Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом до [PERSON] про стягнення штрафу за порушення умов договору іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем 24.07.2006 року укладений договір №46/МК-06, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.07.2011 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 24.07.2006р. уклали договір іпотеки який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №4101. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку належне йому майно на праві власності : а саме - земельну ділянку загальною площею 0,0482 га та нежитлову будівлю площею 0,0482 га., які знаходяться за адресою [ADDRESS]. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом. За таких обставин ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 10.07.2012 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову будівлю, шляхом продажу її позивачем ПАТ КБ «Приватбанк». Згодом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 14.05.2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, шляхом продажу її позивачем ПАТ «Приватбанк». В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов договору іпотеки від 24.06.2006 року, без згоди банку, відповідач уклав з третьою особою договір про спільну діяльність, згідно якого відповідач передав права на іпотеку третій особі. Згідно наявного технічного паспорту 95 % предмета іпотеки на теперішній час належить іншій особі, а не відповідачці. ПАТ КБ «Приватбанк» згоду на відчуження нерухомого майна відповідачкою не надавав. У зв'язку з порушенням умов договору відповідачка повинна сплатити 30 % від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.12 цього договору. Вартість предмету іпотеки складає 925 665, 00 грн., 30 % від його вартості складає 277 699,50 грн. Позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідачки на їх користь штраф за порушення умов договору іпотеки в розмірі 277 699,50 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутністю, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та день слухання справи була повідомленою належним чином, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 24.07.2006 року укладений договір №46/МК-06, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.07.2011 року. ( а.с.5-7). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] цього ж дня укладено договір іпотеки який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №4101. (а.с.10-11). Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку належне йому майно на праві власності : а саме - земельну ділянку загальною площею 0,0482 га та нежитлову будівлю площею 0,0482 га., які знаходяться за адресою [ADDRESS]. Вартість предмету іпотеки складає 925 665,00 грн. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, не сплатила необхідні кошти для погашення заборгованості за кредитом. За таких обставин ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 10.07.2012 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову будівлю, шляхом продажу її позивачем ПАТ КБ «Приватбанк». Згодом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 14.05.2013 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, шляхом продажу її позивачем ПАТ «Приватбанк». Відповідно до ст.. 34 ЗУ «Про іпотеку» - Після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів,забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду. Таким чном законом встановлено, що при передачі в управління предмету іпотеки на період до реалізації, іпотокодавець звільняє від своєї присутності, присутності інших осіб та особистого майна, нерухомість з метою надання іпотеко держателю можливості задоволення вимог за рахунок ринкового використання предмету іпотеки. Крім того, встановлено, що відповідачка, порушила умови договору іпотеки від 24.06.2006 року, без згоди банку, уклала з третьою особою договір про спільну діяльність, згідно якого відповідачка передала права на іпотеку третій особі. Згідно наявного технічного паспорту 95 % предмета іпотеки на теперішній час належить іншій особі, а не відповідачці. Згідно з п.20.7 договору іпотеки, від 24.06.2006 року, іпотекодавець зобов'язується не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізінг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати його відчуження або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди іпотеко держателя. (а.с.11). Згідно до п.21 договору іпотеки, від 24.06.2006 року, у разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п.20.1, 20.4, 20.7, 20.11 цього договору, він сплачує на користь іпотеко держателя штраф у розмірі 30 % від вартості предмету іпотеки, зазначеної у в п. 12 цього договору. У відповідності до п. 12 Договору іпотеки від 24.06.2006 року , вартість предмету іпотеки складає 925 665,00 грн., таким чином 30 % від суми складає 277 699,50 грн. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Статтею 1054 ч.1 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як передбачено ст. 627ЦК України (в ред. що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Загальні положення про правочин, в т.ч. договори, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені главою 16 розділу 1У ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодержателем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), що визначено ч.1 ст. 572ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закон України від 05.06.2003р. «Про іпотеку» регулює правовідносини щодо іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, і до якої застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору. При цьому, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов»язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546ЦК). Статтею 610 ч.1 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов»язання. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо порушила умови договору іпотеки від 24.06.2006 року , а саме: п. 20.7 яким передбачено, що відповідачу забороняється без письмової згоди іпотекодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк» передавати предмет іпотеки в оренду, у зв'язку з чим, згідно з п.21 договору іпотеки підлягає до стягнення штраф, в розмірі 30% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.12 договору іпотеки, тобто - 277 699,50 грн. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати в сумі 3654,00грн. Оплата судового збору при подачі позову до суду підтверджується платіжним дорученням від 04.03.2014 р.

Outcome: approved