнути судові витрати з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що 07.10.2016 року він, згідно договору купівлі-продажу, придбав автомобіль марки Skoda Octavia. Договір купівлі-продажу був укладений в сервісному центрі №3242 РСЦ МВС в Київській області, в присутності адміністратора, який перевірив відповідність інформації по транспортному засобу та не виявивши ніяких порушень посвідчив договір. Придбавши автомобіль [PERSON] зареєстрував його за місцем власного проживання та отримав свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу з реєстраційним номером АІ4753ЕТ. [PERSON] вказує на те, що даний транспортний засіб він придбав згідно договору у відповідній державний установі, він не перебував ні в яких відносинах з банком та [PERSON], тим самим предявлення позову про звернення стягнення на транспортний засіб, є оспорюванням його права на автомобіль. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. В поданих ним раніше поясненнях первісні позовні вимоги підтримав в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Також матеріали справи містять письмові пояснення відповідача, в яких він просить відмовити в задоволенні первісного позову, та задовольнити зустрічні позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи встановив наступне. Судом встановлено, що 25.12.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № VIH0АЕ00001128, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 12400 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.12.2011 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 25.12.2006 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно з яким останній надав в заставу автомобіль Skoda, модель Octavia, 2005 року випуску, номер кузова (шасі) TMBDK41U65B016008, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості у [PERSON]Є, перед ПАТ КБ «ПриватБанк» наявна заборгованості за період з 22.01.2007 року по 10.06.2016 року в розмірі 30201,85 доларів США, яка складається з наступного: 9410,15 доларів США заборгованість за кредитом, 6839,67 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 659,68 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 13292,35 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. 07.10.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу 3242/2016/115191, відповідно до якого, [PERSON] придбав автомобіль марки Skoda, модель Octavia, номер кузова (шасі) TMBDK41U65B016008. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Skoda, модель Octavia, номер кузова (шасі) TMBDK41U65B016008 на праві власності належить [PERSON] з 07.10.2016 року. Відповідно до ч.3\~ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. 2\~ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов»язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останні на вимогу обтяжувана негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувана (заклад). Згідно ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи, представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження тих обставин, що між позивачем та відповідачем існують будь-які договірні відносини, що відповідач укладав із позивачем будь-які договори застави відповідно до якого передавав позивачу у заставу спірний автомобіль. Судом встановлено, що відповідач є власником спірного автомобіля. Доказів тих обставин, що відповідач незаконно набув у власність спірний автомобіль, або вказаний автомобіль незаконно вибув із власності попереднього власника, надано не було. Позивачем також не ставиться питання про визнання недійсною угоди, відповідно до якої відповідач став власником спірного автомобіля. Враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~для вилучення спірного автомобіля\~у відповідача, також не підлягають до\~задоволення і похідні вимоги позивача\~\~в частині\~звернення стягнення на предмет застави: автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах МВС України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а тому в задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON], третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, необхідно відмовити повністю. Також суд приходить до висновку і про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа [PERSON], про визнання права власності та зняття арешту з майна, виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа [PERSON], про визнання права власності та зняття арешту з майна з зазначеного транспортного засобу. Отже предметом спору у цій справі є визнання права власності на майно. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи із аналізу зазначеної норми права слідує, що позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність її права. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником транспортного засобу, автомобіля марки Skoda, модель Octavia, номер кузова (шасі) TMBDK41U65B016008, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 07.10.2016 року. ПАТ КБ «Приват Банк», не заперечує проти того, що [PERSON] є власником транспортного засобу, та придбав даний автомобіль, крім того банком в первісному позові не ставилось питання про визнання недійсною угоди, відповідно до якої відповідач став власником спірного автомобіля Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття право власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Згідно ст.13 ч.1,2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши належні та допустимі докази відповідно до вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed