Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON], 20.11.2010 року уклали кредитний договір № CVXRF103321045. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредит відповідачу у розмірі 3378,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Як вказує позивач, у порушення зазначених умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором заборгованість відповідача станом на 16.05.2014 року становить 13049,78 грн., яка складається з наступного : 3247,67 грн. - заборгованість за кредитом; 131,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1216,08 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредиту; 7356,63 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), та 597,61 грн. - штраф ( процентна складова). Просять стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 13049,78 грн. за кредитним договором № CVXRF103321045, а також судові витрати: судовий збір у розмірі 243, 60 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав та пояснив, що взяв кредит на покупку внуку телевізора і борг мав погашати внук та зазначив, що є інвалідом, в нього скрутне матеріальне становище, єдиним доходом є пенсія в розмірі 950 грн. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України як наслідок порушення позичальником умов договору прострочення повернення чергової частини, встановлено право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідач [PERSON], 20.11.2010 року уклали кредитний договір № CVXRF103321045. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надав кредит відповідачу [PERSON] у сумі 3378,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 5,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідно до норм чинного законодавства, зокрема ст. 259 ЦК України договором встановлена позовна давність за вимогами стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафу за договором в тривалістю 5 років (п.5.5 умов надання кредиту фізичним особам). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений законом строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак відповідач порушив договірні зобов'язання, що призвело до утворення заборгованості і станом на 16.05.2014 року становить 13049,78 грн., яка складається з наступного : 3247,67 грн. - заборгованість за кредитом; 131,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1216,08 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредиту; 7356,63 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором; 500 грн. - штрафу (фіксована частина), та 597,61 грн. - штраф ( процентна складова), що стверджується розрахунком заборгованості. Як вбачається зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Із матеріалів справи випливає, що за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню та штраф. Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже штраф в розмірі 500 грн. і 597,61грн. не підлягає до стягнення. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів до їх зменшення. Судом встановлено, що заборгованість за кредитом складає 3247,67 грн., проценти за користування кредитом - 131,79 грн., 1216,08 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредиту, а пеня - 7356,63 грн., тобто нарахована пеня значно перевищує розмір завданих збитків, що є підставою для зменшення розміру пені. Крім того, слід зазначити, що відповідачем були порушені зобов'язання за кредитним договором ще в 2012 році, оскільки кредитний договір укладався на строк 24 місяці, а саме з 20.11.2010 року по 19.12.2012 року, проте вперше позивач з позовом до суду звернулися у червні 2014 року, чим фактично сприяли збільшенню розмірів збитків та не вживали заходів щодо їх зменшення. Таким чином, виходячи з норм ст. 551 ЦК України суд вважає за необхідне зменшити розмір пені та стягнути пеню у розмірі 3247,67 грн. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, в зв'язку з чим з нього на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 7843,21 гривень та судові витрати : судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial