Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач, ПАТ «КССРЗ», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обгрунтовує тим, що відповідачу була надана кімната в гуртожитку по [ADDRESS], що знаходиться на балансі товариства, та підтверджується договором купівлі-продажу майна державного підприємства від 14.04.1993 р., листом №10-21-2131 від 27.02.1998 р. Фонду державного майна України та додатком до нього. Відповідно до картки форми А відповідач зареєстрований за адресою гуртожитку. Відповідальними працівниками товариства в період з 21.07.2015 р. по 16.02.2016 р. були складені акти про те, що відповідач зареєстрований, але не проживає в кімнаті гуртожитку без поважних причин. Посилаючись на те, що відповідач не проживає у кімнаті без поважних причин понад шість місяців , позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користуватися жилим приміщенням у гуртожитку по [ADDRESS]. Позивач просив позов задовольнити. Представник позивача на підставі довіреності, Вітошко В.О., подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач за місцем реєстрації не проживає, місце перебування його невідоме, судові документи та повістки-повідомлення повернуті з відміткою пошти за закінченням встановленого терміну зберігання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Суд установив, що з 28.03.1996 р. відповідач, працюючи електрозварюльником, був зареєстрований та займав кімнату в гуртожитку по [ADDRESS], що знаходиться на балансі ПАТ«Київський суднобудівний-судноремонтний завод», та підтверджується договором купівлі-продажу майна державного підприємства від 14.04.1993 р., листом №10-21-2131 від 27.02.1998 р. Фонду державного майна України ( а. с. 4, 5, 14). Відповідно до актів від 21.07.2015 р., 14.08.2015 р., 11.09.2015 р., 09.10.2015 р., 13.11.2015 р., 12.01.2016 р., 16.02.2016 р., [PERSON] зареєстрований, але не проживає в гуртожитку ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6-13). Згідно з наказом ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» від 16.07.2015 р. № 125/К, [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП від 17.07.2015 р. ( а.с. 19). Відповідач звільнився, тривалий час за спірною адресою не проживає, за комунальні послуги не сплачує, будь-яких речей в гуртожитку не тримає, на час вирішення справи місце перебування його невідоме. Відповідно до ст. 6 та ч. 1 ст.127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у гуртожитку, оскільки він не проживає понад шість місяців без поважних причин. Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки , провадиться в судовому порядку. Оскільки у спірне жиле приміщення відповідач був вселений як працівник ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод», 17.07.2015 р. його було звільнено з роботи за власним бажанням , у кімнаті гуртожитку не проживає понад шість місяців, кімнатою не цікавиться , то суд за наслідками повного, всебічного та об»активного розгляду справи, оцінюючи зібранні у справі докази в їх сукупності , дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості , вважає що позов про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені витрати від сплати судового збору в сумі 1378 грн. На підставі наведеного, ст. ст. 71, 72 ЖК України,

Outcome: partial