Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Позивач подала до суду позов про стягнення аліментів з [PERSON], аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебували у шлюбі з відповідачем, від якого у сторін народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] народження, [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дітей батьком записаний відповідач по справі. Відповідач не бере достатньої участі у вихованні та утриманні дітей. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів в зазначеному в позові розмірі та відмовити в задоволенні позову щодо витрат на правничу допомогу, як необґрунтованою. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Святошинського суду м. Києва, шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с.14-15). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 18-20). Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з матір'ю та перебувають на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дитей в достатній мірі не надає. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається, з матеріалів справи відповідачем 03.08.2018 року було подаровано малолітнім дітям [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] трикімнатну квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири від 03.08.2018 року посвідченого приватним нотаріусом КМНО Бородіною О.В. (а.с. 60-62). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на утриманні у відповідача по справі перебуває малолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 94). Відповідно до Витягу з медичної картки стаціонарного хворого № 510/123 Центру ендокринології та обміну речовин ОКЛ м. Києва [PERSON] хворіє на цукровий діабет (а.с. 95). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для задоволення позову частково про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, а саме аліменти слід стягнути в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від сплати якого позивач була звільнена відповідно до Закону України «Про судовий збір». Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Однак позивачем суду не було надано копію договору про надання професійної правничої допомоги та представництва у цивільному процесі, яким передбачено витрати на професійну правничу допомогу та їх вартість. Крім того, не підтверджено факт оплати коштів за надання правової допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об'єднання (організаційні форми адвокатської діяльності). Згідно із ч. 2 ст. 30 вказаного Закону порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. За таких обставин, суд вважає, за необхідне відмовити в задоволення позовних в частині стягнення судових витрат на користь позивача. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial