Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов до відповідача, посилаючись на ту обставину, що з 19.11.2004 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу мають дитину - сина, [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Однак, вже 5 років сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Поновлювати сімейні відносини позивач наміру не має. З часу припинення шлюбних стосунків відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, чим ставить позивача у скрутне матеріальне становище та не надає останній можливості належним чином забезпечувати потреби дитини. Відповідач працює неофіційно, має мінливий, але високий дохід. У зв'язку із цим просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн. щомісячно з дня подання позову. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача уточнила, просила стягнути з останнього на утримання дитини аліменти в розмірі ? частині від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Уточнені вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду письмові заперечення, у яких зазначив свою згоду сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, що дорівнює 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В той час, поданою до суду заявою уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, справу просив розглядати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України). За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 19.11.2004 року, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м.Херсона, актовий запис № 413. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 287. Відповідно до довідки про склад сім'ї виданої ОСББ «Карбишева №36» за вих. № 19/11-5 від 19.11.2014 року, малолітній [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає разом із позивачем у справі за адресою: [ADDRESS] з 07.07.2005 року. З довідки ВАДР УДС наданої на запит суду вбачається, що зареєстрованим місцем проживання відповідача з 23.12.2010 року є адреса: [ADDRESS]. Таким чином, суд вважає встановленим, що спільна дитина подружжя проживає разом із позивачем та перебуває на повному її утриманні. Впродовж 5 років та на теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинено, їх поновлення не можливе через стійке переконання обох сторін про небажання збереження шлюбу. Одночасно, позивач потребує матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, яка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Спору про місце проживання дитини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі не має. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. При цьому згідно положень ч.ч. 1-2 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. У зв'язку з вище викладеним, враховуючи положення ст. 112 СК України та абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, суд вважає можливим задовольнити позов в частині розірвання шлюбу, так як судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та їх спільної дитини з відповідачем. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: 1286 гривень. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи наведене, зважаючи на письмові заяви сторін, беручи до уваги матеріальне становище дитини, необхідність у забезпеченні її належного утримання, відсутність у відповідача аліментів на інших дітей, враховуючи визнання відповідачем позову та свого обов'язку по утриманню дитини, його можливість сплачувати аліменти на утримання дитини для збереження того рівня життя, який би вона мала при сумісному проживанні з обома батьками та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 181,182 СК України та беручи до уваги роз'яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягнувши з відповідача на користь позивача кошти(аліменти) на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів доходу(заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від 24.11.2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього відповідно до Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 грн. Також, відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач при поданні позовної заяви, якщо він не звільнений від сплати судового збору, справляє судовий збір у розмірі визначеному цим Законом. Оскільки при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачем сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., він підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved