Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Перший Український [PERSON]» далі (ПАТ «ПУМБ») звернувся до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що 08.02.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 10 від 08.02.2007 року, згідно з умовами якого йому було надано кредит в розмірі 35000,00 доларів США зі строком повернення до 07.02.2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобовязань за зазначеним кредитним договором між позивачем, та відповідачкою [PERSON] було укладено іпотечний договір відповідно до якого остання передала в іпотеку житловий будинок № 21 загальною площею 217,8 кв.м. розташований в м. Маріуполь Донецької обл. по вул. Садовій який належить їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу. Також, з метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки згідно умов якого остання взяла на себе відповідальність по зобовязанням відповідача [PERSON] у повному обсязі в разі невиконання чи неналежного виконання грошових зобовязань за кредитним договором. Також зазначає, що відповідач [PERSON] зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, однак ним не виконуються належним чином зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 14.05.2015 року його загальна заборгованість перед Банком становить\~19491,89 доларів США, з яких: 17689,46 доларів США заборгованість за сумою кредиту та 1802,43 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом; а також еквівалент в розмірі 20,97 доларів США, який складається з суми пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором. Проте, 06.02.2015 року на адресу відповідача було направлено лист-вимогу№ MPL-44/46 від 05.02.2015 року про дострокове повернення кредиту, яку він отримав 13.02.2015 року, але до теперішнього часу вимога банку відповідачем не виконана. В звязку з чим просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 10 від 08.02.2007 року в розмірі 19512,86 доларів США, з яких 17689,46 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 1802,43 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом і 20,97 доларів США еквівалент суми пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок № 21, розташований по вул. Садовій в с. Тополине Донецької області, загальною площею 217,8 кв.м., житловою площею 119,3 кв.м., який належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, яка буде встановлена на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності. Крім цього, просить стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати у виді судового збору в розмірі 3654,00 грн. Представник позивача ПАТ «ПУМБ» - [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив справу розглянути без його участі, а у разі неявки відповідачів в судове засідання, просив справу розглянути в заочному порядку на підставі наявних у справі доказах та постановити по справі заочне рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, місце і час розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення по справі, на чому наполягав представник позивача. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку, в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся сторін. Розглянувши письмову заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що 08.02.2007 року між відповідачем [PERSON] та ЗАТ «Донгорбанк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «ПУМБ»), було укладено кредитний договір № 10 від 08.02.2007 року, згідно умов якого [PERSON] отримав кредитні кошти в розмірі 35000,00 доларів США на ремонт житлового будинку зі строком користування кредитом до 07.02.2022 року та зобовязався сплачувати відсотки, комісії штрафи та інші платежі згідно умов Договору. 08.02.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «ПУМБ») та відповідачкою [PERSON] укладено іпотечний договір № 10/1 від 08.02.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Володарської нотаріальної контори Донецької області [PERSON] за реєстровим номером № 73, за яким відповідачка [PERSON] передала в іпотеку обєкт нерухомого майна, перелік і опис якого наведений у п.1.2 цього договору та до предмету іпотеки входить житловий будинок № 21 по вул. Садовій в с. Тополине Донецької області, загальною площею 217,8 м2, житловою площею 119,3 м2, який належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу.\~\~Загальна вартість предмета іпотеки за згодою сторін складає 383000,00 грн. Пунктом 1.4 іпотечного договору також визначена вартість предмета іпотеки в розмірі 383000,00 грн. Згідно п. 3.1 іпотечного договору за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, повязані з реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору. Також, судом встановлено, що 08.02.2007 року між ЗАТ «Донгорбанк» (правонаступником якого є позивач ПАТ «ПУМБ»)та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № 10/2 від 08.02.2007 року, згідно якого відповідачка [PERSON] поручилась перед кредитором за виконання відповідачем [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 10 від 08.02.2007 року та зобовязалась відповідати перед кредитором за порушення [PERSON] основного зобовязання. Згідно п.1.1 Статуту ЗАТ «ПУМБ» (в новій редакції) ПАТ «ПУМБ» є правонаступником всіх прав та зобовязань ПАТ «Донгорбанк» в результаті реорганізації ПАТ «Донгорбанк» шляхом приєднання до ПАТ «ПУМБ», згідно рішення загальних зборів акціонерів ПАТ «ПУМБ» (протокол № 59 від 15.07.2011 року) та згідно рішення єдиного акціонера ПАТ «Донгорбанк» (рішення 2/2011 від 15.07.2011 року). Відповідно до розрахунку заборгованості згідно кредитного договору № 10 від 08.02.2007 року станом на 14.05.2015 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем складає 19491,89 доларів США, яка складається з 17689,46 доларів США заборгованості за сумою кредиту, 1802,43 доларів США заборгованості за непогашеними відсотками за користування кредитом; а також еквівалент в розмірі 20,97 доларів США, який складається з суми пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором. Згідно листа-вимоги за вих. № MPL-44/46 від 11.02.2015 року ПАТ «ПУМБ» вимагав від [PERSON] дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом у загальному розмірі 18876,29 доларів США. Відповідно до листів-вимог за вих. № MPL-44/42 від 25.04.2014 року (яку [PERSON] отримала особисто 07.05.2014 року) та № MPL-44/47 від 11.02.2015 року, ПАТ «ПУМБ» вимагав від [PERSON] та [PERSON] усунути порушення зобовязань за кредитним договором та погасити заборгованість перед банком протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги та їх було попереджено, що у разі невиконання вищевказаних вимог банку, останній розпочне стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором та зверне стягнення на майно, передане в іпотеку Банку. Згідно із ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 610 ч.1 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином; порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). \~ Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). \~ Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки встановлені законом або договором. Таким чином, у судовому засіданні підтвердився факт порушення [PERSON] грошового зобовязання за кредитним договором № 10 від 08.02.2007 року на загальну суму 19512,86 доларів США, що в перерахунку за курсом НБУ станом на час винесення рішення, т.б. на 13.10.2015 року (21,8177 грн.) становить 425725,73 грн., з яких: 17689,46 доларів США заборгованість за сумою кредиту, 1802,43 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом та 20,97 доларів США - еквівалент суми пені за порушення строків виконання зобовязань за кредитним договором. Позичальнику [PERSON] та його поручителю [PERSON] було відомо про необхідність виконання взятих на себе зобовязань, але ж на вимоги банку відповідачі не відреагували. Проте, відповідно до п. 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення\~статті 11 Закону України «Про іпотеку»\~(або статті 589 ЦК\~щодо заставодавця). Крім цього, Верховний Суд України в 2015 році при аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, при узагальненні судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин 2009-2010 років зробив висновок про те, що правильним є зазначення в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки з посиланням на суму заборгованості за кредитним договором, а розрахунок суми заборгованості повинен бути наведений у мотивувальній частині рішення. Одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним. Таким чином, суд вважає, що одночасне стягнення суми заборгованості з відповідачів та звернення стягнення на предмет іпотеки призведе до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з поручителів за рахунок належного їм майна, тобто відбудеться фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. В звязку з чим в задоволенні вимог позивача до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором слід відмовити. Щодо вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки слід зазначити наступне. Так, згідно ч. 1\~ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ч. 1\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Таким чином, враховуючи, що у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за невиконання основного зобовязання за кредитним договором № 10 від 08.02.2007 року на загальну суму 19512,86 доларів США, що еквівалентно 425725,73 грн., а тому суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок № 21, розташований по вул. Садовій в с. Тополине Володарського району Донецької області, який належить на праві приватної власності майновому поручителю відповідача [PERSON] - [PERSON] задовольнивши позовні вимоги позивача саме в цій частині. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що саме з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача понесені ним при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial