Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 липня 2006 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVА0АК10010876, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39 285,00 гривень на термін до 22 липня 2011 року та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказує на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 13 вересня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 429 358,09 гривень, яка складається із наступного: 39 167,34грн. - заборгованість за кредитом; 75 395,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 106,92 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та 309 688,02 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Однак, кредитор посилається на те, що може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. Тому, просив стягнути заборгованість в сумі 119 670,07, яка складається з наступного: 39 167,34 грн. - заборгованість за кредитом; 75 395,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 106,92 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Крім того, зазначає те, що для забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором між ним та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 24 липня 2006 року було укладено договори поруки, за умовами яких останні поручилися перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором № CVА0АК10010876 від 24 липня 2006 року. А тому, просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача Сафір Ф.О. в судове засідання не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляли і не просили суд відкласти розгляд справи. За таких обставин, за згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 24 липня 2006 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVА0АК10010876, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 39 285,00 гривень на термін до 22 липня 2011 року та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № CVА0АК10010876 від 24 липня 2006 року станом на 13 вересня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 429 358,09 гривень, яка складається з наступного: 39 167,34грн. - заборгованість за кредитом; 75 395,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 106,92 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом та 309 688,02 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Разом із тим позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість в сумі 119 670,07 грн., яка складається з: 39 167,34 грн. - заборгованість за кредитом; 75 395,81 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 5 106,92 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Виходячи із принципу диспозитивності, суд вважає, що саме така сума підлягає до стягнення. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Встановлено, що договори поруки містять строк дії поруки, зокрема, визначено конкретну дату, повернення кредиту до 22 липня 2011 року. Такий же правовий висновок висловлений у Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року при розгляді справи №6-3 цс.13. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що договори поруки є припиненими, тому в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: partial