Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 12.09.1974 р. по 09.09.2010 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО». Рівень виробничого шуму, загазованості на робочому місці, де він працював, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи з підвищеним рівнем виробничого шуму та загазованості на робочому місці позивач отримав професійне захворювання у вигляді: ХОЗЛ токсико-пилової етіології І ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ст., Легенева недостатність І ст. Захворювання професійне. [PERSON] двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху 3 ст. Захворювання професійне від тривалого впливу виробничого шуму. (Основний діагноз). ІХС. Дифузний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба II ст., 2 степінь, ризик III (високий), СН. [PERSON] холецистопанкреатит в фазі нестійкої ремісії. ДЕП (гіпертонічна+атеросклеротична) І-П ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Розповсюджений остеохондроз та спондилоартроз хребта з помірним алгічним синдромом. Скривлення носової перегородки вправо з помірним порушенням носового дихання. [PERSON] фаринголарингіт в стадії нестійкої ремісії. (Супутній діагноз)., що підтверджується п. 7 акту № 24 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21.05.2013року та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3. Відповідно до акту огляду МСЕК від 22.10.2014 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 40%. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти них, просив в позові відмовити. Судом встановлено, що з 12.09.1974 р. по 09.09.2010 р. позивач перебував у трудових відносинах з ВАТ «СМНВО ім.. [PERSON]», правонаступником якого є ПАТ «СМНВО». (а.с.6-7) Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивача [PERSON] отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 24 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 21.05.2013 року (а.с.8), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 22.10.2014 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 40%. (а.с.9) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме - акт розслідування хронічного професійного захворювання в якому зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності, набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмові у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчить що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 7500 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial