Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між нею та СТзОВ «Берегиня» 26.09.2009 р., зареєстрований у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницького регіонального центру ДЗК 14.12.2010 р. за №041076100 та скасувати його державну реєстрацію. Позовні вимоги мотивовані тим, що цей договір позивач не підписувала, а підпис під договором належить іншій особі. В судових засіданнях позивач та представник позивача позов підтримували з аналогічних мотивів. Ствердили, що позивач не могла укласти такий договір на 15 років, отримуючи орендну плату по договору у натуральній формі позивач розписувалась у накладних, але не у відомостях. Порушення своїх прав оскаржуваним договором позивач вбачає у низькому розмірі орендної плати і можливості отримати більшу орендну плату за рахунок іншого потенційного орендаря. Після заміни представника позивача суду було подано письмове пояснення від 01.11.2016 р., у якому представник позивача додатково покликається на відсутність у договорі усіх істотних умов, визначених законом, а саме умов передачі у заставу та внесення до статутного фону права оренди земельної ділянки; акту приймання-передачі земельної ділянки. У судових засіданнях позивач та представник позивача покликаються на те, що орендар протиправно передав право оренди земельної ділянки позивача іншій особі - ПП «Аграрна компанія 2004». Представник відповідача - 1 проти позову заперечив з мотивів, зазначених у запереченні. Покликається на фактичне укладення та підписання договору саме позивачем, періодичне отримання позивачем в рахунок орендної плати під розписку сільськогосподарської продукції. Покликається на сплив з 26.09.2012 р. позовної давності та недоведеність тверджень про підробку підпису. В судовому засіданні представник відповідача - 1 надав аналогічні пояснення. Покликається на суперечливість пояснень позивача щодо обставин підписання договору та отримання орендної плати, перешкоджання позивачем проведенню судової почеркознавчої експертизи. Покликаючись на презумпцію правомірності правочину вважає позовні вимоги недоведеними. Відповідач - 2 подав клопотання про розгляд справи без участі свого представника, у якому також позов заперечив. При цьому, листом від 08.11.2016 р. №99-2221-99.5-3067/0/28-16 ствердив, що згідно Книги реєстрації договорів оренди землі по Сутковецькиій сільській раді оскаржуваний договір оренди укладений на 15 років. Представник третьої особи в судові засідання не з'являвся, пояснень по справі не надав. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. У відповідності до договору оренди землі від 26.09.2009 р., зареєстрованого у Ярмолинецькому районному відділі Хмельницького регіонального центру ДЗК 14.12.2010 р. за №041076100, його сторонами зазначено [PERSON] (орендодавець) та СТзОВ «Берегиня» (орендар). Договір передбачає передачу в оренду орендарю належну орендодавцеві на підставі державного акту [NUMBER] земельної ділянки площею 1,7366 га кадастровий номер [NUMBER] строком на 15 років. Саме такий строк оренди підтверджується і листом від 08.11.2016 р. №99-2221-99.5-3067/0/28-16 відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі, а покликання позивача на зміну строку оренди шляхом дописування цифри не доведене у встановленому порядку належними доказами. Договір містить підпис в графі «орендодавець» від імені [PERSON]. Підставою недійсності договору позивач вказує неналежність їй цього підпису. Інші підстави недійсності договору позивачем у позовній заяві не заявлялись. У зв'язку із цим, ухвалою суду від 29.03.2016 р. за клопотанням позивача призначалась судово-почеркознавча експертиза. Листом від 15.04.2016 р. №19/123-3201 Хмельницький НДЕКЦ МВС України інформував, що підписи, які підлягають дослідженню, виконані спрощеними рухами та мають обмежену кількість графічного матеріалу, що не дозволяє виявити такі індивідуальні ідентифікаційні ознаки, які б у своїй сукупності були б суттєвими і достатніми для формування хоча б ймовірного висновку експерта. З врахуванням зазначеного листа ухвалою суду від 04.05.2016 р. матеріали справи були повторно скеровані для виконання ухвали суду від 29.03.2016 р.. Листом від 17.05.2016 р. Хмельницький НДЕКЦ скерував рахунок вартості проведення експертизи. Оскільки у клопотанні від 15.02.2016 р. позивач гарантувала оплату експертизи, такий обов'язок був покладений на позивача ухвалою суду від 19.03.2016 р., Ярмолинецький районний суд неодноразово із супровідними листами скеровував позивачу рахунок для проведення оплати, однак, така оплата позивачем проведена не була. Згідно із ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи наведене, а також наявні у справі докази виконання сторонами умов оскаржуваного договору, стверджуване не підписання позивачем договору не було доведено суду у встановленому порядку належними доказами. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що про укладення даного договору позивачу було відомо, позивач отримував у відповідача на виконання договору орендну плату у натуральній формі, що підтверджується відомістю на видачу пшениці членам бр. №4 в рахунок земельного паю; відомістю я-001-0001 по 0033 на видачу орендної плати за 2015 р. мукою та цукром по с. Сутківці (Ярмолинці); відомістю я-001-0001 по 0023 на видачу орендної плати за 2015 р. зерном по с. Сутківці (Ярмолинці); накладною №80 від 27.06.2015 р.. Хоча позивач не змогла визначитись щодо належності їй підписів у вказаних документах, факт отримання від відповідача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати вона не заперечила. Згідно із ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Такі обставин не були доведені та з матеріалів справи не вбачаються. Покликання позивача на відсутність між сторонами згоди з усіх істотних умов договору (а саме умов передачі у заставу та внесення до статутного фону права оренди земельної ділянки; акту приймання-передачі земельної ділянки), спростовується матеріалами справи. Представником відповідача надано оригінал акту приймання-передачі земельної ділянки, який визначений невідємною частиною оскаржуваного договору. Позивач не заперечила належність підпису на цьому акті їй, хоча іі ствердно не визнала цього факту (як і факту підписання самої позовної заяви). Враховуючи, що суду не було доведено факт укладення між тими ж сторонами двох договорів оренди щодо кожної з двох належних позивачу земельних ділянок, покликання представника позивача не неконкретизованість у цьому акті земельної ділянки до уваги не приймається. Щодо умов передачі у заставу та внесення до статутного фонду, то в силу п. 15 розд. ІХ Прикінцеві положення ЗК України, введено мораторій на відчуження у будь-який спосіб земельних ділянок сільськогосподарського призначення, вимоги якого не підлягають зміні за домовленістю сторін. Не впливають на дійсність договору і покликання позивача на передачу орендарем орендованих земельних ділянок іншим суб'єктам. Таке покликання не було доведено належними доказами, покази свідків [PERSON], [PERSON] ґрунтуються на чутках і власних припущеннях. Крім того, згідно із п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. Відтак, наявність підстав, передбачених у ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання оскаржуваного договору недійсним не була доведена у встановленому порядку належними доказами. З урахуванням наведеного, не вбачаються підстави і для задоволення позовних вимог і в частині зобов'язання скасувати державну реєстрацію договору оренди, оскільки такі вимоги є похідними від вимог про визнання оскаржуваних договорів недійсними. Прицьому, покликання відповідача - 1 на сплив позовної давності не приймається до уваги, оскільки за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за доведеності позовних вимог. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed