Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на 28/100 частин житлового будинку по [ADDRESS], що належали [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що інші 72/100 частин вказаного будинку належать йому. Після смерті [PERSON] частку останнього ніхто не успадкував. [PERSON] пояснив, що в кімнаті, яка належала [PERSON] він самочинно провів перепланування, змінив стіну і покрівлю. Посилаючись на вказані обставини і те, що він відкрито, добросовісно, безперервно володіє вказаною частиною будинку, і просить задовольнити його вимоги. Представник відповідача проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем було знищено нерухоме майно, що належало [PERSON], а на його місці позивач здійснив самочинне будівництво. Також посилається на те, що позивач був обізнаний про те, що незаконно володіє спірною частиною домоволодіння. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності 72/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.5-12). Інші 28/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] належали на праві власності [PERSON] (а.с.43-46), який помер [INFO], що підтверджується актовим записом про смерть № 981 від 23.12.1979 року (а.с.58-59). Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, спадкування не здійснювалося (а.с.35). У відповідності до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Частиною 4 вказаної статті встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, Правила ст..344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001 року. Стаття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, тобто обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. З встановлених по справі обставин вбачається, що позивач знав про те , що він володіє 28/100 частинами житлового будинку по [ADDRESS], що належали на праві власності [PERSON]. Після смерті останнього позивач знав, що частка останнього спадкується, що в разі відсутності спадкоємців спадщина може бути визнана відумерлою. Так, згідно листа начальника житлового органу (а.с.14), на адресу [PERSON], що була матір'ю позивача, було повідомлено, що спадкоємці другої частки вказаного будинку відмовляються від спадщини в дохід держави. Таким чином, в діях позивача відсутня умова добросовісності, визначена ст. 344 ЦК України . Крім того, як видно із довідки Харківського МБТІ, технічного паспорту (а.с.6, 8-12), частина вказаного будинку літ. «А1» знесена. Позивач [PERSON] в своєму позові і в судовому засіданні пояснив, що кімнати, яка належала [PERSON], не має, що він здійснив перепланування, змінив стіну і покрівлю. Вказані перепланування позивач здійснив самочинно. Таким чином, позивачем було знищено нерухоме майно, що належало [PERSON], замість нього позивач створив інше нове нерухоме майно, а отже відсутня умова відкритого, безперервного володіння чужим нерухомим майном протягом 10 років. Приймаючи до уваги вищевикладене, що відсутні підстави, визначені ст.344 ЦК України для набуття права власності за набувальною давністю, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed