Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, у якому зазначав, що відповідно до укладеного договору № ZPVLGА0000000995 від 08.05.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 33394,50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.05.2018. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат. Однак [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання перед банком, у зв'язку з чим станом на 09.04.2014 виникла заборгованість у розмірі 28499,70 доларів США, що за курсом НБУ від 09.04.2014 складає 338291,40 грн., яка складається з: 22230,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 2839,65 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 699,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1353,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина); 1356,13 доларів США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладений договір іпотеки від 08.05.2008, згідно з умовами якого відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 81,70 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. На теперішній час сума боргу [PERSON] не погашена, у зв'язку з чим позивач був змушений звернутись до суду із зазначеним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву, у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 36-38, 44-45, 68-70). Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 34, 42, 52, 61, 65), причин неявки суду не повідомив, будь-яких заперечень проти позову чи клопотань на адресу суду не надав. У зв'язку з чим причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Третя особа - [PERSON] у судові засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 33, 41, 53), причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав. У зв'язку з чим причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, у відповідності до положень ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 08 травня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» а.с. 27) та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPVLGА0000000995 (копія а.с. 16 оборот-19), відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 33394,50 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08 травня 2018 року. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати (з 20 по 25 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 565,09 доларів США, згідно графіку, що міститься в додатку № 2 (а.с. 19 оборот-20), для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 травня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» а.с. 27) та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вільнянського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] 08 травня 2005 року, зареєстрований у реєстрі за № 1057 (копія а.с. 20 оборот-23). Згідно з умовами договору відповідач передав в іпотеку наступне нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 81,70 кв.м, розташований на земельній ділянці розміром 4000 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 17 березня 1993 року за реєстром № 89. Однак [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання перед банком, у зв'язку з чим станом на 09.04.2014 виникла заборгованість у розмірі 28499,70 доларів США, що за курсом НБУ від 09.04.2014 складає 338291,40 грн., яка складається з: 22230,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 2839,65 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 699,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1353,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина); 1356,13 доларів США - штраф (процентна складова) (розрахунок а.с. 7-11). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно положень Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ст. 12 цього Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначені положення також закріплені в ст.ст. 589-590 ЦК України та передбачені п. 15.7. договору іпотеки. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодержателя, письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Про наявність заборгованості та необхідність її погашення позичальник [PERSON] та іпотекодавець [PERSON] були повідомлені належним чином, що підтверджується листом з повідомленням вимоги про усунення порушень та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги (а.с. 12), який направлявся позивачем на адресу [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13-14), був ними отриманий, про що свідчать поштові повідомлення (а.с. 15-16). проте залишений без задоволення. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має зазначити загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суд не вбачає підстав для застосування у даному випадку норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014, який набув чинності 07 червня 2014 року. Так, відповідно до вказаного Закону, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Дійсно, згідно умов кредитного договору № ZPVLGА0000000995 від 08.05.2005, кредитні кошти позичальнику надавались в іноземній валюті на споживчі цілі (розділ 8 договору). Відповідно до договору іпотеки від 08 травня 2005 року, відповідач є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS], а його загальна площа не перевищує 250 кв.м. Однак, як вбачається з довідки виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 02-01-38/1022 від 11.08.2014, у вказаному будинку зареєстровані, але не мешкають: відповідач [PERSON], його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [PERSON] (а.с. 56). Тобто спірний будинок, який є предметом іпотеки, не використовується як місце постійного проживання відповідача та членів його сім'ї. Відповідач та третя особа у жодне судове засідання не з'явились, доказів того, що спірний будинок використовується ними як місце постійного проживання не надали, так само не надали доказів, що у відповідача як іпотекодавця у власності відсутнє інше нерухоме житлове майно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню. Окрім того, позивач зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок є підставою для виселення всіх мешканців. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або користування житловим приміщенням. Таким чином, вважає, що відповідач та інші особи, які зареєстровані та проживають у спірному будинку, підлягають виселенню з житла, яке є предметом іпотеки, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Вирішуючи позов у цій частині суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 02-01-38/1022 від 11.08.2014, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані, але не меншають громадяни [PERSON], 1961 року народження, [PERSON], 1963 року народження, [PERSON], 1982 року народження, та [PERSON], 1985 року народження (а.с. 56). Таким чином, зважаючи, що згідно з довідкою відповідач не мешкає у спірному житловому будинку, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в іншій частині. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову в цій частині суд також виходить з того, що вимоги про виселення взагалі не пред'являлися до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPVLGА0000000995 від 08.05.2005 станом на 09.04.2014 у розмірі 28499,70 доларів США, що за курсом НБУ від 09.04.2014 складає 338291,40 грн., яка складається з: 22230,51 доларів США - заборгованість за кредитом; 2839,65 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 699,23 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1353,12 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 21,06 доларів США - штраф (фіксована частина); 1356,13 доларів США - штраф (процентна складова), звернути стягнення на предмети іпотеки - житловий будинок загальною площею 81,70 кв.м, розташований на земельній ділянці розміром 4000 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області 17 березня 1993 року за реєстром № 89. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог, на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3382,91 грн. (платіжне доручення а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: partial