Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

Позивач - перший заступник прокурора м. Черкаси звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Зазначено, що [PERSON], [INFO] звернулася до прокуратури міста із зверненням щодо представництва її інтересів у суді, в якому просила розірвати укладений між нею та її онуком [PERSON] договір довічного утримання, який укладено між ними 22.08.2003р. реєстраційний номер 2-1523. За вказаним договором [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м. та вартістю 26\~353 грн. Відповідно до п. 3 договору [PERSON] зобовязувався довічно, повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Вказана квартира залишалася у довічному користуванні за [PERSON] за п. 4. договору. Згідно із п. 5 договору, щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 70 грн.00коп. Після укладення договору [PERSON] в цілому виконував умови договору. Проте, з 2004 року останній перестав виконувати обовязки, покладені на нього договором, а саме: не забезпечує [PERSON] доглядом, харчуванням, ліками та матеріально не допомагає. Крім того, про невиконання умов договору [PERSON] свідчить і те, що він з 28.05.2014р. він змінив місце свого проживання. Так, згідно із даними довідки сектору адресно-довідкової роботи ДМС України по Черкаській області [PERSON] з 28.05.2014р. зареєстрований в [INFO]. При цьому, [PERSON] відповідно до медичної довідки від 15.06.2000 являється інвалідом 1 групи та потребує постійного догляду. Таким чином, прокурор, посилаючись на ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст. 114 ЦПК України, ст. ст. 610, 614, 744, 756, 755 ЦК України, просить суд розірвати договір довічного утримання від 22.08.2003р. (реєстраційний номер 2-1523), укладений між [PERSON]та [PERSON], судові витрати слід покласти на відповідача. В судовому засіданні прокурор Завгородній О.О. повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. В судове засідання [PERSON] не з»явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги і не заперечував проти їх задоволення. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що за договором довічного утримання, який укладено між [PERSON] та [PERSON] 22.08.2003р., посвідченого нотаріусом [PERSON] (реєстраційний номер 2-1523), - [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 28,4 кв.м. та вартістю 26\~353 грн. Відповідно до п. 3 договору [PERSON], який є онуком [PERSON], зобовязався довічно, повністю утримувати [PERSON], забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. При цьому, вказана квартира залишилася у довічному користуванні за [PERSON], що визначено п. 4. договору. Згідно із п. 5 вказаного договору, щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 70 грн.00коп. Після укладення договору [PERSON] виконував умови договору, що не заперечується сторонами. Проте, як встановлено під час розгляду справи, з 2004 року відповідач перестав виконувати обовязки, покладені на нього договором, а саме: не забезпечує [PERSON] доглядом, харчуванням, ліками та матеріально не допомагає; змінив місце проживання і на час розгляду справи проживає в м. Києві. При цьому, [PERSON] відповідно до медичної довідки від 15.06.2000р., довідки МСЕК від 15.06.2000р. являється інвалідом 1 групи та потребує постійного догляду. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 744ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов»язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача (ст. 755ЦК). У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв»язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов»язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ч.1 ст. 756ЦК). Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази по справі, враховуючи думку відповідача, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] не виконуються умови договору довічного утримання від 22.08.2003р., що є підставою для розірвання даного договору та настання певних наслідків. Отже, суд вважає, що договір довічного утримання від 22 серпня 2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом [PERSON] 22.08.2003р. (зареєстровано в реєстрі за №2-1523) необхідно розірвати та визнати за [PERSON] право власності на квартиру №46, що по вул. Піонерська, 23 м. Черкаси. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, необхідно з відповідача стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243грн. 60коп. На підставі викладеного та,

Outcome: approved