Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 12474,66 гривень. В обґрунтування вимог вказує, що 08 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н, згідно умов якого остання отримала 08 квітня 2008 року кредит у розмірі 3000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на те, що позичальник належним чином зобов'язання не виконує, просить суд позов задовольнити та стягнути з боржника заборгованість за кредитним договором. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково: в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотками визнала повністю; в частині стягнення заборгованості за комісією та стягнення штрафу позов не визнала. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В силу вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб. поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 08 квітня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту, який складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачці були надані грошові кошти в сумі 3000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до положень п.8.6 умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів щодо будь - якого із грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що банк виконав свої зобов'язання згідно з умовами договору та видав відповідачці [PERSON] кредит в сумі 3000 гривень. Відповідач [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов'язань згідно умов і правил надання банківських послуг внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 14 листопада 2013 року складає 12474,66 гривень, з яких: - 1042,89 гривень - заборгованість за кредитом; - 4061,55 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; - 6300,00 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом. Крім того за порушення графіку повернення суми кредиту у відповідності до вимог п.8.6 кредитного договору банком були нараховані штрафи у розмірі 500 гривень - фіксована частина та 570,22 гривень - процентна складова ( 5% від простроченої суми боргу), що підтверджується розрахунком суми заборгованості. Враховуючи наведене, банк просить стягнути з позичальника суму заборгованості на загальну суму 12474,66 гривень. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст.629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). В силу вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. В силу вимог ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання( неналежне виконання) Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з позичальника [PERSON] в користь банку заборгованості в сумі 12474,66 з яких: 1042,89 гривень - заборгованість за кредитом та 4061,55 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом підлягають до повного задоволення. Разом з тим, суд враховуючи заяву представника відповідача, той факт, що заявлена до стягнення сума заборгованості по неустойці у розмірі 7370,22 гривень є значною до сплати для відповідача та негативно відобразиться на подальшому поверненні нею основної суми кредиту та матеріальному становищі сім'ї, вважає за необхідне застосувати вимоги ч.3 ст.551 ЦК України щодо залишення розміру неустойки за порушення виконання зобов'язання. При цьому, суд приймає до уваги такі істотні обставини справи, як наявність на утриманні відповідачки [PERSON] неповнолітнього сина, те, що вона тимчасово не працює, в силу об'єктивних причин зменшила суму отримуваних доходів, достатніх для погашення кредиту, також майновий стан позичальника - відповідачки по справі [PERSON], яка зареєстрована в центрі зайнятості як безробітня, інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне, зменшити суму нарахованої неустойки до 100 гривень. При цьому суд враховує інтереси не лише боржника, але і банку, прийшовши до висновку, що зменшення суми нарахованої неустойки до 100 гривень не завдасть значних збитків кредитору. Таким чином судом встановлено, що боржником порушено виконання умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму 12474,22 гривень. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованість за договором б/н від 08 квітня 2008 року на загальну суму 5204,44 гривень, з яких: 1042,89 гривень - заборгованість за кредитом; 4061,55 гривень - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 100 гривень - неустойки. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Крім того з відповідачки на користь позивача стягнути 229,40 гривень судового збору. На підставі викладеного ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 629, 1048-1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1,

Outcome: partial