Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту, посилаючись на те, що між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] 23.10.2007 року було укладено договір кредиту №CVI0GA0000000030, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 29000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2025 року. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Станом на 20.05.2014 року загальна заборгованість боржника складає 74547,90 дол. США, яка складається з наступного: - 29792,50 дол. США - заборгованість за кредитом; - 11398,12 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 398,07 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 29389,00 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору; - 21,33 дол. США - штраф (фіксована частина); - 3548,88 дол. США - штраф (5% від суми позову). Позивач просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 74547,90 дол. США за договором кредиту та 3654,00 грн. судових витрат. В судовому засіданні представник позивача Українець О.П. позовні вимоги підтримав повністю. Просив стягнути з відповідача суму боргу за договором кредиту. Також доповнив, що відповідно до п.4.5 кредитного договору сторони встановили строк позовної давності 5 років. Відповідачем 31.03.2009 року в рахунок погашення заборгованості було внесено кошти в сумі 64,94 дол. США, тобто відбулося переривання строку позовної давності і свідчить про визнання боргу відповідачем. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги визнали частково, пояснили, що [PERSON] дійсно у 2007 році отримала кредит в сумі 29000 дол. США зі строком повернення 23.10.2025 року. Гроші та відсотки своєчасно не повернула. Згідно договору кредиту сторони погодили строк позовної давності про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафу у п'ять років. Визнають позов в частині погашення тіла кредиту, за виключенням страхових платежів в сумі 792,50 дол. США, процентів за користування кредитом, комісій за користування кредитом. Щодо вимог про стягнення пені на підставі ст.551 ч.3 ЦК України просили зменшити розмір, оскільки він перевищує розмір збитків, а також просили врахувати матеріальний стан [PERSON]- вона є пенсіонеркою, фактично має на утриманні дочку, яка не працює та здійснює догляд за малолітньою дитиною. В задоволенні вимог про стягнення штрафу (фіксована частина та процентна складова) просять відмовити, зважаючи на те, що відповідач не може бути притягнутий двічі до цивільно-правової відповідальності за одне й те саме правопорушення. Вважають, що страхові платежі не можуть бути стягнуті за цим позовом, оскільки договір іпотеки судовим рішенням визнаний недійсним. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні дослідженими доказами встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 23.10.2007 року було укладено договір кредиту № CVI0GA0000000030 згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 29000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 23.10.2025 року. За період користування позикою відповідач [PERSON] не виконувала своїх договірних зобов'язань. Станом на 20.05.2014 року загальна заборгованість боржника складає 74547,90 дол. США, яка складається з наступного: - 29792,50 дол. США - заборгованість за кредитом; - 11398,12 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 398,07 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 29389,00 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору; - 21,33 дол. США - штраф (фіксована частина); - 3548,88 дол. США - штраф (5% від суми позову). Вказані обставини підтверджуються розрахунком. Із вказаного розрахунку вбачається, що 31.03.2009 року [PERSON] внесено 64,94 дол. США в рахунок погашення заборгованості. Внесення відповідачем вказаного платежу свідчить про визнання нею боргу, тому в силу ст.264 ч.1 ЦК України перебіг п'ятирічного строку позовної давності, встановленого сторонами (п.4.5 договору кредиту) - перервано. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст..1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач умови договору належним чином не виконувала з неї підлягає стягненню борг за договором кредиту. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості за кредитом, відповідач повинен повернути 29792,50 дол. США заборгованості по тілу кредиту, 11398,12 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом, а також пені та штрафу, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту складає 29389,00 дол. США та штрафи відповідно до Договору: 21,33 дол. США - штраф (фіксована частина) та 3548,88 дол. США - штраф (5% від суми позову). Відповідно до ст.551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 20000 дол. США та штрафу (процентна складова) до 3000 дол. США. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] є особою пенсійного віку, розмір її пенсії становить 944 грн. на місяць, фактично має на утриманні дочку, яка не працює та здійснює догляд за малолітньою дитиною, що підтверджено довідкою Ропчанської сільської ради Сторожинецького району та довідкою про розмір пенсії. Суд також приймає до уваги ступінь виконання зобов'язання відповідачем, який є незначним з моменту укладення договору. Посилання відповідача та його представника на те, що платежі, внесені позивачем в рахунок страхування майна в сумі 792,50 дол. США, не можуть бути стягнуті в зв'язку з розірванням договору іпотеки судом до уваги не приймаються, оскільки ця обставина належним чином не доведена. Ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved