Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 67280 гривень 81 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 листопада 2017 року в м. Черкаси по вул. Смілянській, керуючи транспортним засобом марки «Opel» д.н.з. [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом PEUGEOT д.н.з [NUMBER] , чим завдав майнової шкоди для ПАТ «Креді Агріколь банк». На момент ДТП транспортний засіб PEUGEOT д.н.з [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», відповідно до договору добровільного страхування майна. На виконання умов договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь вигодонабувача в розмірі 167280 гривень 81 копійку. Враховуючи, що розмір заподіяних відповідачем збитків перевищує ліміт відповідальності страховика, а тому відповідно до ст. 1194 ЦК України на відповідача покладається обов`язок відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди (167280 гривень 81 копійка - 100000 гривень = 67 280 гривень 81 копійка) та страховим відшкодуванням в розмірі 67280 гривень 81 копійка, які представник позивача просив стягнути судовим рішенням. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 квітня 2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, 08 травня 2020 року надіслав до суду відзив в якому зазначив, що 02 листопада 2017 року на території республіки Німеччина ним придбаний автомобіль марки Opel Insignia Sports Tourer SW, який він застрахував у цей же день у страховій компанії Німеччини з терміном до 01 грудня 2017 року . 10 листопада 2017 року під час керування даним автомобілем відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду шляхом зіткнення з автомобілем марки «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] по вул. Смілянській в м. Черкаси, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 17 листопада 2017 року постановою Соснівського районного суду м. Черкаси відповідач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. Автомобіль яким керував відповідач, мав страховий сертифікат «Зелена картка», а автомобіль марки «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] мав страховий поліс внутрішнього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в Україні. Вважає, що відшкодування витрат пов`язаних з відновлювальним ремонтом автомобіля Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] з урахуванням зносу має відбуватися страховими компаніями з якими укладені договори. Крім того зазначив, що 10 листопада 2017 року автомобіль Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] після оформлення відповідних документів, з місця дорожньо-транспортної пригоди поїхав самостійно, оскільки мав незначні пошкодження, зовнішні світлові прилади були у справному стані. Щодо оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] за звітом №1612 від 27 грудня 2017 року на суму 190188 гривень 65 копійок, в тому числі ПДВ 31698 гривень 11 копійок, відповідач не погоджується, оскільки такої кількості пошкоджень на автомобілі не було. Огляд автомобіля представником страхової компанії не проводився в тому числі і на місці ДТП, а відбувся такий лише 21 грудня 2017 року на замовлення ПАТ «СК «Українська страхова група», тобто через 40 днів після ДТП і без участі представника власника автомобіля «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] та учасника ДТП, про що свідчить копія протоколу огляду транспортного засобу в якому відсутні дані про їх присутність. Будь-яких повідомлень на адресу відповідача про місце, дату і час проведення огляду автомобіля, не надходило. Вважає, що оскільки на місці ДТП аварійний комісар не оглядав автомобіль, тому в подальшому такий огляд мав би бути проведений в обов`язковій присутності сторін, щоб уникнути всіх сумнівів в об`єктивності огляду пошкодженого автомобіля. Крім того зазначив, що в наданій позивачем копії звіту №1612 від 27 грудня 2017 року відсутні дані про те при якій дорожньо-транспортній пригоді (дата, місце, час) автомобіль «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] отримав пошкодження. Щодо відшкодування суми 67280 гривень 81 копійка на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідач зазначив, що оскільки він мав страховий сертифікат «Зелена картка» на автомобіль який на день ДТП не був зареєстрований в Україні, тому відповідно до п.п. в) п.41.2.ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка». Відтак вважає, що позивач зобов`язаний був звернутися до Моторно (транспортного) страхового бюро України для відшкодування шкоди по відновленню пошкодженого автомобіля «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] . Крім того зазначив, що позивачем не надано суду доказів, що такий звертався для відшкодування шкоди на суму 167280 гривень 81 копійки до МТСБУ та йому відмовлено у її виплаті саме в такому розмірі. Згідно наданої позивачем копії договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 28-0199-01410/0198 від 03 січня 2017 року був укладений договір між ПАТ «СК «Українська страхова група» і ТОВ «Ілта» на об`єкт страхування транспортного засобу «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] з терміном дії з 13 січня 2017 року по 12 січня 2018 року та вигодонабувачем є ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК». Згідно наданої позивачем копії листа ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» №13600- 15 від 24 січня 2018 року адресованого до ПАТ «СК «Українська страхова група», банк як вигодонабувач просить перерахувати страхову компанію суму страхового відшкодування за договором страхування №28-0199-01410/198 від 03 січня 2018 року в розмірі 167280 гривень 81 копійку. Вважає, що такі обставини свідчать про існування іншого договору страхування за яким страхова компанія зобов`язана перерахувати суму страхового відшкодування за іншим страховим випадком за участю транспортного засобу. Таким чином всупереч зазначеного листа ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», ПАТ «СК «УСТ» перераховує кошти не за тим договором про який вказує банк, про що свідчать дані про транспортний засіб Mercedes-Benz д.н.з [NUMBER] в позовній заяві. Окрім того зазначив, що всупереч нормі процесуального права, представником позивача до позовної заяви надано письмові докази у вигляді ксерокопій, які не завірені належним чином та у позовній заяві не зазначено наявність таких документів в оригіналах та місце їх зберігання чи перебування, також не долучив претензії та клопотання, що позбавляє відповідача можливості з ними ознайомитися і висловити свою думку щодо них у відзиві. Відповідач у відзиві зазначив, що у зв`язку із розглядом справи в суді він очікує понести витрати за надання правничої допомоги на суму орієнтовно 6000 гривень, що буде підтверджено під час судового розгляду відповідними документами. Просив суд відмовити ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього грошових коштів в розмірі 67280 гривень 81 копійку та судових витрат. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 листопада 2017 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, за те що він 10 листопада 2017 року, 17 годині 42 хвилин в м. Черкаси по вул. Смілянській, 77, керуючи автомобілем «Opel Insignia» н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду, після чого останній покотився та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110557 д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 7). Відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відтак, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Peugeot 301» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки Peugeot 301», 2013 року випуску д.н.з. [NUMBER] належить ТОВ «Ілта» (а.с. 5-6). Із додатку № 28-0199-01410\\0198 до Генерального договору добровільного страхування ризиків пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №28-0199-01410 від 03 листопада 2016 року страховик ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», страхувальник ТОВ «Ілта» та вигодонабувач ПАТ «Креді Агріколь Банк» уклали договір страхування автомобіля марки «Peugeot 301», 2013 року випуску д.н.з. [NUMBER] . Згідно звіту № 1612 про оцінку вартості ремонту автомобіля «Peugeot 301», 2013 року випуску д.н.з. [NUMBER] від 27 грудня 2017 року вартість відновлювального ремонту складає 190188 гривень 65 копійок в тому числі ПДВ 31698 гривень 11 копійок (а.с.9-11). Як вбачається із страхового акта №ККА-58931 від 31 січня 2018 року розмір страхового відшкодування 167280 гривень 81 копійка (а.с. 12). Відповідно платіжного доручення від 31 січня 2018 року ПАТ СК «УСГ» перерахувало кошти ПАТ «Креді Агріколь Банк» 167280 гривень 81 копійку (а.с. 24). Як передбачено ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов`язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року, страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з довідки Управління патрульної поліції у м. Черкаси від 30 листопада 2017 року №720 СК/41/24-2017, 10 листопада 2017 року о 18 годині 21 хвилина по вул. Смілянська, 77 м. Черкаси, внаслідок ДТП автомобіль марки «Peugeot 301», 2013 року випуску д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження (а.с. 15). Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено ст.1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, відповідач, як страховик винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі ст.1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Відтак, з врахуванням наявності вини з боку [PERSON] у скоєнні ДТП, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», що є підставою для їх задоволення. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на предмет підтвердження здійснення відшкодування шкоди в розмірі 67280 гривень 81 копійка ТОВ «Страхова компанія «Українська страхова група», які підлягають стягненню із відповідача. Оскільки позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» задоволено, відтак вимога відповідача про стягнення витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6000 гривень не підлягає задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати в розмірі 2102 гривні сплаченого судового збору при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved