Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 03.04.2008 року між сторонами було укладено договір. Відповідно до договору позивач надав кредит у сумі 2197 грн. 44 коп. зі сплатою 24 % річних за користуванням кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним а Банком договір. підписавши заяву, підтвердив, що ним надана згода разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Банк свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідачка свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у своїй письмовій заяві від 06.02.2014 року просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Оскільки представник позивача у своїй заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.04.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 2197 грн. 44 коп., на строк 12 місяців з 03.04.2008 року по 03.04.2009 року за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2% на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 51 грн. 64 коп. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 366 грн. 24 коп. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначеній заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам. За умовами вказаного договору, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти - щомісячний платіж у розмірі 259 грн. 78 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат за умовами. З заяви позичальника вбачається, що відповідач 03.04.2008 року підписав вказану заяву, що свідчить про те, що останній отримав кредитну картку, на яку були зараховані грошові кошти. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. У п. 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз'яснено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Однак підстави для застосування позовної давності у суду відсутні, оскільки п. 1.7.31 умов та правил надання банківських послуг, які підписані відповідачем, строк позовної давності становить 50 років. Станом на 11.04.2013 року за відповідачем існує заборгованість у сумі 30540 грн. 42 коп., зокрема: заборгованість за кредитом - 2197 грн. 44 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 306 грн. 28 коп., заборгованість за комісію за користування кредитом - 619 грн. 68 коп., 25486 грн. 52 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1430 грн. 50 коп. - штраф (процентна складова). Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягають стягненню 30540 грн. 42 коп. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 305 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved