Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивач просить виселити відповідача із кімнати [NUMBER] у гуртожитку, що розташований за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житла, мотивуючи тим, що за результатами застосування позасудового врегулювання в порядку ст. ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» набуло право власності на предмет іпотеки - гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач користується житловим приміщенням - кімнатою №86, у даному гуртожитку, без належних на це правових підстав, ордер на заселення приміщення йому не видавався, договір найму житлового приміщення не укладав, він не перебував і не перебуває у трудових відносинах з позивачем. Відповідачу пропонувалось укласти договір найму, але відповідач ухиляється від укладення договору, не сплачує плату за проживання у гуртожитку та за спожиті комунальні послуги. Відповідач вчетверте не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою проживання. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Третя особа також жодного разу в судове засідання не з'являлась, була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.224 та ч.4 ст.169 ЦПК України. Судом встановлено, що 13 травня 2016 року за результатами застосування позасудового врегулювання в порядку ст. ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» ПАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК» набуло право власності на предмет іпотеки відповідно до умов Іпотечного договору, укладеного з ПАТ «Броварський завод пластмас» від 06.08.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 856, а саме: гуртожиток, загальною площею 4883,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], про що свідчать відомості Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 13.05.2016 № 59061113. Факт проживання відповідача у вищевказаній кімнаті гуртожитку також підтверджується актом від 06 червня 2017 року, складеним комісією у складі чотирьох осіб - начальником адміністративно - господарського управління ПАТ ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», завідувачем гуртожитку, а також мешканцями даного гуртожитку (мешканцями кімнат [NUMBER] і [NUMBER]). Із заяви мешканки гуртожитку - кімнати [NUMBER] [PERSON] від 17.11.2015р. адресованій голові правління ПАТ «БЗП» вбачається, що вона просить дозволу на тимчасове проживання в даній кімнаті її чоловіка [PERSON], оплату за проживання гарантувала. Згідно претензії про стягнення заборгованості від 27.01.2017 р. № 12/2-3321, третя особа [PERSON], на яку відкритий особовий рахунок для оплати житлово-комунальних послуг, має заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 539,43 грн. за грудень 2016 року, яку позивач пропонував їй сплатити до 06.02.2017 р. Рахунок на відшкодування комунальних послуг за грудень 2016 року вручений безпосередньо відповідачу, як особі, яка проживає в кімнаті [NUMBER] у даному гуртожитку, що підтверджується його підписом у відомості про вручення рахунків на відшкодування комунальних послуг за грудень 2016 року. 30.01.2017р. дана претензія направлена поштою третій особі [PERSON], що підтверджено списком згрупованих поштових відправлень позивача та квитанцією УКРПОШТИ від 30.01.2017 р.. Згідно із ч.2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім'ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно із ч.ч. 1, 2, 3 ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, яке їм було надано у зв'язку з роботою чи навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв'язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в ч.2, а також осіб, перелічених у ст.125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення . Тобто дані правовідносини також врегульовані і нормами закону, що регулює користування службовими жилими приміщеннями. Згідно ст.124 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами,що з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Статтею 125 ЖК України передбачено випадки, в яких особа не може бути виселена з службового приміщення без надання іншого жилого приміщення, зокрема, не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення деякі категорії інвалідів, учасників Великої Вітчизняної війни та їх сімей; особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років; особи, що звільнені з посади, за якою надано жиле приміщення, але не припинили трудових відносин з даним підприємством; особи, звільнені у зв'язку з ліквідацією підприємства, або за скороченням чисельності чи штату працівників; деякі категорії пенсіонерів; члени сім'ї померлого працівника; одинокі особи з неповнолітніми дітьми. Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 91 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї, які проживають разом з ним, і за згодою наймодавця здавати в піднайом жиле приміщення у випадках і в порядку, встановлюваних цим Кодексом. Договір піднайму укладається в письмовій формі з наступною реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації. Згідно із п.1 ч.1 ст. 93 ЖК України здача жилого приміщення в піднайом не допускається, якщо: в результаті вселення піднаймача розмір жилої площі, що припадатиме на кожну особу, яка проживає у цьому приміщенні, буде меншим від установленого для надання жилих приміщень. Відповідно до ст. 95 ЖК України розмір плати за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги за договором піднайму встановлюється угодою сторін, але не може перевищувати розміру квартирної плати, що сплачується наймачем за надаване приміщення, і відповідної частини його витрат по оплаті комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 99 ЖК України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. Відповідно до положень ст. 94 ЖК України здача жилого приміщення в піднайом з порушенням вимог, установлених частинами першою, третьою і четвертою статті 91 і статтею 93 цього Кодексу, тягне за собою недійсність договору піднайму. У цьому разі громадяни, які незаконно поселилися в жилому приміщенні, зобов'язані негайно звільнити його, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно із ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Будь-яких документів, які б вказували на наявність у відповідача права на зайняття даного жилого приміщення у гуртожитку, суду не надано. З представлених суду доказів встановлено, що відповідач не перебував та не перебуває у трудових відносинах ані з попереднім власником гуртожитку - ПАТ «БРОВАРСЬКИЙ ЗАВОД ПЛАСТМАС», ані з теперішнім - ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК», став проживати у кімнаті [NUMBER] в даному гуртожитку на підставі заяви третьої особи [PERSON], тобто дані правовідносини мають ознаки договору піднайму жилого приміщення, разом з тим, доказів того, що такий договір був укладений у передбаченій законом письмовій формі з подальшою реєстрацією у житлово-експлуатаційній організації, як того вимагають положення ст. 91 ЖК України, суду не представлено. Тобто, жодних підстав, як то наявність ордеру, договору найму або піднайму, які б давали відповідачу право проживання у належному позивачу гуртожитку, на час розгляду справи не встановлено. Судом не встановлено віднесення відповідача до будь-якої з категорій осіб, які не можуть бути виселені без надання їм іншого жилого приміщення. Крім того, як зазначив позивач, відповідач ухиляється від укладення договору найму кімнати у гуртожитку з позивачем, має заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг. Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частини 2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідність до вимог частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, позивач - власник гуртожитку має право вимагати від відповідача, який без відповідних правових підстав проживає у належному позивачу гуртожитку, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі і шляхом виселення. Оскільки договір найму жилого приміщення відповідачем з попереднім власником не укладався, то відсутні і підстави для збереження дії такого договору у зв'язку з переходом права власності до позивача. На пропозицію нового власника ( позивача) укласти договір найму відповідач не надав згоду і такого договір не уклав. Тому відповідач не мав і на даний час не набув правових підстав для зайняття вказаного жилого приміщення. При таких обставинах позивач має право вимагати виселення відповідача, і відповідач підлягає виселенню без надання йому іншого жилого приміщення. Проживання сторонньої особи у жилому приміщенні без будь-якої правової підстави є порушенням прав власника цього жилого приміщення, і таке право підлягає судовому захисту у спосіб, обраний позивачем, шляхом виселення відповідача. Підстави, які б перешкоджали виселенню відповідача із займаного жилого приміщення у гуртожитку, передбачені ст. 125 ЖК України, відсутні, так само відсутні правові підстави для надання відповідачу іншого жилого приміщення. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 1600, 00 грн. відповідно до ст..88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється.

Outcome: approved