Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач подав даний позову та вмотивував його тим, що на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості 18.06.1997р. між ним та відповідачами, укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Посилаючись на Закон України «Про товарні біржі», ст.220 ЦК України просив суд визнати договір дійсною біржовий договір №97.06.-462 від 18.06.1997р. дійсною та визнати право власності на квартиру. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачі до суду не явилися. Представник третьої особи до суду не прибув. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. За договором купівлі-продажу нерухомого майна на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості 18.06.1997р відповідачі продали, а позивач купив квартиру [ADDRESS]. Спірний договір зареєстрований на біржі, а також в Одеському МБТІ 10.06.1997р.(а.с.6-9). Аналізуючи законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне. Відповідно до\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно з ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором ст. 128 ЦК УРСР. Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За змістом ст.ст.128,\~153 ЦК України\~(в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за позивачем права власності на спірну квартиру на підставі спірного договору, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила законодавству, чинному на час укладення спірного договору. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджену\~наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Оскільки позивач повністю виконав умови спірного договору, договір у відповідності з вимогами цивільного Кодексу\~(в редакції 1963 року) зареєстрований в БТІ, даних, про те, що у передбаченому законом порядку спірний договір судом не визнавався недійсним стороною позивачу суду не надано, а отже на підставі ст.ст.\~128,\~153 ЦК України\~(в редакції 1963 року) і ст.49\~Закону України «Про власність» позивач\~правомірно володіє квартирою. Оскільки сторонами дотримані всі передбачені законом умови укладення договору, тому відповідно до\~ст. 224 ЦК УРСР 1963 року\~договір є таким, що відбувся з моменту його укладення. З огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири немає. На підставі викладеного, суд вважає позов в частині визнаня дійсним біржового договору безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити. Щодо визнання права власності на вказану квартиру, суд вважає позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню, оскільки відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нерухомості позбавляє позивача прав на реєстрацію прав власності і відповідно до норм діючого законодавства і такий спосіб захисту прав позивача передбачений нормами ст.16 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial