Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач просить визнати незаконним звільнення, поновити на роботі на посаді начальника механозбирального цеху та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивач вимоги мотивує тим, що по 05.06.2018 працював у АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на посаді начальника механозбирального цеху. Наказом № 313-к звільнений за прогул 29-31.05.2018 відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Позивач не погоджується з наказом, оскільки не був допущений до роботи відповідачем. Так 29.05.2018 його перепустку було заблоковано, а працівники охорони повідомили, що адміністрація підприємства вирішила розірвати з ним трудові відносини та вказали на необхідність складання заяви про звільнення за власним бажанням. На прохання потрапити на робоче місце працівники охорони ніяк не відреагували. Уз в'язку з такими діями викликав поліцію. У той же день звернувся з заявою про причини перешкоджання роботі, але заяву не прийняли і порадили подати поштою, на роботу не виходити до відповіді. Не дочекався відповіді і прийшов на роботу 01.06.2018. Лише по приході у відділі кадрів йому надали відповідь. Також надали повідомлення про засідання профкому щодо надання згоди на звільнення. Втім подав заяву і просив відкласти засідання. 04.06.2018 звернувся із заявами на ім'я директора щодо надання документів щодо звільнення та заявою про те, що не відмовлявся надавати письмові пояснення стосовно відсутності на роботі 29-31.05.2018. Об 11-00 год 04.06.2018 відбулося засідання профкому на якому дали згоду на звільнення. Вважає, що відповідачем створені умови до звільнення, що вважає незаконним. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав. Також доповнив, що 29.05.2018 приблизно о 06-40 прийшов на роботу але перепустка на прохідній не спрацювала. Охоронці сказали, що керівництво наказало не пускати. На прохідній були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У зв'язку з тим, що його не допускали на робоче місце викликав поліцію і у їх присутності попросив, щоб його пропустили, але охорона не допустила. Приблизно о 10-00 29.05.2018 ходив у відділ кадрів, попросив папір і склав заяву про причини не допуску на робоче місце. У час цих подій проводилася нарада керівництва і його все одно не пропустили. Після цих подій пішов додому і на роботу не виходив 30.05.2018 і 31.05.2018. Потім 31.05.2018 близько 15-00 йому зателефонували і повідомили, що перепустка розблокована. Наступного дня 01.06.2018 прийшов на роботу та ходив на роботу 02.06.2016, 05.06.2016, а вже 06.06.2018 перепустка була заблокована. 06.06.2018 йому видали наказ про звільнення. Також вказав, що службові записки надані відповідачем схожі на підроблені, оскільки не відповідають формі електронного документообігу підприємства, не мають реєстраційних номерів та дат. Представник позивача пояснив, що відповідачем перевірка щодо прогулу позивача належним чином не проводилася, документи про звільнення позивача готувалися поспіхом. Вважає, що вони не відповідають дійсності. Перешкоджання позивачу стати до роботи і вимушений прогул був підготовлений керівництвом підприємства і до виходу позивача на роботу 01.06.2018 вже було усе готове до звільнення. Відповідачем наданий відзив. З позовом відповідач не погоджується і зазначив, що позивачу не було створено перешкод у доступі до роботи. 29.05.2018 позивач прибув на територію прохідної та повідомив працівників охорони про те, що його електронна картка-перепустка не спрацьовує для реєстрації під час входу. Працівниками охорони було запропоновано позивачу звернутись до управління персоналу для усунення можливої несправності електронної картки-перепустки, при цьому працівники охорони так і інші працівники не чинили перешкод позивачу у допуску на роботу. Позивач на вказану пропозицію відреагував агресивно, почав провокувати конфлікт із працівниками служби охорони та викликав працівників поліції. Потім він самовільно залишив територію підприємства. Вважає, що позивач не мав жодних підстав самовільно залишати територію підприємства 29.05.2018 та не прибувати на роботу 30.05.2018 та 31.05.2018 відповідно. 30.05.2018 на адресу підприємства від позивача надійшов лист з проханням пояснити причини не допуску його на територію підприємства. Листом від 01.06.2018 вих. №04/00-007558 позивача поінформовано про те, що факт не допуску на роботу не підтверджено та відсутність будь-яких перешкод для виконання посадових обов'язків. Просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні також позов не визнав та пояснив, що позивач без поважних причин був відсутній на роботі 29-31.05.2018, а тому були усі підстави для звільнення з роботи. Відповідач не створював перешкод позивачу у доступі до роботи. Ухвалою суду від 04.09.2018 [PERSON] залучено третьою особою. В судове засідання третя особа не з'явився, письмових пояснень не подав. Ухвалою суду від 04.09.2018 зобов'язано відповідача