Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 01 лютого 2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами №11112805000. /Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» №514-VI від 17.09.2008 року були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»/. Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 39 000,00 швейцарських франків 00 сантимів, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 01.02.2017 року згідно з графіком погашення кредиту, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 8,99% річних. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь якої з обставин, передбачених Договором. Відповідно Додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору, відбувається з 01 по 01 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 28.04. 2009 року між сторонами за Кредитним договором було укладено Додаткову угоду №2, якою досягнуто згоди, погашення нарахованих процентів, відбуватиметься з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти, Графік погашення кредиту (Додаток №1 до Додаткової угоди №2) викладено в новій редакції. В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором, позивачем, на підставі Договору іпотеки № 11112805000 від 01.02.2007 року, було прийнято від відповідачів в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки- двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Оскільки, всупереч умов Кредитного договору відповідач [PERSON] з липня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені Договором строки та розмірі, має заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання, то позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, що передбачено умовами кредитного договору, іпотечного договору та чинним законодавством. Позивач в судове засідання не направив свого представника, подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПАТ «УкрСиббанк» . Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належно, за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, жодних клопотань чи заперечень суду не подали, та відповідно до положень ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи. На підставі положень ч. 4 ст. 169,ч.ч.1,2 ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує (письмово). Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно Статуту АКІБ «УкрСиббанк», нове повне найменування банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Судом встановлено, що 01.02.2007р. між позивачем та [PERSON], було укладено договір про надання споживчого кредиту №11112805000. Наведене підтверджено копією кредитного договору (а.с.7-12). Відповідно до умов Кредитного договору, позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 39 000,00 швейцарських франків 00 сантимів, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 01.02.2017 року згідно з графіком погашення кредиту. Згідно до п.7.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, сума якого розраховується за кожен день такого прострочення. Встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачами 01.02.2007 року було укладено іпотечний договір № 11112805000, відповідно до якого банком прийнято від [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в заставу нерухоме майно - предмет іпотеки, а саме: двохкімнатну квартиру, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею - 29,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS].Наведене підтверджується копією договору іпотеки (а.с.21-25). Встановлено, що всупереч умов Кредитного договору відповідач [PERSON] з липня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту у встановлені Договором строки та розмірі, також має заборгованість зі сплати нарахованих процентів, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Так, станом на 03.03.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить - 11 451,76 швейцарський франк 76 сантимів, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить - 297 572,27 гривні 27 копійок, з яких: 10 427,99 швейц. франків, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 270 969,76 грн. - кредитна заборгованість;1 023,77 швейц. франка, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 26 602,51 грн. - заборгованість по процентам. Сума заборгованості відповідача [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення зедигу та сплати процентів за кредит станом на 03.03.2015 року становить - 63 гривні 94 копійки, з яких: 43,14 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 20,80 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до умов вказаного іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у т.ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та\\або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та іпотечним договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за ним). У разі порушення основного кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов'язання за кредитним договором та/або зобов'язань, передбачених іпотечним договором, у строк, що не перевищує тридцяти календарних днів, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору. Умовами вказаного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено іпотекодержателем на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься у п.п. 12.3.1 та 12.3.2 іпотечного договору. Позивач зазначає, що оскільки позичальником порушені умови кредитного договору, то банк просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] (двохкімнатна квартира, загальною площею 52,9 кв.м., житловою площею - 29,4 кв.м.,), яка перебуває у спільній частковій власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частинах, по 1\\4 за кожним, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виробничим об'єднанням «Білоцерківшина» 02.01.1997 року, та зареєстрованого за № 12082662 , за іпотечним договором № 11112805000 від 01.02.2007 року, за реєстром №518, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну , визначену на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства, для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору № 11112805000 від 01.02.2007 року в розмірі 11 451 швейцарських франків 76 сантимів, яка складається із боргу за кредитом - 10 427,99 швейцарських франків, по відсотках - 1023,77 швейцарських франків та пені в розмірі 63 грн. 94 коп. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, як вказано вище, позичальником були порушені умови кредитного договору щодо своєчасної сплати необхідного платежу згідно з умовами договору. За ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За ч.1 ст.33 наведеного Закону, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Умовами укладеного між сторонами договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання позичальником будь-яких умов кредитного договору. Згідно ст.35 Закону «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. За ст.33 вказаного вище Закону, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно п.4.5 іпотечного договору звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до законодавства України. Відповідно до ст.39 Закону «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Як роз'яснено в п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в резолютивній частині рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки в обов'язковому порядку має зазначатись в т.ч. початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Згідно ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності 07.06.2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Як встановлено судом, квартира, яка є предметом іпотеки, має загальну площу 52,9 кв.м, в цій квартирі постійно зареєстровані і проживають відповідачі [PERSON],[PERSON] [PERSON] Зазначене підтверджено довідками ГІРФО (а.с. 104,105,107).Суду не надано інформації про наявність у відповідачів іншого власного житла. Зазначений Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме, визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Таким чином, суд вважає, що дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється на дані правовідносини. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії цього Закону. На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 2976,36 грн., по 744,09 грн. з кожного.

Outcome: approved