Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач просить задовільнити позов посилаючись на наступне. Позивач 16 грудня 2016 року уклав із відповідачем договір позики, згідно якого відповідач по справі отримала грошові кошти в сумі 30000 гривень, які зобов'язувалася повернути через один місяць, про що написала відповідну розписку(копія додається). 10 січня 2017 року відповідачка повторно написала розписку про підтвердження отриманих грошових коштів 16 грудня 2016 року та отримання ще 5000 гривень і зобовязалася до 10 березня 2017 року повернути кошти отримані за договором позики, однак свого слова не дотрималася і в даний час ухиляється від сплати коштів в сумі 35000 гривень, пояснюючи це відсутністю коштів. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У судовому засіданні позивач та представник вимоги зменшили та просили стягнути 31100 гривень з огляду на те, що 3900 гривень було відповідачем віддано. Позивач крім того пояснив, що фактично надав у позику 30000 гривень, а розписку на ще 5000 гривень попросив написати у рахунок моральної шкоди від дій відповідача. Відповідач позов заперечила частково пояснила, що отримала 30000 гривень з метою виплати боргів по будинку, який планувала продати позивачу, та на прохання позивача написала повторно розписку, на даний час коштів немає Заслухавши сторони та дослідивши докази суд встановив наступне. Згідно копії розписки від 16.12.2016 року позивач дав у борг позивачу 30000 гривень . Згідно копії розписки від 10.01.2017 року позивач дав у борг позивачу 30000 гривень , а остання зобовязалась віддати 35000 гривень до 10.03.2017, а у випадку не повернення передати будинок у Влас ність позивача. Оригіналом поданої заяви про уточнення позовних вимог підтверджується сплата відповідачем в рахунок боргу 3900 гривень. Згідно п.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов 'язання (неналежне виконання). У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов 'язання. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення 26100 гривень, як залишку суми основного боргу (з врахуванням 3\~900 гривень сплаченого боргу). Суд не знаходить підстав для зарахування додаткових 5000 гривень у рахунок боргу, оскільки у судовому засіданні сторонами спростовано факт надання у позику цих коштів, а пояснення позивача щодо моральної шкоди на вказану суму, перебувають поза межами предмету розгляду справи, а отже не є належними. Оскільки позивачем не заявлено інших вимог окрім сплати основної суми боргу, то суд не може вийти за межі заявлених позивачем вимог, а отже не знаходить підстав для стягнення інших сум, окрім основного боргу. На підставі викладеного вище, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1049 ЦК України та

Outcome: approved