Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача 8060,01 гривень матеріальної та 10 000 гривень моральної шкоди, а також судові витрати. Вимоги обґрунтував тим, що 12.08.2016 року на перехресті нерівнозначних доріг в селі Вишнів Любомльського району Волинської області відповідач, керуючи по другорядній дорозі автомобілем «ВАЗ», номерний знак [NUMBER], не надав переваги в русі керованому позивачем автомобілю «Варбург», номерний знак [NUMBER], та допустив зіткнення. Відповідною постановою суду відповідач визнаний винним у вчиненні передбачених ст.ст.1224, 124 КУпАП правопорушень. Від зіткнення автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, відновлювальний ремонт яких за висновком експертного авто-товарознавчого дослідження складає 6560,01 гривень, а вартість самого дослідження - 1500 гривень. Відповідач добровільно відшкодувати ці збитки відмовився. Позивач вважає, що зазнав і моральної шкоди, оскільки пережив нервовий стрес, душевні страждання і хвилювання, чимало часу витратив на доведення своєї невинуватості, оформлення документів і проведення експертизи. Позивач ніде не працює, є інвалідом третьої групи, через постійні переживання за відсутності коштів змушений був взяти кредит, саме звернення у суд та відмова відповідача відшкодувати збитки посилюють переживання, тому моральну шкоду оцінює у 10000 гривень. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному об'ємі. Відповідач позов визнав частково: згідний із розміром майнової шкоди; щодо моральної вважає заявлені вимоги завищеними і погоджується на відшкодування 500 гривень. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Свідоцтвом серії [NUMBER] стверджено, що автомобіль «Варбург», номерний знак [NUMBER], належить [PERSON]. Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 26.08.2016 року [PERSON] визнаний винним у порушенні п.п.13.1, 2.10 Правил дорожнього руху та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.1224, 124 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Постановою Апеляційного суду Волинської області від 30.09.2016 року апеля-ційна скарга [PERSON] задоволена частково. Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо [PERSON] за ознаками ст.124 КУпАП закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП, за ознаками ст.1224 КУпАП [PERSON] від адміністративної відповідальності звільнено на підставі ст.22 КУпАП. Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 23.09.2016 року [PERSON] визнаний винним у порушенні п.п.2.10, 16.11 Правил дорожнього руху при обставинах, вказаних позивачем у позовній заяві, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст.1224, 124 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу. Висновком експертного авто-товарознавчого дослідження №1170 від 02.12.2016 року стверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Варбург», номерний знак [NUMBER], становить 8577,79 гривень, вартість заподіяного пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП матеріального збитку - 6560,01 гривень. Згідно квитанції №20 від 23.11.2016 року [PERSON] сплатив 1500 гривень за проведення експертного авто-товарознавчого дослідження. Згідно із п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В порядку ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду від 23.09.2016 року безспірно доводить винність відповідача у порушенні Правил дорожнього руху, яке перебуває у прямому причинному зв'язку із зіткненням керованого ним автомобіля та автомобіля позивача, внаслідок чого обидва зазнали механічних пошкоджень. Відповідач жодних доказів вини позивача у пригоді не надав. Наданий позивачем висновок авто-товарознавчого дослідження в судовому засіданні був оспорений відповідачем, за клопотанням якого призначено відповідну експертизу. Однак від її проведення відповідач фактично відмовився, не здійснивши оплату. Інших доказів, які б спростовували заявлений позивачем розмір майнової шкоди, відповідач також не надав, обгрунтованих заперечень не навів. За таких обставин суд вважає доведеним розмір майнової шкоди, який становить вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. Позивач помилково відніс до майнової шкоди вартість проведеного дослідження, яке не стосується прямої дійсної шкоди, а є одним з доказів по справі. Немає підстав для віднесення такої вартості і досудових витрат, оскільки дослідження не є експертизою в розумінні ст.ст.66, 86, 147 ЦПК України, а спеціаліст-автотоварознавець залучений позивачем не в межах судового провадження. Отже, заявлений позивачем розмір майнової шкоди підлягає частковому відшкодуванню. Щодо моральної шкоди суд приходить до такого висновку. Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фі-зичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Самим фактом пошкодження майна позивачу спричинено моральні страждання з огляду на його соціальний статус особи з інвалідністю; зміну звичного способу життя, що пов'язано з неможливістю використання транспортного засобу та проведенням його ремонту за власні кошти. Заявлене позивачем погіршення стану здоров'я доказами не підтверджене, а причинний зв'язок між укладенням кредитного договору і пошкодженням майна не доведений. У зв'язку з цим суд вважає, що заподіяння позивачу відповідачем моральної шкоди доведене, однак відповідно до встановлених обставин та принципів справедливості і співрозмірності заявлений розмір відшкодування підлягає зменшенню. Таким, чином позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: partial