Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на користь держави в особі вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» вартість навчання в сумі 44559 грн. 70 коп. та судовий збір в сумі 1378 грн., мотивуючи тим, що наказом ректора № 438-у від 01.08.2004 відповідача було зараховано з 01.09.2004 студентом стоматологічного факультету вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» (далі УМСА). 01.09.2004 між [PERSON] та УМСА було укладено угоду №090 про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідно до якої відповідач зобов'язувався прибути після закінчення навчального закладу за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до витягу з наказу № 186-у від 16 червня 2010 року рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] було присвоєно кваліфікацію лікаря-стоматолога і видано Диплом спеціаліста від 30 червня 2010 року серії [NUMBER]. Згідно витягу з протоколу державного розподілу та журналу обліку направлень на роботу випускників УМСА за 2010 рік [PERSON] отримав направлення за №87 до місця призначення УОЗ Житомирської ОДА у Володарсько-Волинську ЦРЛ на посаду лікар -стоматолог, про що свідчить його підпис. За інформацією начальника управління охорони здоров'я Житомирської ОДА від 16.10.2015 [PERSON] після закінчення 31.08.2012 інтернатури, до роботи не приступив. Таким чином, він не виконав свої зобов'язання відпрацювати не менше трьох років відповідно до умов угоди, що передбачає правові наслідки, встановлені законом та угодою, у зв'язку з чим зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку витрати на навчання до державного бюджету. Однак, не зважаючи на лист з проханням про добровільне відшкодування витрат, відповідач борг на даний час не відшкодував і даних про зміну місця роботи за державним розподілом не надав. В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Наказом ректора № 438-у від 01.08.2004 [PERSON], тобто відповідача, було зараховано з 01.09.2004 студентом 1 курсу стоматологічного факультету вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія», що підтверджується копією витягу з вказаного наказу (а.с. 7). Копія типової угоди про підготовку фахівців з вищою освітою №090 від 01.09.2004, форма якої є додатком №1 до Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням (а.с. 8) підтверджує погодження сторонами її умов, серед яких погодження і зобов'язання вищим навчальним закладом України «Українська медична стоматологічна академія» забезпечити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця та після закінчення навчання і одержання відповідної кваліфікації забезпечити місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років, а також зобов'язання студента оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямом підготовки «Стоматологія» і прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення та відпрацювати не менше трьох років. Рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] було присвоєно кваліфікацію лікаря-стоматолога і видано диплом спеціаліста від 30 червня 2010 року серії [NUMBER], що підтверджується витягом з наказу №186-у від 16.06.2010, диплому спеціаліста (а.с.9-10). Копія протоколу засідання комісії по розподілу молодих спеціалістів, які закінчують вищий державний навчальний заклад України «Українська медична стоматологічна академія» у 2010 році від 16.02.2010 та копія витягу з журналу обліку направлень на роботу випускників вищих навчальних закладів за 2010 рік УМСА (а.с. 11-15) підтверджують в свою чергу факт отримання 17.06.2010 відповідачем направлення за №87 до місця призначення - Володарсько-Волинську ЦРЛ Житомирської обласної державної адміністрації управління охорони здоров'я на посаду лікаря -стоматолога, що стверджується і наявністю його підпису в журналі. З копії листа управління охорони здоров'я Житомирської обласної державної адміністрації (а.с.16) вбачається, що [PERSON], який був направлений на посаду лікаря - стоматолога в Володарсько-Волинську ЦРЛ Житомирської обласної державної адміністрації, після закінчення інтернатури - 31.12.2012, до роботи не приступив. В правовій нормі, що міститься в ст. 509 ЦК України закріплено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 530 ЦК України визначено строки (терміни виконання зобов'язання). Так, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В ст.56 Закону України «Про вищу освіту», в редакції, яка діяла на час закінчення відповідачем інтернатури, законодавець закріпив, що випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №992 від 22.08.1996, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, із служби в Національній поліції у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, набуттям громадянства або підданства іншої держави, за порушення дисципліни, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Нормами, закріпленими в ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи досліджені докази, правові норми, що регулюють спірні правовідносини, беручи до уваги, що відповідач не виконав умови угоди про підготовку фахівців з вищою освітою №090 від 01.09.2004, не зважаючи на лист позивача №01-01/4222 від 04.12.2015, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Розмір витрат коштів державного бюджету на навчання випускника 2010 року - [PERSON], який навчався за рахунок державного замовлення, а саме 44559 грн. 70 коп. підтверджено довідкою позивача (а.с.18). Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 грн., який відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved