Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], померлого 24 липня 1997 року, встановити факт належності [PERSON] земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства ім.Горького, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Норинцівське», розташовану на території с.Нориці Народицького району Житомирської області, розміром 2,75 розміром 2,75 га, та визнати за нею право власності на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що земельна частка (пай) була виділена [PERSON], який помер 24 липня 1997 року, й спадщину після смерті якого фактично прийняла її мати [PERSON], померла 11 грудня 2008 року. Позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], однак, оформити спадщину у визначений законом спосіб не може, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) містить описку щодо написання по-батькові [PERSON], а саме: вказано «Йосипович», в той час, як відповідає дійсності «Йосифович». Крім того, [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталась, хоча фактично вступила у володіння спадковим майном. Сторони та представник третьої особи в судове засідання не зявились; сторони просять справу розглядати без їх участі, представники третьої особи про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, дійшов такого висновку. Відповідно до частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. [PERSON] помер 24 липня 1997 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП №074727 від 25 липня 1997 року (а.с. 9). Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Норинцівське»№1 від 26 січня 2017 року у товаристві, яке є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства ім.Горького, працював [PERSON] (а.с. 58). Відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0089933 від 29 січня 1997 року (а.с.11) земельна частка (пай) колективного сільськогосподарського підприємства ім.Горького, розміром 2,75 га, розташована на території с.Нориці Народицького району Житомирської області, належить [PERSON]. Зі змісту довідки Народицької селищної ради Житомирської області №230/3262 від 03 квітня 2017 року (а.с. 69) вбачається, що [PERSON], який помер 24 липня 1997 року, перебував у списках пайовиків ТОВ «Норинцівське» та мав право на земельну частку (пай). На підставі викладеного, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту належності померлому [PERSON] земельної частки (паю) колективного сільськогосподарського підприємства ім.Горького, розміром 2,75 га, розташованої на території с.Нориці Народицького району Житомирської області. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року визначено, що вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Статтею 548 ЦК України 1963 року визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян (а.с. 70) 25 березня 1997 року виконавчим комітетом Норинцівської сільської ради Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. З довідки Народицької селищної ради Житомирської області №858/8350 від 07 грудня 2016 року (а.с. 44) вбачається, що [PERSON] проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] протягом останніх пяти років до дня його смерті. У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому, суд вважає факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON], померлого 24 липня 1997 року, доведеним. [PERSON] померла 11 грудня 2008 року й заповіла позивачу все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії 1-ТП №101527 від 12 грудня 2008 року (а.с.8) та заповіту від 04 лютого 1997 року (а.с.13). Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частини 2 статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач у встановлений законом термін звернулась до нотаріальної контори, прийняла спадщину й отримала свідоцтва про право на спадщину, а інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується довідкою Народицької державної нотаріальної контори №579/01-16 від 30 листопада 2016 року (а.с. 35), Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №45976012 від 30 листопада 2016 року (а.с.36). Водночас, при зверненні до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену вище земельну частку (пай), їй було відмовлено, про що свідчить копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №409/02-31 від 21 вересня 2016 року (а.с.10). На підставі викладеного й враховуючи те, що померла мати позивача, фактично прийнявши спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], не зареєструвала належним чином своє право власності на зазначену земельну частку (пай), й позивач позбавлена права отримати спадщину, маючи на це право, суд дійшов переконання, що позовні вимоги про визнання права власності на зазначену земельну частку (пай) слід задовольнити. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1221,06 грн., а тому, відповідно до вимог статей 88, 235 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved