overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з тих підстав, що відповідач втратив право власності на квартиру та підстави для користування житловим приміщенням. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Московського РВ в м.Харкові ГУ ДМС в Харківській області в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, в зв'язку з чим суд, на підставі ст.224 ЦПК України, при згоді позивача на заочний розгляд справи, розглянув справу у відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та син позивача [PERSON]. Зазначена квартира була придбана позивачем за результатами прилюдних торгів, які відбулись 01.07.2013 року. Відповідач [PERSON] є колишнім власником квартири [ADDRESS] та на теперішній час в зазначеній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. Позивач на даний час позбавлена можливості в повному обсязі реалізувати свої права як власник квартири, так як відповідач добровільно не знімається з реєстрації зазначеної квартири. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про придбання квартири з прилюдних торгів (а.с. 6), копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію на права власності (а.с.7), копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с.8-9), довідкою з місця проживання [PERSON](а.с. 10), Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок(квартиру), користуються даним майном для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.155 ЖК України, житлові будинки (квартири), що знаходяться в особистій власності громадян, не можуть бути в них вилучені, власник не може бути позбавлений права користування житловим будинком. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідач не є членом сім'ї власника, договору найму між власником та відповідачем не укладені, підстав його реєстрації змінені і на даний час відсутні. Таким чином, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Судові витрати слід стягнути з відповідача відповідно до ст..88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що відповідач за вказаною адресою не проживає з 1998 р. без поважних причин. Позивач подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, зазначає, що позов підтримує і в разі неявки відповідача не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідив докази, долучені до матеріалів справи, і на підставі їх оцінки встановив наступне. В квартирі [ADDRESS], яка не є приватизованою, зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], яка є дочкою позивача. Вказана квартира надавалася згідно ордеру від 20.06.1980 р. позивачу на склад сім'ї з чотирьох осіб (чоловік та дві дочки). Відповідач не проживає в квартирі за місцем своєї реєстрації без поважних на то причин з 1998 року. Вказані обставини підтверджуються: копією ордеру № 2195 від 20.06.1980 р (а.с.4), довідкою КП «Жилкомсервіс» №903 від 25.06.2013 р. про реєстрацію (а.с.7). Таким чином, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], так як він не проживає в ній більш як шість місяців без поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивач просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право на користування належним йому житлом, а саме будинком [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка більше трьох років не проживає в згаданому будинку, однак її реєстрація за вказаною адресою створює йому перешкоди у володінні даним будинком. В судове засідання позивач не з'явився, проте звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка та представник третьої особи до суду також не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомили, тому суд розглянув справу заочно без їх участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач у відповідності до свідоцтва про право власності від 13.03.2009 року, є власником будинку [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до довідки виконкому Глибочицької сільської ради №593 від 23.11.2010 року та акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 25.12.2013 року, відповідачка [PERSON] зареєстрована в будинку позивача, але не проживає у в ньому з 15 травня 2010 року (а.с. 6, 14). Встановленим фактам відповідають цивільні правовідносини. У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тобто, позивач як власник будинку має право вимагати від відповідачки усунення перешкод у здійсненні ним свого права на цей будинок. В даному випадку шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування даним житлом. Таким чином, наявність факту порушення права власності позивача щодо користування належним йому будинком, в зв'язку з реєстрацією відповідачки в цьому будинку, є підставою для повного задоволення позову, тобто для визнання відповідачки такою, що втратила право на користування цим житловим будинком. Отже,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що угода оформлена на біржі, в нотаріальному порядку не укладалася, через що подальше нотаріальне відчуження квартири є неможливим. Відповідачами позов визнаний. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 жовтня 1997 року на Одеській товарній біржі був укладений договір за № 21742 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] купив у [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], двохкімнатну квартиру [ADDRESS]. У тексті цього договору вказано, що він не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. Згідно з розпорядженням за № 1767 від 22 жовтня 1997 року, Київською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів надано згоду на відчуження частки квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності неповнолітньому [PERSON], [INFO]. [PERSON] виконав угоду, сплатив передбачені договором гроші за квартиру, зареєстрував нерухомість у КП «ОМБТІ та РОН». Те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчено у нотаріальному порядку, не дає змоги позивачеві розпоряджатися власністю. Згідно зі ст. 47 ЦК України (1963 р.), суд може за вимогою сторони, що виконала угоду, яка потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, визнати її дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що угода оформлена на біржі, в нотаріальному порядку не укладалася, через що подальше нотаріальне відчуження квартири є неможливим. Відповідачем позов визнаний. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 липня 1995 року на Одеській товарній біржі був укладений договір за № 8427 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого [PERSON] купила у [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON] на підставі довіреності за № 2-4520 від 28 червня 1995 року, посвідченої Сьомою одеською державною нотаріальною конторою, двохкімнатну квартиру № 7, загальною площею 50,4 кв.м., жилою площею 28,2 кв.м., у будинку [ADDRESS]. У тексті цього договору вказано, що він не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. [PERSON] виконала угоду, сплатила передбачені договором гроші за квартиру, зареєструвала нерухомість у КП «ОМБТІ та РОН». Те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчено у нотаріальному порядку, не дає змоги позивачеві розпоряджатися власністю. Згідно зі ст. 47 ЦК України (1963 р.), суд може за вимогою сторони, що виконала угоду, яка потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, визнати її дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, посилаючись на те, що угода оформлена на біржі, в нотаріальному порядку не укладалася, через що подальше нотаріальне відчуження квартири є неможливим. Відповідачі та представник третьої особи, повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явились, заперечень проти позову не надали. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 червня 2000 року на Одеській товарній біржі був укладений договір за № 26478 купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого чоловік позивача [PERSON] купив у [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [INFO], трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. У тексті цього договору вказано, що він не підлягає подальшому нотаріальному посвідченню. Згідно з розпорядженням за № 918 від 12 червня 2000 року, Київською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради надано згоду на відчуження частки квартири [ADDRESS], яка належить на праві власності неповнолітньому [PERSON], [INFO]. [PERSON] виконав угоду, сплатив передбачені договором гроші за квартиру, зареєстрував нерухомість у КП «ОМБТІ та РОН». Власник зазначеної квартири [PERSON] помер [INFO]. Згідно з листом Третьої одеської державної нотаріальної контори за № 5082/02-14 від 13 вересня 2013 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку з наданим неналежно оформленим договору купівлі-продажу за № 26478 від 16 червня 2000 року. Те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна не посвідчено у нотаріальному порядку, не дає змоги позивачеві отримати спадщину. Згідно зі ст. 47 ЦК України (1963 р.), суд може за вимогою сторони, що виконала угоду, яка потребує обов'язкового нотаріального посвідчення, визнати її дійсною.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею, право власності на будинковолодіння №36 по вулиці Миру в с.Синьків, Радехівського районну Львівської області, в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], який помер 18 лютого 2014 року. У судове засідання позивач не зявилась, подавши письмову заяву, в якій просить суд розгляд справи здійснювати за її відсутності, на задоволенні позову настоює. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі. Відносно задоволення позову не заперечує. За викладених умов, відповідно до ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-СГ №334471, виданого 19.02.2014 року виконавчим комітетом Синьківської сільської ради Радехівського району Львівської області, 18.02.2014 року у віці 71 рік помер батько позивачки [PERSON], з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за №02. Із свідоцтва про одруження серії ІІ-СГ №463693, виданого 06.10.1990 року Синьківською сільською радою Радехівського району Львівської області вбачається, що 06.10.1990 року позивач одружилася з [PERSON], і після одруження змінила прізвище з «Петрик» на «Салачинська». Після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок № 36 по вул.Миру в с.Синьків, Радехівського району Львівської області. Для прийняття спадщини позивач звернулася до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак в нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтво про право на спадщину, оскільки спадкодавець при житті не оформив права власності на даний житловий будинок, і рекомендовано звернутися з позовом в суд. Інших спадкоємців померлого крім позивача немає. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. Згідно ст.1222 ЦКУ спадкоємцями за законом є фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно вимог ст.1223 ЦКУ у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦКУ. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову та визнання за позивачем одноосібного права власності на будинковолодіння, в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на гараж , що розташований за адресою: вул . [PERSON] ,64 б м. Павлограду Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 12 серпня 2005 року. Мотивувала тим, що після смерті її чоловіка відкрилась спадщина на вказане майно. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний гараж. Позивач в судове засідання не зявився, просив суд розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Просив суд розглянути справу без участі його представника. Суд, дослідивши докази, приходить до наступного. [PERSON] помер 12 серпня 2005 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть /а.с. 6 / Позивач була дружиною померлого та його спадкоємцем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 7 / Померлому належав гараж, розташований за адресою: вул. Г.Світличної ,64 б м. Павлограду Дніпропетровської області. Вказане підтверджується: копією рішення виконкому Павлоградської міської ради за № 312 від 21 квітня 1989 року « Про узаконення гаража» /а.с.9 /, копією рішення виконкому Павлоградської міської ради № 156 від 22.02.2012 року «Про присвоєння поштової адреси будівлі гаражу» / а.с. 10 /. Право власності на вказаний гараж не зареєстровано. Позивач спадщину прийняла, так як на час смерті спадкодавця проживала з померлим та не заявила про відмову від спадщини. 09 квітня 2012 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю документів підтверджуючих право власності померлого на вказаний гараж. Статтею 1268 ЦК України передбачено,що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України , він не заявив про відмову від нього. Статтею 1269 ЦК України передбачено,що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено,що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1218 ЦК України передбачено ,що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Викладене приводить суд до висновку про те, що за позивачкою слід визнати право власності, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], на гараж № 64 б , який розташований по вул.Г.Світличної м. Павлограда Дніпропетровської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на жилий будинок [ADDRESS], як за спадкоємцем після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO], та якій належав вказаний вище будинок. В судовому засіданні позивачка підтримала позов з тих підстав, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, але прийняти у спадок вказаний будинок вона не може, оскільки за життя право власності на цей будинок за її матір'ю в державних органах не зареєстровано. Представник відповідача до суду не з'явився, але зазначена вище сільрада повідомила до суду, що позов визнає, справу просить розглянути без участі її представника. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, судом встановлено, що жилий будинок [ADDRESS] належить померлій матері позивачки. Після смерті матері єдиним спадкоємцем за заповітом є позивачка. Викладені факти підтверджуються наданими позивачкою доказами, зокрема, свідоцтвом про народження позивачки та свідоцтвом про укладення шлюбу, свідоцтвом про смерть [PERSON], довідкою з БТІ про те, що право власності за померлою на вказаний будинок не зареєстровано, технічним паспортом на будинок, який виданий на ім'я останньої, довідкою сільради про те, що згідно погосподарської книги будинок рахувався за померлою, заповітом від 11 березня 2002 року, відповідно до якого [PERSON] заповіла позивачці зазначений будинок, довідкою державного нотаріуса про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], та постановою нотаріуса №1620 від 08.12.2009 року про відмову позивачу у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок у зв'язку тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього будинку померлій. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. Таким чином, наявність того факту, що позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті її матері не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірний будинок, який за життя належав померлій, є підставою для повного задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , мотивуючи свої вимоги тим, що вона є єдиним спадкоємцем її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, спадщину оформити не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на зазначений будинок. Сторони в судове засідання не з`явились, позивач просить справу розглядати без її участі, представник відповідача щодо вирішення спору покладається на розсуд суду. Суд, перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З довідки Народицької селищної ради №472 від 03 вересня 2020 року (а.с. 13) вбачається, що згідно відомостей погосподарської книги №5 села Норинці за 2016-2020 роки, житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] . [PERSON] (позивач по справі) є дочкою [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу №00019174305 від 07 грудня 2017 року (а.с. 5), свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 вересня 1972 року (а.с. 17), свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 жовтян 1992 року (а.с. 18), довідки Народицької селищної ради Житомирської області №345 від 17 травня 2018 року (а.с. 15) та свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 листопада 2017 року (а.с. 4). Відповідно до частини 1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 вказаної статті визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (частина 2 статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач у встановлений законом термін звернулась до Народицької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №518/02-31 від 26 серпня 2020 року (а.с. 3). Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, про що свідчить лист Народицької державної нотаріальної контори №558/01-16 від 21 вересня 2020 року (а.с. 29) та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру №61740432 від 21 вересня 2020 року (а.с. 30). [PERSON] у визначений Законом спосіб право власності на житловий будинок за життя не оформила, а тому, позивач не може набути права власності на це спадкове майна, маючи на це право. Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги слід задовольнити й визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., а тому, з урахуванням вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути зазначену суму.

Outcome: approved