overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач пред'явила позов про стягнення аліментів. Зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 2002 по 2004 роки. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зауважує, що батько дитини не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобов»язаний це робити, у зв»язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів. Зазначаючи дані обставини, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини усіх видів заробітку відповідача. В судовому засіданні позивач позов підтримала з вищевикладених підстав. Відповідач позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини доходів щомісячно. При цьому зазначив, що має на утримання дитину від першого шлюбу, яка є повнолітньою, продовжує навчання, крім того, є інвалідом дитинства. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], має постійний заробіток, сторонами визнано приблизний дохід в розмірі 1500-1600 грн. Сторони не можуть дійти згоди щодо порядку надання матеріальної допомоги на утримання дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує визнані сторонами обставини. Так, в судовому засіданні відповідач надав пояснення щодо власного матеріального забезпечення, розповів, що дійсно придбавав для дітей електрону техніку, періодично має можливість здійснювати відпочинок. Вказані обставини спростовують зауваження відповідача про неможливість надання допомоги в розмірі ? частини доходів у зв»язку з наявність іншої дитини - [PERSON]. Крім того, суд зауважує, що згідно положень ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відтак, з аналізу вищенаведених норм вбачається, що законодавцем в пріоритетне значення поставлене саме забезпечення неповнолітньої дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд, з огляду на визначений на день постановлення рішення розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, вважає розмір аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача таким, що в необхідно-достатньому рівні зможе забезпечувати потреби дитини на матеріальне забезпечення, а також відповідатиме матеріальній спроможності відповідача на співмірне утримання вищенаведеного кола осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач предявила у суд даний позов і просить визначити їй додатковий строк два місяці для подання нею в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON], померлого 08 вересня 2012 року, посилаючись на те, що вона встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини з часу смерті батька пропустила з поважної причини. А тому і звернулася з позовом до суду. У судовому засіданні позивач позов підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову. Від Набутівської сільської ради та Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори надійшли заяви про розгляд справи у відсутність їхнього представника, проти задоволення позову не заперечили. Свідок [PERSON], яка є троюрідною сестрою, показала, що мати позивача була паралізована до дня смерті батька позивача. Після смерті батька позивач забрала матір до себе в Дніпропетровську область і доглядає за нею до цього часу. Суд, вислухавши пояснення позивача, покази свідка, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення частково. У суді встановлено, що [PERSON], помер 08 вересня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СР № 200493 (а.с.10). Факт родинних відносин позивача з померлим підтверджується свідоцтвом про народження та про укладення шлюбу позивача (а.с. 7-8). Померлий заповіт не залишив, позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Згідно постанови Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори від 09 серпня 2013 року [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини за законом після померлого гр.[PERSON], у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с.16). Згідно довідки Драбівської сільської ради від 29.07.2003 року №430 [PERSON] до дня смерті проживав зі своєю дружиною [PERSON] в с.Драбівка Корсунь-Шевченківського району (а.с.11). Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у звязку з тим, що здійснювала догляд за своєю матір»ю, яка хворіє, що підтверджується документами з медичної установи (а.с. 14-15). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що причина пропуску строку є поважною, а оскільки позивачем з поважної причини пропущений строк подання заяви про прийняття спадщини, то їй необхідно визначити додатковий строк, який буде достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково і визначає позивачу строк один місяць, який буде достатнім для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач пред'явила у суд даний позов і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частини заробітку щомісячно до досягнення повноліття кожною дитиною, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свій позов позивач мотивує тим, що з відповідачем проживала однією сім»єю без реєстрації шлюбу та мають трьох малолітніх дітей, які проживають біля неї і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В судове засідання позивач [PERSON] з»явилася, позовні вимоги підтримала та надала пояснення аналогічні до змісту позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про дату, час, місце слухання справи був повідомлений вчасно, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки, причини неявки не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. У суді встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.3-5). Згідно довідки №455, виданої 25.07.2014 року Шендерівською сільською радою (а.с.9), до складу сім»ї [PERSON] входять троє малолітніх дітей. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до приписів ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю і стягує аліменти на утримання дітей у частці, в розмірі 1/2 частини від заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття кожною дитиною. Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визначеного державою. Протягом усього часу розгляду справи по суті позивач не змінила підставу або предмет позову, не збільшила або зменшила розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Оскільки позов задовольняється, то суд стягує з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Гюнівська» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 20.01.2014 року між Приватним акціонерним товариством «Агрофірма «Гюнівська» та [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н. Враховуючи, що 05.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, яким, зокрема, викладена нова редакція ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як сім років, позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Гюнівська» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, уточнивши, до закінчення підготовчого засідання, позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 04.12.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Агрофірма «Гюнівська» та [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н. Враховуючи, що 05.