Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Ідея Банк» 13.03.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45 013,96 грн. та судового збору у розмірі 450,14 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 12.03.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № В75.935.70032 від 12.03.2012 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 9 332,00 грн., строком на 12 місяців, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 11 % річних. Протягом строку дії договору [PERSON] систематично порушував терміни сплати кредиту та процентів за його користування, у зв'язку з чим йому було надіслано лист-повідомлення з вимогою повернення коштів за договором, яка залишилася поза увагою. Станом на 08.01.2014 року за [PERSON] перед Банком утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 013,96 грн.. В судове засідання 28.05.2014 року представник позивача ПАТ «Ідея Банк» - Семенюк С.Я. (діє на підставі довіреності від 08.01.14) не з'явився, але разом з позовом надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутністю в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.24). В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча був повідомлений належним чином у встановленому порядку про час, дату та місце судового засідання (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.03.2012 року між ПАТ «Ідея Банк» (надалі позивач, кредитор, позикодавець) та [PERSON] (надалі відповідач, боржник, позичальник) було укладено кредитний договір № В75.935.70032 від 12.03.2012 року, згідно з умовами якого Банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 9 332,00 грн., з урахуванням витрат на страховий платіж, строком на 12 місяців, зі сплатою, відповідно до п.1.4. договору, відсоткової ставки в розмірі 11 % річних (а.с.15,16). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на договорі (а.с.16). Позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі, а саме у розмірі 8 000,00 грн., що підтверджується ордером-розпорядженням № 1 про видачу кредиту (а.с.17). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Також, між позивачем та відповідачем було підписано Додаток № 1 до вказаного кредитного договору, який є невід'ємною частиною кредитного договору і яким сторонами узгоджено графік погашення наданого відповідачу кредиту (а.с.14). В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми відповідач має сплачувати на користь позивача для погашення наданого кредиту та дату сплати останнього платежу. Згідно п. 2.1. кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування, шляхом 12 щомісячних внесків згідно додатку № 1 до цього договору. Згідно п. 2.3. кредитного договору у разі порушення позичальником строків сплати платежів по кредиту, Банк має право нарахувати та стягнути з позичальника витрати, пов'язані з супроводом і стягненням простроченої заборгованості за цим договором. Відповідно до п. 3.2.3. договору позичальник зобов'язується повернути кредит, проценти, плату за кредитне обслуговування і комісії достроково на вимогу Банку у випадках порушення термінів сплати поточних платежів або неналежного виконання умов договору. Згідно п. 5.2. договору договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та зобов'язання сторін є дійсними до їх повного виконання. Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З позову вбачається, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі згідно графіку погашення кредиту. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у відповідача перед позивачем, станом на 08.01.2014 року виникла заборгованість у розмірі 45 013 (сорок п'ять тисяч тринадцять) гривень 96 копійок, з яких: - заборгованість за кредитом 9 322,00 грн.; - заборгованості за відсотками 6 052,8/2 грн.; - строкові проценти 0,01 грн.; - пеня - 29 639,13 грн.. Розрахунок заборгованості зазначений у позові та доданий окремо (а.с.2,3). В позові зазначено, що на підставі невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором позивач направляв відповідачу письмову вимогу про необхідність погашення заборгованості. Проте, відповідач так і не виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором та ніяким чином не відреагував на вимогу. Жодних доказів щодо сплати коштів за цим договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов кредитного договору. В разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець (Банк) відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 612, 625, 1050, 1054 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Позивач в позові зазначив, що відповідач жодного разу не сплатив відповідних платежів на наданим йому кредитом. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідают умовам кредитного договору та ст.1050 ЦК України. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору на суму 450 (чотириста п'ятдесят) гривень 14 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером за № РХ:5889 від 03.02.2014 року (а.с.4). Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем а також такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved