Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача вказуючи на те, що відповідно до заяви № б/н від 14.09.2007 року [PERSON] (далі відповідач) отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 19.09.2018 року становить - 12927,08 грн., та складається з наступного: -2836,39 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; -9751,62 грн. - нараховано пені; -500,00 грн. штраф (фіксована частина); -591,77 грн. штраф (процентна складова). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашеного залишку кредиту та нарахованих процентів, комісійних, неустойки та інших нарахувань, передбачених договором. Просять стягнути виниклу заборгованість. Представник позивача до суду не з'явився, надав заяву в якій просить справу слухати без їх участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, належним чином завчасно про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши, проаналізувавши матеріали справи і оцінивши докази у їх сукупності, слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором, коштів за користування кредитом, штрафних санкцій за порушення умов договору. Виниклі правові відносини являються цивільними і регулюються вимогами ст.ст. 554, 610 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини, щодо надання кредиту. На підставі заяви № б/н від 14.09.2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, однак, неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 12927,08 гривень. Відповідно до Висновку №11/2008/ Консультативної Ради Європи суддів щодо якості судових рішень/п.п.34-36/ суди повинні, в принципі, обґрунтовувати свої рішення, з метою гарантії від свавілля. Висновки повинні бути узгодженими, чіткими, недвозначними, несуперечливими, вони повинні надавати можливість читачеві простежити логіку міркуванні судді. Виклад висновків не повинен бути довгим, має бути дотриманий розумний баланс між обгрутованістю та стислістю. Суд користується повним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази. В рішенні Европейського Суду з прав людини і основоположних свобод «Северін та інші» ст.58 вказується,що при обґрунтуванні рішення не треба детальної відповіді на кожен аргумент, суд має право певної свободи розсуду щодо вибору аргументів в тій чи іншій справі та на прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Оскільки відповідачем не виконуються зобов'язання по кредитному договору, це є підставою до застосування передбачених договором санкцій за вибором позикодавця. На підставі вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved