Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач - приватне підприємство «Люкс» звернулось з позовом до [PERSON] про зобов'язання відповідача провести демонтаж самовільно збудованих кімнат та привести місце загального користування у попередній стан. А також зобов'язати відповідача звільнити місця загального користування (коридор та посадочну площадку ліфта) від меблів, обладнання, побутових речей, інвентарю та інших речей особистого вжитку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є балансоутримувачем та виконавцем послуг з утримання будинків та прибудинкових територій низки житлових будинків, у тому числі і гуртожитку по [ADDRESS]. Відповідач проживає в кімнаті [NUMBER] даного гуртожитку, площею 12,5 кв.м. [PERSON] самовільно захопила частину місця загального користування (загального коридору) третього поверху гуртожитку шляхом встановлення двох кімнат площею 6,7 кв.м. та 15,3 кв.м. відповідно. Побудову даних кімнат здійснено без будь-яких дозвільних документів з грубим порушенням ДБН та правил користування приміщеннями жилих будинків. Відповідачу неодноразово вручалися приписи про знесення самочинного будівництва, а також вона притягалася до адміністративної відповідальності за вказані дії, однак добровільно знести самовільно встановленні кімнати [PERSON] відмовляється. ПП «Люкс», як балансоутримувач та виконавець послуг з утримання будинків та прибудинкових територій гуртожитку по [ADDRESS], в місті Тернополі просить суд, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов'язати відповідача провести демонтаж самовільно збудованих кімнат та привести місце загального користування у попередній стан та зобов'язати [PERSON] звільнити місця загального користування (коридор та посадочну площадку ліфта) від меблів, обладнання, побутових речей, інвентарю та інших речей особистого вжитку. Присутня в судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених в ньому та наданих суду усних поясненнях. Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив. Зазначає, що позов пред'явлений не належним позивачем, оскільки строк дії договору від 01.04.2011 року, укладений між управлінням ЖКГ, благоустрою та екології і позивачем закінчився 01.04.2012 року, договором не передбачено повноваження звертатися з вимогами заявленими в позові. На даний час в займаному приміщенні проживають 6 чоловік, в тому числі двоє з них діти віком 6 та 3 роки, 2 особи пенсійного віку, одна з них учасник бойових дій, інвалід. Вона на особистому прийомі зверталася до міського голови з приводу надання іншого житла в гуртожитку, проте її прохання залишилося без задоволення. Також позивачка зазначає, що коридор ліфтової кабіни вона переобладнала ще в 1993 році і з того часу там проживає, а отже позивач пропустив встановлений законом строк позовної давності з зверненням з відповідним позовом. Просить у задоволенні позову відмовити. Третя особа - Тернопільська міська рада явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи. При розгляді справи судом встановлено наступні обставини. Відповідно до договору від 01 квітня 2011 року, управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології Тернопільської міської ради, уповноважений представник власника майна, (Замовник) та приватне підприємство «Люкс» (Балансоутримувач) уклали даний договір про те, що замовник делегує балансоутримувачу функції щодо утримання на балансі об'єктів житлового фонду згідно додатку (в тому числі і будинок по [ADDRESS]) відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і умов договору. Відповідно до п.1.2. договору, його метою є забезпечення якісного технічного обслуговування та ремонту об'єктів житлового фонду комунальної власності, дотримання належного санітарного стану прибудинкової території та місць загального користування для створення мешканцями належних умов для проживання. Згідно пунктів 2.2.1, 2.2.2 договору, балансоутримувач, зокрема, має право здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти ним чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю, визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна. Також згідно умов договору (підпункти 2.3.1., 2.3.3. та 2.3.4.) балансоутримувач зобов'язаний утримувати на балансі майно, забезпечувати управління майном власними силами або укласти договір з юридичною особою на управління майном, забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм і правил. Строк дії договору встановлений до 01 квітня 2012 року. Відповідно до п.3.5. договору, якщо за два місяці до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не висловила наміру про його розірвання, договір вважається пролонгованим на рік. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 25 січня 2012 року №121, на підставі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування», визнано приватне підприємство «Люкс» балансоутримувачем житлових будинків згідно додатку, в тому числі будинок по [ADDRESS], та визнано вказане підприємство виконавцем послуг з управління та утримання об'єктів житлового фонду. Відповідно до довідки ПП «Люкс» №828 від 26 березня 2014 року відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] і займає житлову площу 12,5 кв.м. з 1 кімнати на 3 поверсі, 9-поверхового будинку, тип власності - гуртожиток сімейний. Разом з нею у вказаному приміщенні проживають ще п'ять членів сім'ї. З постанови адміністративної комісії виконавчого комітету Тернопільської міської ради №52 від 29.01.2014 року вбачається, що [PERSON] визнано винною у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст.150 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 51,00 грн., а саме за те, що станом на 20.12.2013 року в супереч встановленим правилам користування жилими будинками і жилими приміщеннями вона влаштувала перегородку в коридорі загального користування в будинку по [ADDRESS], та використовує його не за призначенням (для проживання), перешкоджаючи при цьому мешканцям будинку в доступі до ліфта. Вказана постанова оскаржувалася в судовому порядку, проте постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.03.2014 року, яка залишена в силі ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2014 року, в позові [PERSON] до Тернопільської міської ради, третьої особи ПП «Люкс» про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено. Відмовляючи в задоволенні позову суди визнали встановленими наступні обставини. [PERSON] на площадці ліфта в коридорі загального користування третього поверху в будинку [ADDRESS] здійснила самовільне зведення мурованої перегородки в результаті якої збільшилася площа кімнати [NUMBER] у якій проживає позивач, чим порушила правила користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, при домових територій тощо. Згідно припису від 17.12.2013 року, ПП «Люкс» зобов'язало [PERSON] демонтувати самовільно збудовану перегородку на площадці ліфта в коридорі загального користування третього поверху. Згідно протоколу від 25.12.2013 року, загальними зборами мешканців будинку по [ADDRESS] в місті Тернополі вирішено демонтувати самовільно збудовану перегородку, що влаштована гр. [PERSON] мешканкою кімнати [NUMBER] на сходовій площадці третього поверху, що створює перешкоди в доступі до ліфта (58 присутніх мешканців - за, одна ([PERSON]) - проти). 02.01.2014 року ПП «Люкс» повторно зобов'язано [PERSON] розібрати самовільно влаштовані муровані перегородки, що використовуються нею, як кімнати та надати мешканцям гуртожитку прохід до площадки ліфта на третьому поверсі. Як вбачається з акту ПП «Люкс» від 02.01.2014 року, в будинку [ADDRESS] здійснено запуск ліфтів №1 та №2. Відповідно до ч.3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про часткову обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність частково задовольнити позовні вимоги з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст.383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст.179 ЖК, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Також, відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», утримання гуртожитку як цілісного майнового комплексу та прибудинкових територій здійснюється відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями затверджених постановою Кабінету Міністрів України, від 8 жовтня 1992 р. N572 з послідуючими змінами, зокрема п. 4, переобладнання і перепланування жилих і підсобних приміщень, балконів і лоджій власниками квартир, наймачами і орендарями може провадитися лише з метою поліпшення благоустрою квартири за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у цьому будинку. Наймачі та орендарі квартир можуть виконувати вказані роботи тільки з дозволу власника будинку (квартири). П. 7 використовувати приміщення житлового будинку за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень та технічного обладнання, не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. Забороняється захаращувати сходові клітки, позаквартирні коридори, колясочні, ліфтові шахти, горища, підвали та інші допоміжні приміщення будинку. Також, відповідно до ст. 131 ЖК, Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р. N 208 затверджено Примірне положення про гуртожитки. Пунктом 18 Примірного положення про гуртожитки передбачено, що робітники, службовці, студенти, учні, а також інші громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов'язані зберігати чистоту й порядок у жилих приміщеннях, кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Згідно п. 19 Примірного положення про гуртожитки мешканцям гуртожитку забороняється провадити самовільно переобладнання й перепланування приміщень, захаращувати предметами домашнього вжитку балкони, пожежні проходи, коридори, сходові клітки й запасні виходи. Наявності жодних погоджень з органом місцевого самоврядування та дозволів балансоутримувача, співмешканців гуртожитку на облаштування відповідачем на площадці ліфта в коридорі загального користування третього поверху в будинку [ADDRESS] додаткових приміщень суду надано не було. Таким чином, відповідач своїми діями порушила права співмешканців гуртожитку по [ADDRESS] в місті Тернополі в частині безперешкодного користування за призначенням місцем загального користування - сходовою кліткою на третьому поверсі, функціонуванню ліфта, а також балансоутримувача щодо можливості якісного технічного обслуговування та ремонту об'єкта житлового фонду комунальної власності, дотримання належного санітарного стану місць загального користування для створення мешканцям належних умов для проживання і вони підлягають захисту шляхом зобов'язання [PERSON] провести демонтаж самовільно збудованих кімнат на загальному коридорі на третьому поверсі гуртожитку за адресою м. Тернопіль, [ADDRESS] та привести дане місце загального користування у попередній стан. Доводи відповідача, що ПП «Люкс» не є належним позивачем, так як закінчився договір на утримання на балансі об'єктів житлового фонду комунальної власності, не заслуговують на увагу, оскільки вказаний договір вважається пролонгований в силу п. 3.5 договору, а доказів того, що якась із сторін за два місяці до закінчення терміну дії договору висловила намір про його розірвання суду надано не було. А також, відповідно до умов договору 01.04.2011р. (п.2.2.1, п.2.2.2.), балансоутримувач має право здійснювати функції утримання на балансі майна переданого йому за договором та управляти ним, а також визначати порядок утримання, експлуатацію та ремонту майна. Є необґрунтованими доводи відповідача про застосування строків позовної давності до даного спору. Позовна давність не може поширюватися щодо триваючих правопорушень. Оскільки на час пред'явлення позову відповідач не демонтувала самовільно збудовані кімнати на загальному коридорі, тому перешкоди в користуванні загальним коридором існують. Щодо позовної вимоги про зобов'язання [PERSON] звільнити місця загального користування (коридор та посадочну площадку ліфта) від меблів, обладнання, побутових речей, інвентарю та інших речей особистого вжитку, то вказана вимога до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не надано суду доказів наявності меблів, обладнання, побутових речей, інвентарю та інших речей особистого вжитку в місцях загального користування. Також суд вважає, що зобов'язання відповідача провести демонтаж самовільно збудованих кімнат на загальному коридорі та приведення даного місця загального користування у попередній стан включає в себе і звільнення цього місця від особистих речей відповідача. Крім цього, на підставі статті 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір (пропорційно до задоволених вимог). Так як, у задоволенні однієї із двох позовних вимог відмовлено, на користь позивача із відповідача слід стягнути 121,80 грн. судового збору.

Outcome: partial