Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач просить\~суд визнати\~ [PERSON] \~та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Позов мотивується тим, що батько позивача, разом з членами сім`ї, відповідно до ордеру від 13.05.1983 року, отримав право користування вищезазначеною квартирою. \~ \~ \~ \~ [INFO] батько помер. Відповідачі є членами сім`ї померлого. Починаючи з 2007 року відповідачі в спірній квартирі не проживають, не здійснюють ніяких дій, які говорили б про те, що вони мають намір в подальшому користуватись житлом, а також добровільно не знімаються з реєстраційного обліку. \~ \~ \~ \~Позивач несе значні додаткові витрати з оплати комунальних послуг. \~ \~ \~ \~Позов обґрунтовано положеннями ст.ст. 29 ЦК України, ст. ст.71,72 ЖК України. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] підтримали правову позицію позивача. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] проти позову заперечував з підстав недоведеності позивачем обставини неповажності причини не проживання відповідачів у квартирі. Також зазначив, що між сторонами наявний конфлікт щодо права приватизації зазначеної квартири. \~ \~ \~ \~Судом встановлено: Місце проживання сторін зареєстровано в квартирі [ADDRESS] . Право користування сторонами набуто на підставі ордеру від 13.05.1983 року виданому [PERSON] та членам його сім`ї його дочкам [PERSON] та [PERSON] , що визнано сторонами. Відповідач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] відповідальний наймач житла [PERSON] помер. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили обставину не проживання відповідачів з 2007 року. Зазначене також підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації. Суд відхиляє надані докази додаткових витрат позивача щодо утримання квартири (а.с.15-28) так як платником в них зазначено інша особа. Доказів неповажності причин не проживання відповідачів у спірній квартирі - не надано. Відповідно до\~ст. 58 ЖК УРСР\~на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної вмісті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно ст. ст.64,65 Житлового кодексу Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За правилами\~ст. 71 Житлового кодексу Української РСР\~при тимчасовій відсутності наймача або члена його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Відповідно до\~ст. 72 Житлового кодексу Української РСР\~визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 47 Конституції України\~передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ч. 4\~ст. 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Статтею 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно\~ст. 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). За приписами\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що відповідачі перебувають у родинних стосунках з позивачем, тому вони мають рівне з позивачем право користування квартирою та право на приватизацію такої, а тому не можуть бути визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою. Обставини не проживання відповідачів в квартирі з 2007 року, підтверджені актом з місця проживання та поясненнями свідків хоча й мають місце, однак не є достатніми для позбавлення їх права користування житлом як складової права володіння, оскільки Законом України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» гарантовано право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства на вільний вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати. Належних доказів на підтвердження того, що відповідачі дійсно з неповажних причин не проживали у спірній квартирі та втратили інтерес до квартири суду не надано. Мотиви несення особою, яка не є учасником справи [PERSON] додаткових витрат по оплаті комунальних послуг не є достатніми для позбавлення відповідачів права користування житлом. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed