Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

Позивач - прокурор Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області Левкулич В.І. звернувся до суду в інтересах держави в особі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: [PERSON] про витребування майна з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки площею 0,25 га за кадастровим номером: [NUMBER], вартістю 196 346,00 гривень та повернення вказаної земельної ділянки у власність територіальної громади с. Нижня Апша в особі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області; про витребування з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки площею 0,2737 га за кадастровим номером: [NUMBER] , вартістю 108 636,00 гривень та повернення вказаної земельної ділянки у власність територіальної громади с. Нижня Апша в особі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області та про витребування з незаконного володіння [PERSON] земельної ділянки площею 0,2736 га за кадастровим номером: [NUMBER] , вартістю 107 826,00 гривень та повернення вказаної земельної ділянки у власність територіальної громади с. Нижня Апша в особі Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області. Свої позовні вимоги прокурор мотивує тим, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12017070000000085 від 18 квітня 2017 року встановлено, що третій особі [PERSON] належали на праві власності земельні ділянки на території Нижньоапшанської сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , загальною площею 0,844 га, виданого 23 квітня 1997 року. В подальшому [PERSON] на підставі вказаного Державного акту сформувала дві земельні ділянки - площею 0,25 га за кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,5473 га за кадастровим номером [NUMBER], які на підставі договорів купівлі-продажу від 14 липня 2014 року відчужила [PERSON] . В свою чергу земельна ділянка площею 0,5473 га за кадастровим номером [NUMBER] покупецем [PERSON] поділена на дві ділянки: площею 0,2736 га за кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,2737 га за кадастровим номером [NUMBER]. 26 квітня 2018 року земельну ділянку площею 0,2736 га за кадастровим номером [NUMBER] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 6360 відчужила [PERSON] .. Відповідно до висновку про ринкову вартість земельної ділянки від 15 січня 2019 року вартість земельної ділянки площею 0,25 га, за кадастровим номером [NUMBER] становить 196 346, 00 грн., земельної ділянки площею 0,2737 га за кадастровим номером [NUMBER] складає 108 636, 00 грн., земельної ділянки площею 0,2736 га за кадастровим номером [NUMBER] становить 107 826,00 грн., загальна вартість становить 412 808,00 гривень. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23 квітня 1997 року, який посвідчував право власності на спірні земельні ділянки, видавався іншій особі, [PERSON] , у іншому місці - в урочищі «Думбрава». В ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні експертним дослідженням встановлено, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 23 квітня 1997 року у графі «Прізвище, ім`я, по батькові» в місці розташування друкованого тексту « [PERSON] », у графі «Місце проживання» в місці розташування рукописного тексту «9», у графі «Земельна ділянка розташована на території» в місці розташування друкованого тексту «с. Діброва» раніше були інші записи, які змінено шляхом підчистки. Таким чином, на підставі підробленого Державного акта [PERSON] незаконно заволоділа земельними ділянками площею 0,25 га за кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,5473 га за кадастровим номером [NUMBER], які на підставі договорів купівлі-продажу від 14 липня 2014 року відчужені [PERSON] . Згідно акту комісійного обстеження від 31 січня 2019 року тимчасової комісії Нижньоапшанської сільської ради на вказаних земельних ділянках станом на 22 січня 2019 року будь-яке нерухоме майно відсутнє. Як на підставу позовних вимог посилається на ст. ст. 328, 386, 387, 388, 391 ЦК України та ті обставини, що спірні земельні ділянки вибули із власності власника поза його волею, позаяк Державний акт на вказані земельні ділянки серії [NUMBER] є підробленим, що свідчить про незаконність їх вибуття із комунальної власності Нижньоапшінської сільської ради. Представник позивача Тячівської місцевої прокуратури Закарпатської області прокурор Левкулич В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно з невідомої суду причини, хоч належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності на підставі письмових доказів, що є в матеріалах справи. Заслухавши думку прокурора - позивача та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 1997 року, належала на праві власності земельна ділянка площею 0,844 га в с . Діброва, Тячівського району, яка передана 0,25 га для будівництва жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 10-11). На підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 14 липня 2014 року за № 877 [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,2500 га за кадастровим номером [NUMBER] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована за адерсою: [ADDRESS] , а також на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 14 липня 2014 року за № 879 [PERSON] продала [PERSON] земельну ділянку площею 0,5473 га за кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адерсою: [ADDRESS] . Вказані земельні ділянки належали продавцю [PERSON] на підставі оспорюваного Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого 23 квітня 1997 року (а.с. 12-15). В подальшому належна [PERSON] спірна земельна ділянка площею 0,5473 га за кадастровим номером [NUMBER] була поділена на дві земельні ділянки: площею 0,2736 га за кадастровим номером [NUMBER] та площею 0,2737 га за кадастровим номером [NUMBER]. 26 квітня 2018 року земельну ділянку площею 0,2736 га за кадастровим номером [NUMBER] [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 6360 відчужила [PERSON] (а.с. 24-27). Відповідно до висновку експерта № 4/267 від 20 вересня 2017 року встановлено, що у бланку Державного акту на право приватної власності на землю, виданому громадянці України [PERSON] серії [NUMBER], у графі «Прізвище, ім`я, по батькові» в місці розташування друкованого тексту « [PERSON] », у графі «Місце проживання» в місці розташування рукописного тексту «9», у графі «Земельна ділянка розташована на території» в місці розташування друкованого тексту «с. Діброва» раніше були інші записи, які змінено шляхом підчистки (а.с. 36-45). Згідно акту тимчасової комісії Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області про обстеження спірних земельних ділянок від 31 січня 2019 року на вказаних земельних ділянках станом на 22 січня 2019 року будь-яке нерухоме майно відсутнє (а.с. 48-49). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (абзац перший частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»). Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з частинами другою, третьою статті 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі статтями 83, 84 ЗК України комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Статтею 122 ЗК України передбачено, що вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Згідно зі статтями 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно в добросовісного набувача. Відповідно до закріпленого у статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав його, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність в діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. На підтвердження своїх позовних вимог щодо порушення прав Нижньоапшанської сільської ради Тячівського району Закарпатської області як власника спірних земельних ділянок та вибуття спірних земельних ділянок із володіння первісного власника не з його волі іншим шляхом, прокурором доведено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 12017070000000085 від 18 квітня 2017 року встановлено, що [PERSON] належала на праві власності земельня ділянка на території Нижньоапшанської сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], загальною площею 0,844 га, виданого 23 квітня 1997 року. Однак, у ході проведення досудового розслідування даного кримінального провадження висновком експерта № 4/267 від 20 вересня 2017 року було встановлено, що даний Державний акт на право приватної власності на землю є підробленим і вказані обставини свідчать про те, що спірна земельна ділянка не вибувала із комунальної власності в установлений законом спосіб і рішення органів виконавчої влади, які наділені компетенцією розпоряджатись такими землями, не приймалось. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідачів слід покласти судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved