Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Сафіра Ф.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 15 квітня 2005 року в розмірі 19 716 грн. 75 коп. та судові витрати у розмірі 1 378 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначив, що внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором станом на 31 січня 2016 року він має заборгованість перед банком у зазначеному розмірі. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача за довіреністю - Сафір\~Ф.О. надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] будучи у встановленому законом порядку, відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд відповідно до вимог ч.4 ст. 169, ч.2 ст. 197, ч.1 ст. 224 ЦПК України вважає за необхідне розглянути справу в порядку заочного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи позову та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Встановлено, що 15 квітня 2005 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав відповідачу кредит - 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (вкладу). При цьому останній відповідно до п. 3.13 Умов і правил надання банківських послуг за відсутності заяви позичальника про припинення дії договору автоматично продовжується ще на один такий самий строк (12 місяців). Крім того, згідно п.п. 3.2, 3.3 Умов і правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлювався банком самостійно (а.с. 9, 10-15). Відповідач [PERSON], власноруч підписуючи 14 квітня 2005 року анкету-заяву на отримання кредитної карти та 15 квітня 2005 року - додаткову угоду, погодився з викладеними в них умовами кредитування, отже зобов'язався виконувати їх в повному обсязі (а.с.9, 10-15). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31.01.2016 р. за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 19 716 грн. 75 коп. і складається з: заборгованості за кредитом - 15 493,45 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 2 656,66 грн., заборгованості за пенею та комісією - 151,56 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн. та штрафу (процентної складової) - 915,08 грн. (а.с.5-8). За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов'язань за договором б/н від 15 квітня 2005 року [PERSON] порушив встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов'язань, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем - 1 378,00 гривень судового збору, в порядку ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved