Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що був укладений 23.07.2004 року та зареєстрований виконкомом Переселенської сільською радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 02, посилаючись на те, що 23.07.2004 р. між ним, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, у звязку з чим було видано свідоцтво про одруження серія 1-БК № 248321 від 23.07.2004 р. Від спільного шлюбу він та відповідач мають двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у нього не склалося, оскільки як виявилось останнім часом зясувалось, що характери подружжя є зовсім різними, погляди його та відповідача на подружнє життя не співпадають, у звязку з чим між ними виникають конфлікти та сварки. Він та відповідач не можуть знайти порозуміння. Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання він та відповідача як подружжя стало неможливим, тому вже тривалий час у нього та відповідача фактично припинились шлюбні відносини. Шлюб носить формальний характер. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Необхідно зазначити, що на сьогоднішній день збереження шлюбу між ним та відповідачем є неможливим, оскільки він ні за яких умов не буде проживати однією сімєю з відповідачем. Подальше спільне життя його і відповідача як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ним та відповідачем. Отже, є неможливим збереження шлюбу між ним та відповідачем, який у разі надання йому та відповідачу судом строку на примирення, все одно не буде збережено. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищезазначених обставин та норм Сімейного кодексу України він має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а у суду є всі підстави для прийняття рішення про розірвання шлюбу. Відповідач не заперечувала проти задоволення позову, оскільки вони не проживають більше трьох років. Просить їй залишити прізвище [PERSON]. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного страну реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 83, у звязку з чим було видано свідоцтво про шлюб серія І-ОК № 136615 від 08.09.2012 р. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сімя розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сімї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу відповідач залишається на прізвищі [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved