Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивач Покровське ОУПФУ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що Покровським ОУПФУ виявлено факт надання для призначення пенсії фіктивних документів, зокрема трудової книжки [NUMBER] на ім`я [PERSON] , що призвело до незаконного призначення пенсії останньому в розмірі 8315,74 грн. Виявивши неправдиві відомості в зазначеній трудовій книжці УПФУ в м. Красноармійську звернулось до органів внутрішніх справ про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, та з нього було стягнуто на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 343390,87 грн. за період з 20.09.2011 року по 20.11.2014 рік. Оскільки вказаний вирок суд у станом на 04.02.2015 року не вступив у силу , позивачем не приймалось рішення про тимчасове припинення виплати пенсії [PERSON] продовжував отримувати пенсійні виплати. За період з 20.09.2011 р. по 20.11.2014 р. з [PERSON] стягнуто матеріальну шкоду в сумі 343390,87 грн., а за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р. не засуждено, виплачену на підставі документів пенсію у розмірі 59550,70 грн. [PERSON] повертати відмовляється. Просять стягнути з відповідача на свою користь незаконно отриману ним пенсію у розмірі 59550,70 грн. за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вироком Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2015 року з нього на користь позивача було стягнуто суму у розмірі 343390,87 грн. як незаконно отриману пенсію. Рішення про зупинення виплати пенсії Пенсійний фонд прийняв тільки 14.07.2015 року, тому сума у розмірі 59550,70 грн. за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р. не ввійшла у вирок і не була охоплена позовними вимогами. Строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється 3 роки. Ухвала Апеляційного суду Донецької області, якою було залишено без змін рішення про стягнення з нього суми у розмірі 343390,87 грн. вступило в силу 14.07.2015 року, на той момент він мав стягнуту суму на користь Покровського ОУПФУ в розмірі 343390,47 грн., інших вимог про стягнення інших сум до нього не пред`являлась. Позивач знав про порушені свої права з часу подання заяви про порушення кримінального провадження у 2014 році, і саме з цього часу вважає, що почався перебіг строку позовної давності. Ним дійсно була написана заява про помилковість стягування з нього суми у розмірі 402041,57 грн, але зазначена заява не є підставою для зупинення перебігу позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувавши строки позовної давності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача, відповідач в судове засідання не з`явились, просили справу слухати у їх відсутність( а. с. 59). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Вироком Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року обмеження волі. Стягнуто з [PERSON] на користь Покровського ОУПФУ Донецької області матеріальну шкоду у розмірі 343390,87 грн. ( а. с. 9-12). Ухвалою суду апеляційного суду Донецької області від 14.07.2015 року вирок Красноармійського міськрайонного суду від 04.02.2015 року залишено без змін ( а.с. 14-16). Як вбачається з матеріалів справи з 20.12.2014 року по 20.07.2015 рік відповідачу було перераховано 59550,70 грн. пенсії ( а. с. 22). Згідно заяви від 15.09.2015 року [PERSON] просив утримати переплату пенсії за період з 12.07.2014 р. по 31.07.2015 р. в сумі 402241,57 грн. по 20% з її пенсії, з жовтня 2015 р. ( а. с. 23)., в подальшому заявою від 15.03.2018 р. просив відкликати свою заяву у зв`язку з неправильною сумою заборгованості ( а. с. 24). Розпорядженням від 04.08.2015 року Покровське ОУПФУ припинило виплату пенсію відповідачу з 01.08.2015 року у зв`язку з особистою заявою від 04.08.2015 року. ( а. с.60). Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Звертаючись із запереченнями на позовну заяву, відповідач зазначає, що позивачем був пропущений строк позовної давності, і просить у зв`язку з цим відмовити в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності. Разом з цим, відповідачем, зазначається, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження незаконності отримання ним пенсійних виплат за період з 01.12.2014 року по 31.07.2015 рік. Єдиною підставою для незаконної виплати пенсії слугував факт надання відповідачем завідомо підробленого документу. Такий факт використання завідомо підробленого документу [PERSON] та факт незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великому розмірі, був встановлений вироком суду від 04.02.2015 року, який вступив в силу 14.07.2015 року. Як зазначено у вироку, [PERSON] визнав свою провину за інкримінованим обвинуваченням та пред`явленні позовні вимоги Покровського ОУПФУ щодо повернення незаконно одержаних ним пенсійних виплат в сумі 343390,87 грн. у повному обсязі. ( а. с. 9-12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності , які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питання, чи мали місце ці дії та вчиненні вони цією особою. Отже, факт використання підробленого документу, на підставі якого була нарахована пенсія відповідачу, у тому числі за спірний період з 01.12.2014 року по 31.07.2015 рік, встановлено вироком суду, тому доводи відповідача про відсутність доказів, на підтвердження незаконності отримання ним пенсійних виплат за зазначений період, до уваги судом не приймаються. Враховуючи ту обставину , що факт незаконного використання підробленого документа був визнаний відповідачем, що підтверджено вироком суду, його заперечення проти позовних вимог з приводу відсутності таких доказів, судом відхиляються, та в даному випадку підлягає перевірці питання щодо пропуску позивачем строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Отже, перш ніж застосувати позовну давність суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача , за захистом якого той звернувся до суду. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність сплила і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання ( абзац другий частини п`ятої статті 261 ЦК України),- в даному випадку повернути незаконно одержані виплати. Саме з цього часу позивач мав пред`явити вимогу про повернення суми незаконно одержаних виплат за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р. Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 264 ЦК перебіг строку позовної давності переривається: 1) вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (наприклад, часткове повернення боргу, лист з проханням про відстрочку повернення боргу тощо); 2) у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників; 3) у разі пред`явлення особою позову, якщо предметом такого позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Матеріали справи містять заяву відповідача від 15.09.2015 року про визнання ним факт переплати йому пенсії з боку позивача за період з 12.07.2011 по 31.07.2015 р. ( у тому числі за спірний період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р). ( а. с. 23). Отже, з 15.09.2015 року позовна давність перервалась і перебіг позовної давності почався спочатку. Позивач звернувся до суду з позовом 17.01.2020 року, тобто з пропущенням строку позовної давності. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів, обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.( п. 4.2 Постанови Пленуму ВГС від 29.05.2013 року № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів») Твердження представника позивача про те, що визнання відповідачем боргу в сумі 343390,87 грн. є доказом щодо визнання ним зобов`язання щодо повернення пенсійних виплат в сумі 59550грн.70 коп. за період з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р., суд не приймає до уваги, оскільки такі пенсійні виплати ( 59550,70 грн.) нараховані за інший період та не були предметом розгляду в кримінальному провадженні, Вироком суду були стягнуті з відповідача на користь позивача незаконно одержані пенсійні виплати 343390,87 грн. за інший період з 23.09.2011 р. по 21.11.2014 р. Доводи представника позивача про те, що строки позовної давності почалися з моменту невизнання відповідачем зобов`язання з приводу повернути незаконно одержані пенсійні виплати в його заяві від 15.03.2018 року, не заслуговують на увагу, оскільки така заява свідчить про незгоду відповідача із загальною сумою заборгованості по незаконно одержаним виплатам, проте не підтверджує невизнання відповідачем самого факту незаконного одержання ним пенсійних виплат на підставі підробленого документу за спірний період ( з 01.12.2014 р. по 31.07.2015 р) ( а. с. 24). Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 « Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, якщо позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed