Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

позивач просить суд визнати не дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74,Черкаської області, площею 0,1000 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських споруд, укладений 18 травня 2011 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] посвідчений нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, а також визнати не дійсним договір куплі-продажу земельної ділянки в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74,Черкаської області, площею 0,0082 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, укладений 18 травня 2011 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] посвідчений нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори та визнати за нею право власності на дані земельні ділянки в порядку спадкування і просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати посилаючись на те, що 13.09.2013 року [PERSON], [INFO], звернувся до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу, та склав заповідальне розпорядження, згідно якого усе його майно, що буде належати йому на час його смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те на що він за законом буде мати право, заповів їй [PERSON], про що в реєстрі зроблений відповідний запис за № 6012. 07 серпня 2014 року [PERSON] помер. 11 березня 2015 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина на яку видане вищевказане свідоцтво складається з будинку №74 по вул.Комінтерну в м.Ватутіне, Черкаської області, загальною площею 54,5 кв.м., житлова 32,9 кв.м., і складається в цілому з жилого будинку з верандою, стіни якого шлакобетон під цеглою «А-1», сарай-прибудова «б,б1,б2», літня кухня «Б,в» погріб «П», убиральня «У», огорожа «1», ворота з хвірткою «2». На даний час земельні ділянка для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого сільського господарства загальною площею 0,1082 га за адресою вул.Комінтерну,74 в м.Ватутіне, Черкаської області де розташоване успадковане [PERSON] будинковолодіння належать [PERSON] відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 18.05.2011 року посвідчених нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області. Як їй стало відомо 18 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON], в Звенигородській державній нотаріальній конторі Черкаської області було вчинено три правочини: договір купівлі-продажу земельної ділянки в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74,Черкаської області, площею 0,1000га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА№476996; договір куплі-продажу земельної ділянки в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74,Черкаської області, площею 0,0082 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯА№476997 та договір куплі-продажу житлового будинку, який розташований в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74, Черкаської області, загальною площею 54,5 кв.м., з надвірними спорудами та розташований на земельній ділянці площею 0,1082 га, який належав [PERSON] на праві приватної власності, а саме договору дарування від 08.07.1986 року за реєстром 2-1087. Останній був предметом розгляду Ватутінським міським судом Черкаської області в цивільній справі №690/158/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Згідно рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 липня 2013 року, визнано не дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №74 по вул.Комінтерну в м.Ватутіне, Черкаської області, укладений 18.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Звенигородської нотаріальної контори. Відповідно до ухвали апеляційного суду Черкаської області від 28.08.2013 року, рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 18 липня 2013 року залишено без змін. Під час розгляду справи Ватутінським міським судом Черкаської області було встановлено, що [PERSON] після смерті своєї дружини 10.11.2009 року і після смерті сина в 2010 році проживав один за адресою: вул.Комінтерну,74, м.Ватутіне, Черкаської області. Він був людиною похилого віку, страждав на хворобу зору, з приводу чого часто лікувався, погано розумів українську мову, не міг самостійно забезпечувати умов свого проживання, потребував сторонього догляду, допомоги та піклування тобто перебував в безпорядному стані. Оскільки родичів і близьких в [PERSON] не залишилося, відповідачка [PERSON] запропонувала [PERSON] свої послуги по забезпеченню його доглядом, харчуванням, утриманням його будинку і присадибної ділянки в належному стані, на що він погодився. Він надавав [PERSON] кошти затрачені нею на його утримання і утримання в належному стані домоволодіння, також додатково надавав кошти в знак подяки їй та її дочці. В березні 2011 року [PERSON] попросила його відписати на неї належний йому будинок №74, який знаходиться по вул.Комінтерну в м.Ватутіне і укласти у нотаріальній конторі договір, на що [PERSON] погодився і 18 травня 2011 року уклав з нею договір у державній нотаріальній конторі в м.Звенигородка, Черкаської області, тексту якого він не читав, тому що мав проблеми із зором вважаючи, що в даному договорі передбачені всі права і обовязки про які вони домовилися. До вересня 2012 року [PERSON] сумлінно виконувала свої зобовязання, а з вересня по грудень 2012 року приходила не частіше одного разу на неділю, а в грудні взагалі припинила його доглядати. [PERSON] звернувся до [PERSON] в усній формі, чому вона перестала виконувати свої обовязки, на що отримав відповідь про те, що будинок вже і так її, а тому вона може взагалі його не доглядати. Судом було встановлено, що згідно його внутрішньої волі, [PERSON] не бажав вчиняти правочин і укладати договір купівлі-продажу власного будинку. Сторонами не було вчинено будь-яких дій на виконання укладеного договору, а тому даний договір було визнано недійсним. По причині похилого віку, врай неналежного стану здоровя та правової необізнаності [PERSON] було залишено по за увагою питання визнання недісними і інших договорів, які були укладені 18 травня 2011 року між ним та [PERSON]. Прийнявши спадщину за заповітом [PERSON] неможе використовувати успадковане мано за призначення, а тому як зацікавлена особа за даних обставин і змушена була звернутись до суду з даним позовом. Представник відповідача позовні вимоги позивача не визнав повністю, просить суд в позові відмовити, оскільки вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, позивач жодних належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог суду не надав, а тому провадження у справі про визнання недійсними правочинів та визнання права власності в порядку спадкування повинно бути закрито, оскільки вирішення питання про видачу свідоцтва про право на спадкування на спадщину, яка відкрилась на час смерті спадкодавця у складі якого є нерухоме майно, віднесено не до компетенції суду, а до компетенції органів нотаріату. