Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованості в сумі 86 448, 88 гривень. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.07.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 277/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25 000 грн. (річний процент 45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці,з 30.07.2007 по 29.07.2009. Зазначає, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 277/1 від 30.07.2007 останній платіж по кредиту був здійснений 28.11.2008 в сумі 500 грн. Кредитна заборгованість станом на 11.02.2019 згідно з договором кредиту-поруки № 277/1 від 30.07.2007 складає 86 448, 88 грн., з яких: по тілу кредиту 15 231, 88 грн., по відсотках за користування кредитом 71 217, 02 грн. Відсотки за користування кредитними коштами (тіло кредиту 15231, 88 грн.) за період з 28.11.2008 по 11.02.2019 становлять 3727 днів: 3658 днів * 15 231, 88 грн. * 45 % / 365 = 69 989, 35 грн.+1227, 67 = 71 217, 02 грн. Вказує, що відповідач [PERSON] порушив свої зобов`язання. Зауважує, що за умовами договору кредиту-поруки № 277/1 від 30.07.2007 сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Позичальник [PERSON] був ознайомлений з умовами договору кредиту-поруки 277/1 від 30.07.2007 і згоден із умовами надання кредиту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом надіслання повісток рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. А тому, суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно з вимогами ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 30.07.2007 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] був укладений договір кредиту-поруки № 277/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 25 000 грн. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, (річний процент 45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 24 місяці, з 30.07.2007 по 29.07.2009. Згідно з п. п. 1.2, 1.3 кредит надається терміном на 24 місяці з 30.07.2007 по 29.07.2009, за користування яким сплачуються відсотки з розрахунку 45 % річних. У забезпечення виконання вищевказаного договору між позивачем та позичальником, згідно з умовами договору кредиту-поруки № 277/1 від 30.07.2007, [PERSON] зобов`язаний в повному обсязі перед позивачем за своєчасне та повне виконання ним свого обов`язку за договором. Згідно з п. 5.1 договору кредиту-поруки поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі солідарно терміном на десять років з дня укладення договору але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Відповідно до п. 8.1. договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості станом на 11.02.2019 згідно з договором кредиту-поруки № 277/1 від 30.07.2007 складає 86 448, 88 грн., з яких: по тілу кредиту 15 231, 88 грн., по відсотках за користування кредитом 71 217, 02 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами підлягають частковому задоволенню, а саме, підлягає до стягнення сума нарахованих процентів станом на 29.06.2011 (дати спливу визначеного кредитним договором строку кредитування). Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Однак, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 711/6227/14-ц. Заборгованість за процентами розраховується судом за наступною формулою: (А1 * 45 % * А2) / 365 днів = Х, де А1тіло кредиту, А2 кількість днів прострочення. За період з 28.11.2008 до 29.07.2009 наявні 243 дні прострочення. Отже, розмір процентів становитиме 4 563, 30 (15231,88грн. * 45 % * 243 днів / 365 днів = 4 563,30 грн.). Беручи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що до стягнення підлягає заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в сумі 4 563, 30 грн., яка розрахована станом на 29.07.2009 та за процентною ставкою 45 % на рік. Нараховані спілкою проценти поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредиту-поруки становитиме 19 795, 18 грн., з яких: 15 231, 88 грн. заборгованість по тілу кредиту; 4 563, 30 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до п. 5.1 договору кредиту-поруки № 258/1 від 30.06.2008 поручитель поручається перед спілкою за виконання позичальником обов`язків за договором та відповідає перед кредитодавцем за порушення позичальником зобов`язань у повному обсязі (включаючи сплату всіх відсотків, збитків у тому числі упущеної вигоди) терміном на десять років з дня укладення договору, але не раніше виконання всіх зобов`язань за ним. Частиною 1ст. 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Як зазначено у ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, оскільки відповідач [PERSON] , як позичальник за договором, належним чином не виконував свої зобов`язання відповідно до умов договору, внаслідок чого допустив заборгованість по сплаті кредиту та процентів згідно з договором, суд вважає, що з відповідача. на користь позивача слід стягнути 19 795, 18 грн. заборгованості за договором кредиту-поруки № 277/1 від 30.07.2007. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та зважаючи, що при зверненні до суду судовий збір не сплачено, тому суд, вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі 1762 грн. (яка підлягала сплаті при зверненні до суду з позовом) стягнути на користь держави зі сторін пропорційно до задоволених вимог. Таким чином з позивача в користь держави слід стягнути 881 грн. судового збору, а з відповідача стягнути 881 грн. судового збору.

Outcome: approved