Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1600 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 26.02.2011 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який на даний час перебуває на стадії розірвання в судовому порядку. У період шлюбу у них народилось два сини - [PERSON] та [PERSON]. Близько двох років з відповідачем проживають окремо. Діти проживають разом з нею і перебувають на її повному утриманні. З квітня 2018 року відповідач матеріальної допомоги на дітей в добровільному порядку не надає. Сама працевлаштована, однак через незначний розмір заробітної плати самостійно покривати витрати на дітей(придбання одягу, взуття, продуктів харчування, шкільного приладдя, ліків) не спроможна. Відповідач не працевлаштований, однак працює без трудового договору, тому в змозі сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Провадження в справі відкрито ухвалою від 03.10.2018 року, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - п'ятиденний строк для подання відповіді на відзив з дня одержання копії відзиву. В межах відведеного терміну відповідач подав відзив на позовну заяву, який зареєстрований в канцелярії суду 19.11.2018 року. У ньому позов не визнав і вказав, що упродовж останніх кількох років дбає про дітей, регулярно сплачує кошти на їх утримання(переказує кошти на картковий рахунок позивача). З причин зміни позивачем місця проживання позбавлений можливості приймати повну участь у житті дітей. Доводи позивача про його роботу без укладення трудового договору документально не підтверджені, а спроможність сплачувати ним аліменти на двох дітей в загальній сумі 3200 гривень вважає припущенням. Таких коштів регулярно він не отримує, при можливості надає дітям фінансову допомогу, купує подарунки і необхідні речі для їх розвитку. Однак позивач перешкоджає йому приймати участь у вихованні дітей, не надає можливості спільного відпочинку/розваг, чим обмежує його батьківські права. Просив відмовити у задоволенні позову. 26.11.2018 року позивач подала відповідь на відзив відповідача. У ньому вказала, що дійсно переїхала на постійне проживання до своїх батьків, однак причиною цього слугувала нестерпна поведінка відповідача, який її постійно принижував, влаштовував сварки. Дітей він не утримував від дня їх народження і зрештою сам сказав, щоб разом із дітьми поверталась до своєї батьківщини. Не заперечила, що відповідач на дітей переказував кошти в сумі 1000 гривень, однак надання таких коштів не є регулярним, зокрема упродовж літа 2018 року коштів він взагалі не надавав. Відповідач ще перераховував по 500 гривень, однак це борг перед її матір'ю на загальну суму 8000 гривень, який відповідач віддає частинами. Одяг, який він купує дітям вживаний і фактично не придатний для носіння в школу і дитячий садок. Щодо участі у вихованні дітей, то кожний приїзд відповідача супроводжується розпиванням спиртних напоїв зі знайомими, нецензурною лексикою, що свідчить про його безвідповідальне відношення до дітей. Непрацевлаштованість відповідача не звільняє його від обов'язку утримувати дітей. Він є працездатним, стан його здоров'я дозволяє працювати, інших утриманців не має. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 26.02.2011 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва серії 1-БК №160287. Скріншотом з Інтернет-сайту «Судова влада» підтверджується перебування у провадженні Любомльського районного суду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У період шлюбу у них народилось два сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER], [NUMBER]. Згідно із довідкою Любомльської міської ради від 27.08.2018 року діти сторін проживають разом із позивачем по [ADDRESS]. Відповідно до довідки Любомльського навчально-виховного комплексу «ЗЗСО І-ІІІ ступенів - гімназія» імені Наталії Ужвій від 04.09.2018 року старший син [PERSON] навчається в 2-му класі цього навчального закладу. Відповідно до довідки Любомльського закладу дошкільної освіти №1 від 04.09.2018 року менший син [PERSON] відвідує цей дошкільний заклад. Довідкою Любомльської міської ради від 27.08.2018 року стверджено, що позивач працює у виконавчому комітету міської ради на посаді провідного спеціаліста відділу містобудування та архітектури. Згідно із відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого по другий квартал 2018 року інформація про доходи відповідача відсутня. Із копій квитанцій АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що відповідач здійснював перекази на картку з рахунком одержувача 414949: 10.06.2017 року на суму 999,97 гривень, 10.10.2017 року - 1189,02 гривень, 07.11.2017 року - 999,97 гривень, 27.11.2017 року - 500 гривень, 03.12.2017 року - 300 гривень, 13.03.2018 року - 1500 гривень, 15.04.2018 року - 500 гривень, 23.04.2018 року - 999,97 гривень, 26.06.2018 року - 500 гривень, 10.08.2018 року - 492,52 гривні, 15.09.2018 року - 500 гривень, 09.10.2019 року - 500 гривень, 19.10.2018 року - 500 гривень, 21.10.2018 року - 500 гривень. Позивач у поданих до відповіді на відзив інтернет-виписках АТ КБ «ПриватБанк» з січня по листопад 2018 року підтвердила надходження коштів на її картковий банківський рахунок. Відповідно до виписки АТ КБ «ПриватБанк» відповідач є користувачем кредитної картки із кредитним лімітом 16000,00 гривень. Станом на 09.10.2018 року її баланс становить -15346,88 гривень. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Із поданого позову, письмових пояснень сторін у формі відзиву та відповіді на нього суд приходить до висновку, що сторони не досягли взаємної домовленості щодо утримання дітей, тому кошти на їх утримання(аліменти) підлягають присудженню в судовому порядку. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, і водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідим та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи сину сторін [PERSON] виповнилось 7 років, сину [PERSON] - 5 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 липня 2018 року становить 1559 гривні, з 01 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року - 1944 гривні, з 01 грудня - 2027 гривень. На підставі досліджених доказів встановлено, що відповідач шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача приймає участь в утриманні дітей, однак такий їх розмір не відповідає законодавчо гарантованому розміру. Доводи позивача про переховані відповідачем кошти в сумі по 500 гривень є сплатою боргу перед її матір'ю судом до уваги не приймаються, оскільки належних доказів на підтвердження існування таких боргових зобов'язань суду не подано. Виходячи із вище наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обов'язку по утриманню дитини, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання кожної дитини на рівні 1600 гривень дещо завищеним. З урахуванням віку і потребам кожної дитини, законодавчих приписів і встановлених фактичних обставин суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання старшого сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень, на меншого сина [PERSON] - 1200 гривень. Такий розмір аліментів є достатньо вищим від встановленого мінімуму і, на переконання суду, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов'язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів слід задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial