Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2000 року, але на даний час фактично припинили шлюбні відносини; -від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], спору про їх місце проживання та виховання немає; -вона вважає, що причиною розпаду сімї є те, що вони втратили почуття кохання та довіри один до одного; -вона вважає, що їх шлюб фактично розпався, шлюбні відносини між ними існують формально, ведення спільного господарства між ними припинено, вони проживають окремо, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, звернулася з позовом до суду та просить: шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.14/, згідно якої просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений особисто /а.с.21,/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення та поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 26 лютого 2000 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується: свідоцтвом про одруження /а.с.6/ та свідоцтвами про народження дітей /а.с.10-11/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у своєму позові посилається на те, що причинами розпаду сімї є те, що вони втратили почуття кохання та довіри один до одного. Також позивач вказала, що вона вважає, що їх шлюб фактично розпався, шлюбні відносини між ними існують формально, ведення спільного господарства між ними припинено, вони проживають окремо, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони проживають окремо, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про місце проживання їх неповнолітніх дітей та спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved