Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № DNH4KP11431587 від 10 жовтня 2005 року, за яким відповідач отримала кредит у сумі 2811 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням зобов'язань відповідачкою станом на 05 лютого 2014 року за нею є заборгованість в сумі 24788 грн. 04 коп., яка складається з: 1501 грн. 93 коп. заборгованості за кредитом; 7514 грн. 94 коп. заборгованості про процентам за користування кредитом; 14114 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксована частина та 1156 грн. 57 коп. процентова складова. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника позивача та про заочний розгляд справи. Відповідач яка своєчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, про що у справі є поштові повідомлення, у судове засідання не з'явилася повторно, на пропозицію суду заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування суду не надавала. Заяви про застосування строку позовної давності також суду не надала. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачки та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.627 та ст.3 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання між сторонами договору припиняється з підстав, передбачених договором або законом, зокрема у випадках, передбачених ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Судом встановлено, що 10 жовтня 2005 року відповідачці за її заявою банком було надано кредит для сплати за товар та комісії банку в сумі 2 811 грн. 90 коп. на 24 місяці по 10 жовтня 2007 року зі сплатою 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобов'язання позичальника повернути кредит, сплатити проценти, обумовлені в заяві та Умовах про надання кредиту, сплачувати щомісячний платіж по 150 грн. 68 коп. для погашення заборгованості. Копія заяви, завірена належним чином є у справі (а.с.4). Копія умов надання споживчого кредиту також є у справі (а.с.5-8). За отримані кошти відповідачкою придбано мобільний телефон та дискмен загальною вартістю 2648 грн. Заява позичальника разом із запропонованими банком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає кредитно-заставний договір між позичальником і банком. Вказані Умови містять п.5.5 (а.с.8) за яким погоджено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за даним договором встановлюються сторонами тривалістю п'ять років. Таким чином, згідно з укладеним сторонами кредитним договором строк позовної давності становить п'ять років. З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за кредитним договором відповідачка здійснювала у грудні 2006 року (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України , та п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» за яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Проте вказане положення закону стосується лише позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту, що вказано у правовій позиції Верховного Суду України згідно з постановою у справі № 6-126цс13). Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). При цьому ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності. Отже при вирішенні спору в судовому порядку застосуванню підлягає ст. 267 ЦК України про те, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Проте під час розгляду цієї справи заяви про застосування строку позовної давності відповідачкою, яка отримала копію позову та двічі - судову повістку, та яка у відповідності до норм ч.2 ст.11 ЦПК України на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмету спору, заяву про застосування строку позовної давності - подано не було, тому суд не має підстав застосовувати наслідки спливу строку позовної давності за договором споживчого кредиту укладено 10 жовтня 2005 року зі строком його повернення 10 жовтня 2007 року. Розмір заборгованості, підтвердженої розрахунком банку (а.с.3) на суму 24 788 грн. 04 коп., яка складається з: 1501 грн. 93 коп. заборгованості за кредитом; 7514 грн. 94 коп. заборгованості про процентам за користування кредитом; 14114 грн. 60 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. фіксована частина та 1156 грн. 57 коп. процентова складова - відповідачкою не оспорювався. Тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved