Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -11 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» /правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»/ та [PERSON] було укладено договір кредиту №6 /далі Кредитний договір/, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 10000доларів США зі сплатою 13,5% річних та комісій, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 жовтня 2010 року; -відповідач зобов`язання по вказаному Кредитному договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 12 вересня 2017 року має заборгованість 3206,36доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 2090,16доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 54362грн.35коп./; заборгованість за відсотками - 401,02доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 10430грн.01коп./; заборгованість за комісіями - 29,77доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 774грн.28коп./; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 575,08доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 14957грн.08коп./; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 110,33доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2869грн.54коп./, звернувся до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 3206,36доларів США., а саме: за кредитом - 2090,16доларів США; по відсотках - 401,02доларів США; за комісіями - 29,77доларів США; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 575,08доларів США; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 110,33доларів США, та витрати по сплаті судового збору у сумі 1600грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду клопотання\~ /а.с.34/, згідно якого позов підтримав, просив його задовольнити в повній мірі та просив розглянути справу в суді без представника позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник відповідача Лукачко І. [PERSON] надав до суду заяву /а.с.61/, згідно якої в задоволенні позову просив відмовити та просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність відповідача. Крім того, представник відповідача [PERSON] надав до суду клопотання /а.с.48/, згідно якого вважав, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: -відповідно до укладеного кредитного договору даний кредит погашався не в повній мірі, у зв`язку з чим, що між [PERSON] та банком неодноразово укладались додаткові угоди; -в 2013 році [PERSON] здійснив, як він рахував, останній платіж за договором та вважав його повністю виконаним; -про те, що остання сплата за кредитом [PERSON] проведена 9 вересня 2013 року свідчить і виписка по сплаті, надана самим позивачем до матеріалів справи; -з 2013 року [PERSON] не отримував жодних повідомлень з банку про наявну заборгованість; -до суду з даним позовом банк звернувся тільки в листопаді 2017 року, тобто після спливу строку звернення до суду; клопотань щодо поновлення пропущеного строку позивачем не заявлялось; -просив суд винести рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» відмовити повністю у зв`язку зі спливом строку пред`явлення позову. Ніяких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження по справі тощо/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності представника позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.12 ЦПК України: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.ст.1054,1055 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №6, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000доларів США зі сплатою 13,5% річних та комісій, з кінцевим терміном погашення заборгованості до 10 жовтня 2010 року. Згідно додаткової угоди від 1жовтня 2010 року про внесення змін до Договору кредиту №6 від 11 жовтня 2007 року кінцевий термін погашення заборгованості був встановлений не пізніше 10 жовтня 2012 року /а.с.7-17, 26-32/. Також було встановлено, що відповідач зобов`язання по вказаному Кредитному договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 12 вересня 2017 року має заборгованість 3206,36доларів США, а саме: заборгованість за кредитом - 2090,16доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 54362грн.35коп./; заборгованість за відсотками - 401,02доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 10430грн.01коп./; заборгованість за комісіями - 29,77доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 774грн.28коп./; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 575,08доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 14957грн.08коп./; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 110,33доларів США /що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 2869грн.54коп./, що підтверджується розрахунком /а.с.20-25/. Представник відповідача подав до суду клопотання, в якому зазначив, що на момент звернення до суду у позивача закінчився перебіг строку позовної давності, а саме зазначив, що: -відповідач вважав кредит повністю сплаченим, оскільки останню сплату по кредиту він провів 9 вересня 2013 року, про що свідчить і сама виписка по сплаті, надана позивачем до матеріалів справи; -з 2013 року відповідачем не отримано жодних повідомлень стосовно наявної в нього заборгованості чи вимог про усунення порушень умов кредитного договору, і на цій підставі просив відмовити у задоволенні позову /а.с.47-48/. Частина 1 статті 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України: позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки /ст.257 ЦК України/. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема,\~ до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила /ч.1 ст.261 ЦК України/. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку /ч.5 ст.261 ЦК України/. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи /ст.261 ЦК України/. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами та правилами надання банківських послуг, а саме: п.3.2.5 договору кредиту №6 від 11 жовтня 2007 року /а.с.7-10/ визначено, що кредитор в разі порушення умов договору позичальником має право розірвати даний кредитний договір після спливу 30 календарних днів з дня направлення позичальнику листа про дострокове повернення кредиту, який зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Згідно позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі №6-116цс13: у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.266 ЦК України: зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, враховуючи, що заборгованість за договором кредиту №6 від 11 жовтня 2007 року з урахуванням додаткових угод у відповідача [PERSON] виникла, відповідно до наданого розрахунку починаючи з 9 жовтня 2013 року, строк позовної давності для якої відповідно до умов договору становить три роки, суд приходить до висновку про закінчення строку позовної давності 10 жовтня 2016 року, тобто до моменту звернення позивача до суду, а саме - 24.10.2017 року /дата відправки позову до суду поштою/. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з застосуванням наслідків порушення строків позовної давності.

Outcome: dismissed