Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в особі представника за довіреністю Пархоменко М.О. звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 12.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 70375 cred, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном повернення до 12.12.2008 року. Згідно Кредитного договору відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним, шляхом здійснення щомісячних платежів. Умови погашення кредиту [PERSON] належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», яка станом на 27.04.2014 року становить 20391,82 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4457,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 15934,73 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7873,83 грн., яка була задоволена за судовим рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09.12.2009 року з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк», різниця становить 12517,99 грн. Отже, сума заборгованості складає 12517,99 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором, 12.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №70375 cred/1, відповідно до якого останній прийняв на себе відповідальність за зобов'язанням [PERSON] в повному об'ємі, за умови невиконання або неналежного виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. Посилаючись на діюче законодавство позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку зазначену суму заборгованості за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. У відкрите судове засідання представник позивача Пархоменко М.О., що діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 12.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №70375 cred, відповідно до якого останній отримав кредит в розмірі 20000,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 12.12.2008 року. Згідно Кредитного договору відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит, а також сплатити відсотки за користування ним, шляхом здійснення щомісячних платежів. Даний договір підписаний сторонами. В договорі узгоджено питання розміру кредиту, період дії кредиту, відсоткова ставка, порядок розрахунків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно ст.549 ЦК України боржник у разі порушення ним зобов'язання повинен сплатити кредитору неустойку (штраф), розмір якої згідно ч.2 ст.551 ЦК України може бути встановлений договором. За змістом ч.3 цієї статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Умови погашення кредиту відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість по процентам за користування кредитом, яка станом на 27.04.2014 року становить 20391,82 грн. 12.06.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки №70375 cred/1, відповідно до якого останній прийняв на себе відповідальність за зобов'язанням [PERSON] в повному об'ємі, за умови невиконання або неналежного виконання грошових зобов'язань за кредитним договором №70375 cred. Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, ч.2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З метою досудового врегулювання спору, 01.06.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» була відправлена вимога №30.1.0.0/2-546 відповідачам про погашення суми заборгованості за кредитним договором №70375 cred, однак вимога залишилась без задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно із ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Разом із тим в сенсі ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] порушені умови кредитного договору №70375 cred від 12.06.2007 року щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 27.04.2014 року утворилася заборгованість у розмірі становить 20391,82 грн. та складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 4457,09 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 15934,73 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 7873,83 грн., яка була задоволена за судовим рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 09.12.2009 року з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк», різниця становить 12517,99 грн. Отже, сума заборгованості складає 12517,99 грн., яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, оскільки з відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки про відповідальність за зобов'язанням [PERSON] в повному об'ємі, тому суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір за подання даного позову до суду в розмірі 243,60 гривень, в рівних частках з кожного.

Outcome: approved