Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група»), звернувся 10.07.2020 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з вищезгаданим позовом. На підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2021 року цивільна справа надійшла 14.04.2021 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.04.2021 року цивільну справу прийнято до розгляду. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 28.12.2018 року, по вул. Миру у м. Кривому Розі, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ВАЗ», д.н.з. [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Nissan Juke», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим завдав майнової шкоди власнику останнього транспортного засобу [PERSON] . Постановою Централь-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2019 року [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Страховою компанією ПрАТ «СК «Українська страхова група» [PERSON] виплачено страхове відшкодування в сумі 93441,94грн., з яких 74915,17грн. відшкодовано ПрАТ «УПСК» (якою застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON] ), тому позивач просить стягнути з відповідача - 18526,77грн. та судові витрати у справі. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України судове засідання не проводиться. Відповідач [PERSON] повідомлений про перебування в провадженні суду зазначеної цивільної справи за зареєстрованою в установленому порядку адресою, копії ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками повернулися до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Відзив на позов не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності надані суду докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, з постанови Централь-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.01.2019 року вбачається, що водій [PERSON] , 28.12.2018р. о 14-30 год., в м. Кривому Розі, Центрально-Міському районі по вул. Миру, в напрямку вул. Лермонтова, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не дотримався безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд з автомобілем «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який стояв на перехресті на червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, тим самим порушив вимоги п.п. 2.3-б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00грн. (а.с.4, 5). Постанова не оскаржена, набрала законної сили 21.09.2019 року та відповідно до ст.82 ЦПК України, вказані встановлені обставини винності відповідача у ДТП не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. В наслідок ДТП, яке мало місце 28.12.2018 року, потерпілій [PERSON] , яка є власником транспортного засобу «Nissan Juke», державний номерний знак [NUMBER] , завдана матеріальна шкода в сумі 93441,94грн. (розрахунок ТОВ «Нара» №317 від 26.01.2019 року) (а.с.6, 7, 15). Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.1188 ЦК України). Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - далі Закон). Згідно з п.22.1. ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу, на час вчинення ДТП застрахована ПрАТ «УПСК» відповідно до договору №АМ/8351563 від 14.12.2018 року (а.с.19-21). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу, на час вчинення ДТП застрахована ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті. Строк дії договору з 00.00 год. 15.05.2019 року по 24.00 год. 14.05.2019 року (а.с.8). Позивачем ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі страхового акту №ССКА-5356 від 01.02.2019 року розрахунку суми страхового відшкодування від 01.02.2019 року визначено суму страхового відшкодування 93441,94грн. (з яких 6580,00грн. зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу, а 86861,94грн. перераховано на рахунок [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №2398 від 01.02.2019 року) (а.с.16-18). Страховиком [PERSON] - ПрАТ «УПСК» розраховано вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових пошкодженого транспортного засобу в сумі 74 915,17грн. на підставі розрахунку ТОВ «Нара» №317 від 26.01.2019 року (а.а.15), які сплачено на рахунок позивача, що ним підтверджується. Позивач ПрАТ «СК «Українська страхова група» звернувся до [PERSON] з вимогою про відшкодування шкоди заподіяної дорожньо-транспортною пригодою (вих.№84/19 від 19.04.2019 року), в якій просив відшкодувати в порядку регресу 18526,77грн. (а.с.23), проте відповідачем зазначена сума не відшкодована. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ч.1 ст.1194 ЦК України). Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Станом на день розгляду справи відповідач не відшкодував позивачу завдану шкоду, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подається юридичною особою, судовий збір дорівнює 1,5 відсотку ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102,00 грн.). З урахуванням задоволення позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір 2102,00грн.

Outcome: approved