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, яким, зокрема, викладена нова редакція ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як сім років, позивач,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Гюнівська» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, уточнивши, до закінчення підготовчого засідання, позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 16.12.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Агрофірма «Гюнівська» та [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н. Враховуючи, що 05.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, яким, зокрема, викладена нова редакція ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як сім років, позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Гюнівська» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, уточнивши, до закінчення підготовчого засідання, позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 16.12.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Агрофірма «Гюнівська» та [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н. Враховуючи, що 05.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, яким, зокрема, викладена нова редакція ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як сім років, позивач,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Гюнівська» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, уточнивши, до закінчення підготовчого засідання, позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 20.12.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Агрофірма «Гюнівська» та [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н. Враховуючи, що 05.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, яким, зокрема, викладена нова редакція ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як сім років, позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Агрофірма «Гюнівська» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору оренди землі поновленим на умовах додаткової угоди, уточнивши, до закінчення підготовчого засідання, позовні вимоги. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 30.12.2013 року між Приватним акціонерним товариством «Агрофірма «Гюнівська» та [PERSON] було укладено договір оренди землі б/н. Враховуючи, що 05.04.2015 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» № 191-VIII від 12.02.2015 року, яким, зокрема, викладена нова редакція ч. 3 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як сім років, позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивач - приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал»), 19 листопада 2020 року звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 10184,78 грн, 561,91 грн як три відсотки річних та 1145,95 грн інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної види та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , однак в період з 01 квітня 2014 року до 31 серпня 2020 року не сплачує належним чином за надані позивачем послуги, внаслідок чого у творилась заборгованість в сумі 10117,10 грн. У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань, на підставі статті 625 ЦК України з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати та три проценти річних. Посилаючись на викладене, позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 20 листопада 2020 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. 24 лютого 2021 року відповідач подав заяву про визнання позову. Згідно з частиною 1, 3 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Ураховуючи те, що під час розгляду справи сторона відповідача визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, слід дійти висновку про задоволення позову в повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2102 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування у порядку регресу. Просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 5 500,50 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.01.2015 року з вини відповідача по [ADDRESS] сталося залиття квартири № 192, що належить [PERSON] В наслідок чого власнику даної квартири було завдано матеріальну шкоду в розмірі 6 050,50 грн., що підтверджується звітом про оцінку завданої матеріальної шкоди. Позивачем факт залиття застрахованої квартири визнано страховим випадком та виплачено страхове відшкодування у розмірі 5 050, 50 грн. Квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на момент залиття була застрахована [PERSON] за Договором добровільного страхування майна та відповідальності власника майна № КЕН14610 від 03.11.2014 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надав письмову заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просив розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Київобленерго» звернулися до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачем укладено Договір про користування електричною енергію № 200883847 від 28.04.2011 р. відповідно до умов якого відповідач є споживачем електричної енергії. Згідно п. 1 Договору позивачем взято на себе зобов`язання постачати відповідачу електричну енергію відповідно до умов Договору, а відповідачем взято зобов`язання оплачувати спожиту електричну енергію у терміни передбачені договором. 28.04.2018 р. було сформовано та виставлено до оплати рахунок, відповідно до якого відповідачу виставлено до оплати 70 822,84 грн., який оплачений відповідачем частково. Тому позивач просив стягнути з [PERSON] 59 514,76 грн. заборгованість за спожиту електричну енергію та витрати зі сплати судового збору у сумі 1 921 грн. В подальшому позивачем подано до суду заяву, згідно якої було зазначено що відповідачем була повністю погашена заборгованість, що підтверджується Актом звіряння розрахунків за період з 01.01.2018 по 07.05.2020. Тому позивач просив стягнути з відповідача тільки судовий збір. Відповідач подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити у вимогах позову. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову,обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, між ПрАТ «Київобленерго» та [PERSON] укладено Договір про користування електричною енергію № 200883847 від 28.04.2011 р. відповідно до умов якого відповідач є споживачем електричної енергії. Згідно п. 1 Договору позивачем взято на себе зобов`язання постачати відповідачу електричну енергію відповідно до умов Договору, а відповідачем взято зобов`язання оплачувати спожиту електричну енергію у терміни передбачені договором. У зв`язку з неналежним виконанням договору у відповідача утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію. Згідно акту звіряння розрахунків за період з 01.01.2018 по 07.05.2020, встановлено що відповідачем після подачі позивачем позову до суду, була погашена заборгованість. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно платіжного доручення сплачено судовий збір в сумі 1921,00 грн. Враховуючи що відповідачем була погашена заборгованість перед позивачем вже після подачі позову до суду, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному розмірі. Тому суд задовільняє позовні вимоги частково.

Outcome: partial