Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 014/04/01/3180, укладеним 11.05.2007р. між ВАТ «[PERSON] Аваль» (правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль») і першим відповідачем,в сумі 82787,98 грн., з яких: 13526,04 грн. заборгованість за кредитом, 69261,94 грн. пеня, мотивуючи тим, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2010 р. з відповідачів стягнуто заборгованість за кредитним договором № 014/04/01/3180 у розмірі 166837,05 грн. 04.03.2011р. [PERSON] сплатив суму заборгованості, присуджену за рішенням суду, отримані кошти банк спрямував на погашення заборгованості за відсотками та за тілом кредиту, кошти в рахунок погашення неустойки не зараховувались. В результаті проведення сторнування у 2015 році фактично нарахованих та сплачених боржниками відсотків за вказаним кредитним договором було виявлено, що непогашеною залишилась заборгованість за тілом кредиту у розмірі 13526,04 грн. та пеня за неналежне виконання зобовязань за кредитним договором у сумі 69261,94 грн. Відповідач 1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або розгляд справи у його відсутності, суду не подав, судом ухвалено розглянути справу у його відсутності згідно ст.169 ЦПКК України. Відповідач 2 позов не визнав, посилався на те, що вже є рішення суду, яким стягнуто з обох відповідачів за даним кредитним договором всю заборгованість, як за кредитом і за відсотками, так і пеню. Ухвалою суду від 09.12.2015р. провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення з відповідачів за кредитним договором № 014/04/01/3180 від 11.05.2007р. заборгованості за кредитом було закрито з тих підстав, що вже є рішення суду у спорі між тими ж сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав (рішення Броварського міськрайонного суду від 13.10.2010р. у справі за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором). Позовні вимоги в частині стягнення пені відповідач не визнав, подав заяву про застосування строку позовної давності та просив відмовити в задоволенні позову з цих підстав. Дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків: 11 травня 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/04/01/3180 на суму 249505,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 16,5 % річних, строком до 11.05.2013р. Відповідно до п.5.2 кредитного договору, позичальник зобовязався до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту та до 11 травня 2013 року, здійснювати погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідно до п.10.1 кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом, комісій, передбачених положеннями цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобовязань, зазначеного у договорі. Кредитний договір був забезпечений порукою (договір поруки від 11.05.2007 р. № 014/04/01/3180), за якою поручитель [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед ПАТ «[PERSON] Аваль» відповідати за борговим зобовязанням [PERSON], які виникають з кредитного договору № 014/04/01/3180 від 11.05.2007 р., а саме з повернення кредиту у розмірі 249505,00 грн., сплати процентів за користування кредитом, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору у повному обсязі. Пунктом 2.1 договору поруки передбачено, що сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.10.2010р. у справі за позовом ПАТ «[PERSON] Аваль» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто заборгованість за даним кредитним договором: заборгованість по кредиту 152474,98грн., заборгованість по відсоткам 8450,69грн., пеню за прострочення кредиту 3673,07грн., пеню за прострочення відсотків 2238,31грн., всього стягнуто 166837,05грн. Як видно з тексту рішення і з наданого позивачем розрахунку заборгованості в даному рішенні було стягнуто як прострочену так і достроково строкову заборгованість по кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення нарахованої позивачем пені, то суд робить такі висновки: Позивач просить стягнути пеню за прострочення платежів по кредиту в сумі 69261,94грн. Як видно з наданого позивачем розрахунку - дана пеня нарахована за період з січня по жовтень 2010р. , тобто до ухвалення судом наведеного вище судового рішення. Позовна давність, відповідно до\~ст. 256 ЦК України, - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Чинний ЦК України передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Умовами кредитного договору, зокрема п.12.4 передбачено, що до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст.257, 259 ЦК України). Тобто, на дивлячись на положення ст. 258 ЦК України до правовідносин в частині стягнення пені має застосовуватись строк позовної давності визначений сторонами у кредитному договорі три роки. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 11.05.2007 р. №014/04/01/3180, 24.10.2010 року банк здійснив нарахування пені за прострочення виконання зобовязань у розмірі 69261,94 грн., тому саме із зазначеної дати позивач дізнався про порушення свого права. Таким чином, строк позовної давності в частині предявлення вимог позивачем про стягнення пені за неналежне виконання умов договору, почав свій перебіг 24.10.2010 р., з урахуванням строків позовної давності визначеної сторонами у три роки закінчився 25.10.2013р. З вхідного штампу Броварського міськрайонного суду Київської області вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом 28 жовтня 2015 року. Згідно ст.11, 60 ЦПК суд розглядає справу на підставі заявлених позовних вимог і лише на підставі поданих доказів. Саме на позивача за законом покладено обов'язок по доказуванню позовних вимог і тих підстав, з яких заявлено позов. Позивач не довів наявності у нього поважних причин для поновлення строку позовної давності, і суд не вбачає підстава для його поновлення. Таким чином, позивач пропустив строк позовної давності. Сторона (відповідач) просить застосувати позовну давність. З урахуванням вищевикладених обставин та враховуючи наявність клопотання відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог в частині стягнення пені, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення пені, позивачу слід за пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed