Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який в процесі судового розгляду зменшив, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого являється позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №037-008-1021 строком до 01.04.2038 року. Відповідно до змісту даного договору, позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти у сумі 44\~190 швейцарських франків з відсотковою ставкою 9,95% річних, підвищеною відсотковою ставкою 29,85% річних у разі користування коштами понад встановлений строк та термін погашення, а відповідач зобовязався їх повернути, сплатити за їх користування проценти в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до договору. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 04.04.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №037-2008-1021-Р/1, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON], які випливають з умов вищезазначеного кредитного договору. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у вищезазначеному розмірі. Однак, відповідачем [PERSON] не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі, в результаті чого станом на 29.12.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 40\~291 швейцарських франків 82 сантимів, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] до судового засідання не з`явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, зменшені позовні вимоги підтримує та просить суд останні задовольнити. Представник відповідачів адвокат [PERSON] до судового засідання не з`явилась, однак від останньої надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, покладається на розсуд суду при вирішенні даного спору. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 04.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого являється позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №037-008-1021 строком до 01.04.2038 року. Відповідно до змісту Закону України «Про акціонерні товариства» найменування юридичної особи відкрите акціонерне товариство «Універсал Банк» змінено на публічне акціонерне товариство «Універсал Банк». А відтак, ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником ВАТ «Універсал Банк» з усіма його правами та зобовязаннями, що також підтверджується статутом ПАТ «Універсал Банк». Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитор зобовязується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 44\~190 швейцарських франків, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 9,95% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. За користування коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка у розмірі 29,85% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника (п.1.1.1. кредитного договору). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. В забезпечення виконання вищевказаного кредитного договору 04.04.2008 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №037-2008-1021-Р/1, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязаннях відповідача [PERSON], які випливають з умов вищезазначеного кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредиту у розмірі 44\~190 швейцарських франків. Однак, відповідачем не здійснювалось вчасне погашення кредитних коштів у повному обсязі. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 525-526, 530, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. А тому, відповідачі повинні сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 02.04.2015 року становить 40 291 швейцарських франків 82 сантимів, з них: 38 360 швейцарських франків 36 сантимів заборгованість по кредиту з 01.05.2014 року по 02.04.2015 року; 1 892 швейцарських франків 10 сантимів заборгованість по процентам за період з 01.05.2009 року по 02.04.2015 року; 39 швейцарських франків 36 сантимів підвищені проценти за період з 01.06.2014 року по 02.04.2015 року. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до цього у позивача виникло право вимагати дострокового повного виконання відповідачем зобовязань за договором. Відповідно до розяснень, викладених у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» згідно ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобов, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. А тому, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за договором позики в гривнях, еквівалентну 40 291 швейцарських франків 82 сантимів за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення, тобто станом на 25.01.2016 року 985\~940,84 грн. (2\~447,0658 грн. за 100 швейцарських франків). Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 3\~654,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1780 від 26.05.2015 року, також підлягає стягненню з відповідача, так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved