Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № СР2-25181 від 02.11.2016 в розмірі 17771,32грн,з яких: 10648,16грн - неповернута сума кредиту; 314,74грн-заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 5335,20грн заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; 1473,22 - пеня. З метою приведення статуту у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 №2210-\\/ІІІ та згідно з рішенням акціонера №03/2018 від 29.11.2018 Публічне акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» змінило своє найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДОБАНК». Вказаним вище рішенням Акціонера було затверджено нову редакцію статуту АТ «Кредобанк», яка 03.01.2019 була погоджена Національним Банком України та зареєстрована 22 січня 2019 року. Згідно пункту 1.2. Нової редакції Статуту - Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» виступає правонаступником всі прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК». Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.06.2019 цивільну справу 755/8183/19 за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва для подальшого розгляду. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 15.07.2019 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.11.2016 між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № СР2-25181, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 14820,00грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит з кінцевим терміном повернення 01.11.2021, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 2.9. Договору Банк відкрив транзитний рахунок для повернення кредитних коштів (при достроковому погашенні кредиту або його частини) № [NUMBER] . Відповідно до п. 4.1. Договору за надання послуг Позичальник сплачує Банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.12. Договору. Відповідно до п. 4.2. Договору передбачено, що проценти за користування кредитом зараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною п. 2.4. Договору, а саме 3 % річних, з моменту видачі кредиту до закінчення терміну кредитування, визначеного п. 2.3. Договору. Відповідно до п. 5.1. Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені Кредитним договором та/або додатками до нього. Відповідно до п. 5.2. Договору Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу, розмір якого визначається п.2.6. Кредитного договору, а саме 711,00грн. (Сімсот одинадцять гривень нуль копійок). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п.5.2.1.-5.2.5. Кредитного договору. Відповідно до п. 5.2.1. Договору встановлено, що для здійснення належного погашення -кредиту Позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з врахуванням рекомендацій Банку, передбачених п. 2.11. Договору. Відповідно до п. 3.3. Договору Банк вправі відмовити у виплаті Позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування Позичальника у випадках несвоєчасної сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту), порушення Позичальником істотних умов кредитного договору, зокрема, невиконання Позичальником зобов`язань, передбачених Кредитним договором. Відповідно до п. 5.8. Договору Банк у випадках, передбачених п. 3.3. Договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Отже, як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, відповідач [PERSON] надав свою згоду на укладення кредитного договору шляхом власноручного підписання кредитного договору № СР2-25181 від 02.11.2016 відповідно до наведених у ньому умов. Відповідно до п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з приписами ч. 1 статті 626 ЦК України шляхом підписання договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У зв`язку з укладенням сторонами договору, вони набувають взаємних прав та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець відповідно до положень статті 1048 ЦК України має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до положень ч. 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом було встановлено, що позивач виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором шляхом надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів у розмірі 14820,00грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою/особового рахунку відповідача. Відповідач [PERSON] у свою чергу порушив умови кредитного договору, а саме не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, не повернув позивачу кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Згідно з кредитним договором СР2-25181 від 02.11.2016 у випадку порушення Позичальником зобов`язань, Банк має право відмовитися від виконання своїх зобов`язань та/або розірвали договір, при цьому Позичальник зобов`язаний відшкодувати Банку збитки в розмірі неповерненої суми кредиту, проценти користування кредитом та витрат, понесених Банком за цим договором, а також повернути Банку заборгованість по кредиту, сплат проценти за користування кредитом, неустойку та інші видатки, понесені Банком за цим договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання». Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такої зміни, згідно п. 5 та п.6 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового повного виконання позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи повернення всієї суми кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, та штрафних санкцій у випадках, зокрема: невиконання позичальником будь-яких своїх зобов`язань по цьому договору, у тому числі, несвоєчасного виконання грошових зобов`язань (з простроченням їх виконання більше, ніж на один банківський день), що випливають з цього договору. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Отже, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідача у розмірі 17771,32грн,з яких: 10648,16грн - неповернута сума кредиту; 314,74грн - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом; 5335,20грн - заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; 1473,22 - пеняє обґрунтованими та доведеними належними, допустимими і достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України, оскільки суд задовольнив позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1921грн.

Outcome: approved