Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач подала до суду позовну заяву, в якій просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на такі обставини: Позивач проживає за адресою [ADDRESS]. 02.09.1999 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір дарування спірної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2775. Причиною укладення вищезгаданого договору було те, що після смерті чоловіка - [PERSON] позивач залишилася одна, почала хворіти і похилий вік зумовив необхідність у сторонньому догляді. Бажаючи забезпечити собі доглянуту старість позивач виявила намір передати у власність [PERSON] квартиру взамін на постійний догляд та допомогу з боку останньої. Однак, позивач виявила бажання укласти виключно договір довічного утримання. На початку 2013 року [PERSON] припинила забезпечувати позивача продуктами харчування та здійснювати догляд. Потребуючи догляду та допомоги позивач звернулася до родички - [PERSON], яка погодилася здійснювати за позивачем догляд за умови укладення договору довічного утримання. Однак , як виявилося між позивачем та [PERSON] було укладено договір дарування квартири. У зв'язку з цим позивач звернулася до суду із позовом про визнання недійсним договору дарування. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2013 року договір дарування квартири [ADDRESS] укладений між позивачем та [PERSON] був визнаний недійсним. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03.12.2013 року апеляційну скаргу [PERSON] була відхилена, а рішення залізничного районного суду м. Львова залишено без змін. В липні 2013 року у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований [PERSON], який є чоловіком колишньої власниці квартири - [PERSON] Відповідач не доводиться членом сім'ї позивача і фактично являється сторонньою особою. Позивач категорично заперечує проти його проживання у спірній квартирі. Будь яких усних чи письмових домовленостей між позивачем та відповідачем стосовно проживання останнього у квартирі не було. Відповідач жодного дня не проживав в даній квартирі і на момент подачі позовної заяви також не проживає. На підставі наведеного позивач просить суд позов задоволити. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв'язку із повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, враховуючи, що представники позивача не заперечують проти такого, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши доводи позивача, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2014 року касаційну скаргу [PERSON] - відхилено та Рішення залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 грудня 2013 року - залишено без змін. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 липня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири позовні вимоги задоволено та договір від 02 вересня 1999 року дарування квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2775 - визнано недійсним. Як вбачається із Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в квартирі [ADDRESS] (а.с. 32-35) у вищезгаданій квартирі від 03.07.2013 року прописаний [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. Зважаючи на те, що договір дарування між позивачем та дружиною відповідача визнано недійсним, а реєстрація відповідача, у квартирі, яка належить позивачу суперечить її інтересам, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Outcome: approved