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Заслухавши позивача, представника відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені та стверджуються належними доказами. В судовому засідання встановлено, що дійсно [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу, де склав заповідальне розпорядження, що підтверджується копією заповіту (а.с.8). 07.08.2014 року [PERSON] помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.9). 11 березня 2015 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.11). Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з будинку 74 по вул.Комінтерну, м.Ватутіне, Черкаської області, загальною площею 54,5 кв.м., житлова 32.9 кв.м., і складається в цілому з жилого будинку з верандою, стіни якого шлакобетон під цеглою «А-1, а», сарай-прибудова «б, б1, б2, літня кухня «Б, в», погріб П», убиральня «У», огорожа «1», ворота з хвірткою «2», який належав спадкодавцю на підставі договору дарування житлового будинку від 08.071986 року за реєстром №2-1087, що стверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та копією витягу відомостей про складові частини обєкта нерухомого майна (а.с.12-14). Однак, як встановлено в судовому засіданні позивач на даний час неможе використовувати своє право власності на будинковолодіння по тій причині, що18 травня 2011 року між відповідачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON], в Звенигородській державній нотаріальній конторі Черкаської області було вчинено три правочини, що підтверджується копіями договорів куплі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, на яких він розташований (а.с.15-17). Договір куплі-продажу житлового будинку, який розташований в м.Ватутіне по вул.Комінтерна, 74, Черкаської області, загальною площею 54,5 кв.м., з надвірними спорудами та розташований на земельній ділянці розміром 0,1082 га, який належав [PERSON] на праві приватної власності, а саме договору дарування від 08.07.1986 року за реєстром 2-1087, був предметом розгляду Ватутінським міським судом Черкаської області в цивільній справі № 690/158/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Звенигородська державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку. Згідно рішення Ватутінського міського суду від 18 липня 2013 року, визнано не дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №74 по вул.Комінтерна в м. Ватутіне, Черкаської області, укладений 18.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Звенигородської нотаріальної контори (а.с.18-19). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.203 ч.3 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати внутрішній волі. Відповідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ст.235 ЦК України, якщо правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. А тому суд вважає, що оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку №74 по вул.Комінтерну в м. Ватутіне, Черкаської області, укладений 18.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений нотаріусом Звенигородської нотаріальної контори визнаний недійсним судовим рішенням, яке набрало законної сили то і договори купівлі-продажу земельних ділянок укладені 18.05.2011 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчені нотаріусом Звенигородської нотаріальної контори повинні бути визнанні недійсними, оскільки вони укладалися між тими самими сторонами при тих самих обставинах, які вже встановлені судовим рішенням від 18.07.2013 року і доказуванню не підлягають. Наведені обставини підтверджуються поясненнями сторін та письмовими доказами, що були досліджені судом під час розгляду справи. Відповідно до ст.ст.3,15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових земельних, сімейних трудових відносин. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи , яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст.1225 ч.2 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні. Відповідно до вимог ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтерисована особа заперечує його дійсність на підставах , встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до вимог ст.328 ЦК україни право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Належна оцінка зібраних у справі доказів вказує на наявність підстав для визнання правочинів недійсними та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне визнати не дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74,Черкаської області, площею 0,1000 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських споруд, визнати не дійсним договір куплі-продажу земельної ділянки в м.Ватутіне, вул. Комінтерну,74,Черкаської області, площею 0,0082 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, укладені 18 травня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] посвідчені нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори та визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку в м.Ватутіне, вул.Комінтерну,74, Черкаської області, площею 0,1000 га, цільове призначення якої обслуговування житлового будинку і господарських споруд кадастровий номер земельної ділянки 7110200000:01:010:0143 та визнати за [PERSON], право власності на земельну ділянку в м.Ватутіне , вул.Комінтерну,74, Черкаської області, площею 0,0082 га, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 7110200000:01:010:0144 в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 07 серпня 2014 року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому суд вважає за необхідне стягнути з з [PERSON] на користь [PERSON] 950 (девятсот пятдесят) гривень 70 копійок у відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору (а.с.1-3) та 1200 (одна тисяча двісті) гривень у відшкодування понесених судових витрат по оплаті правової допомоги (а.с.22). На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 181, 182, 202, 203, 215, 230, 235, 328, 386, 655, 1216, 1217, 1223, 1225, 1233, 1297 ЦК України, Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: approved