надати докази по справі. Також ухвалою закінчено досудову підготовку по справі. Суд, заслухавши учасників розгляду, які з'явилися, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач по 05.06.2018 працював у АТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» на посаді начальника механозбирального цеху та мав середньоденну заробітну плату у розмірі 690 грн. Наказом №146-ок від 29.06.2014 для першої зміни механозбирального цеху встановлено режим роботи: початок роботи о 07 год. 00 хв., закінчення роботи о 16 год. 00 хв. Документом, що надає працівнику підприємства право входу на територію підприємства є електронна картка-перепустка, що видається відділом кадрів кожному працівнику під час прийому на роботу. Позивач регулярно виходив на роботу згідно встановленого робочого часу. Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджується довідкою про заробітну плату позивача № ВКМ00000124 від 02.08.2018, зазначеним наказом №146-ок, яким встановлений режим роботи. 29.05.2018 року позивач прийшов на роботу та його не пропустили через прохідну. Через таку ситуацію позивач викликав поліцію. У присутності поліцейських позивач намагався пройти прохідну, втім на його перепустку не спрацьовувала система та охорона не пропускала. У той же день позивач подав письмову заяву у адресу директора підприємства [PERSON] заяву у якій просив пояснити причини з яких його не допущено до робочого місця. У зв'язку з тим, що 29.05.2018 позивача не допустили до робочого місця, не пропустили через прохідну, він з того часу та 30.05.2018 і 31.05.2018 не виходив на роботу. Встановлені обставини підтверджується «Журналом событий системы», заявою позивача, довідкою СВП ГУНП в Сумській області №401 від 08.06.2018, показами поліцейських [PERSON] і [PERSON] які прибули на виклик та показами [PERSON] працівника підприємства на час подій. Згідно «Журнала событий системы» позивач проходив прохідну 28.05.2018, 01.06.2018 та у інші дні окрім 29.05.2018, 30.05.2018 і 31.05.2018. Згідно довідки СВП ГУНП в Сумській області №401 від 08.06.2018 [PERSON] дійсно звертався до Сумського ВИ ГУНП в Сумській області за фактом недопущення його на робоче місив охороною АТ «НВАТ ВНДІкомпресормаш», його заява зареєстрована 29.05.20718 за № 35906. Свідок [PERSON], інспектор УПП в Сумській області, пояснив, що приблизно о 08-00 29.05.2018 разом з [PERSON] приїхав на виклик [PERSON] на прохідну на вул. Курській у м.Суми. Згідно виклику його не пускають на робоче місце. На місці [PERSON] повідомив, що викликав поліцію щоб зафіксувати факт не допуску на роботу. [PERSON] у їх присутності намагався пройти турнікет але він не спрацьовував на його перепустку. Останній питав охоронців чому його не пускають через прохідну, а охорона просто не пропускала. Свідок [PERSON], інспектор УПП в Сумській області, дав покази аналогічні показам свідка [PERSON]. Окрім того пояснив, що зі слів охорони та співробітників підприємства була команда не пускати [PERSON] на роботу. Останній також неодноразово звертався до охорони щоб ті пустили, але його не пропускали і казали що є вказівка не пускати. Хтось із присутніх казав, щоб не пускали через скорочення. Потім їм на зміну приїхав екіпаж патрульної поліції з 2-ї роти. Свідок [PERSON], пояснив, що пропрацював на підприємстві понад 15 років, а потім його фактично примусили звільнитися. 29.05.2018 ще працював. Приблизно о 08-00 серед працівників поширилися чутки, що начальника цеху не пускають на підприємство. Близько 08-30 сам особисто був на прохідній і бачив, що [PERSON] був на прохідній і намагався пройти через прохідну, але система не спрацьовувала на його перепустку. Останнього не пускали на підприємство. Свідок також пояснив, що інколи коли перепустка не спрацьовувала, охорона самостійно допомагала пройти турнікет, у них є для цього відповідна кнопка. У випадку з [PERSON] казали, що не пропустять. Також встановлено, що 29.05.2018 табельник [PERSON] на ім'я в.о. [PERSON] склала доповідну, що 29.05.2018 з 10-15 год. начальник механосбирального цеху [PERSON] відсутні на робочому місці. 30.05.2018 аналогічна доповідна була складена [PERSON] на ім'я директора товариства [PERSON] за 30.05.2018 і 31.05.2018. 05.06.2018 позивача було звільнено з посади начальника механозбирального цеху у зв'язку з прогулом, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, про що був виданий наказ № 313-к від 05.06.2018. Наказ підписаний в.о. директора [PERSON] У наказі зазначено, що «у зв'язку з відсутністю [PERSON], начальника механозбирального цеху, на роботі 29.05.2018 року ( з 10-15 годин до 16-00 годин), 30.05.2018 року та 31.05.2018 року без поважних причин, що підтверджується актами відсутності працівника на роботі від 29.05.2018, 30.05.2018 та 31.05.2018 та табелем обліку використання робочого часу, з огляду на відмову від надання письмового пояснення щодо поважності причин відсутності на роботі, що підтверджується актом від 01.06.2018,

Outcome: approved