Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 09.09.2014 року звернувся до суду з даним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому з урахуванням уточнень, викладених в уточненій позовній заяві від 07.04.2016 року (а.с.247-248) зазначив, що між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено Кредитний договір №95АК/2006 від 21.12.2006 року, відповідно до умов якого Позивач зобовязався надати відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 150000,00 грн. на термін до 21.12.2009 року, а відповідачка зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки, і порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідачка [PERSON] повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, заборгованості за комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено договори поруки з відповідачами [PERSON] та [PERSON] Проте, в порушення умов укладеного кредитного договору відповідачка [PERSON] свої зобовязання не виконала, а саме, не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строк. В звязку з цим, станом на 05.04.2016 року має місце заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем по вказаному Кредитному договору в розмірі 435092,83 гривень, з яких: - 73\~488,25 грн. заборгованість за кредитом; - 154 478,52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 207\~126,06 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, яка була задоволена Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2012 року з відповідачів на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», яка станом на 22.12.2010 року становила 170042,70 грн., з яких: - 73\~488,25 грн. заборгованість за кредитом; - 58102,77 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 30116,31 грн. заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобовязань за договором. - 250,00 грн. штраф, нарахований у вигляді фіксованої частини; 8085,37 грн. штраф, нарахований у відсотках від суми заборгованості. Різниця становить 273385,50 грн. Оскільки відповідачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] та [PERSON], яким направлялися письмові повідомлення про необхідність погашення заборгованості відповідачки [PERSON], яка рахується за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року, у добровільному порядку не погашають, посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути з них у солідарному порядку на його користь заборгованість за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року у розмірі 273385,50 грн., визначену станом на 05.04.2016 року, з яких: - 96 375, 75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 177\~009,75 грн. пеня за порушення строків проведення платежів. В судове засідання представник позивача, повідомленого належним чином про місце, день і час судового засідання, не зявився. В уточненій позовній заяві від 07.04.2016 року представник позивача зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення судом заочного рішення. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] свою правову позицію щодо предмета спору не висловили. У судове засідання, призначене на 30.06.2016 року, відповідачка та представник відповідача [PERSON] - [PERSON] не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату і час судового засідання. За таких обставин суд завершив судовий розгляд справи за їх відсутності. У поданій до суду письмовій заяві від 30.06.2016 року (а.с.271) відповідачка [PERSON] посилаючись на те, що строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом закінчився у грудні 2012 року просила застосувати позовну давність до позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які є предметом розгляду по даній справі, а справу розглянути без її присутності. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON], які неодноразово повідомлялися судом про дату, місце і час судового засідання, не зявилися. За таких обставин суд розглянув справу за їх відсутності. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк встановлений в договорі, одностороння відмова від зобовязання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно з вимогами ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст.1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обовязок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Ст.625 ЦК України відносно розміру процентів є відсилочною, в залежності від розміру процентів встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.60, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч.2 ст.60 ЦПК). Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч.3 ст.60 ЦПК). Матеріалами справи встановлено, що 21.12.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] було укладено Кредитний договір №95АК/2006 від 21.12.2006 року (а.с.9-10, 11, 218-222), відповідно до умов якого Позивач зобовязався надати відповідачці [PERSON] кредит у розмірі 150000,00 грн. (п.п.1.1. договору) на термін до 21.12.2009 року (п.п1.3. договору), в обмін на зобовязання відповідачки по поверненню кредиту і сплати відсотків згідно Графіку погашення кредиту та відсотків, які є невідємною частиною договору, комісії, винагороди, штрафу і пені в обумовлені даним договором терміни. У п.п.4.1. укладеного кредитного договору сторони передбачили, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.2.2.2., 3.1., 3.2., 3.3. цього договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п.1.3., 2.2.3., 2.3.1., 2.2.8., 3.3. цього договору, винагороди та комісії, що передбачено п.п.3.5., 3.7 цього договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню у розмірі 0,2 % від суми непогашеного платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня. Також, у відповідності з положеннями ч.1 ст.259 ЦК України, якою передбачено можливість збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін, у п.п.4.7. зазначеного договору сторони дійшли згоди, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки, пені, штрафів за даною угодою встановлюється сторонами тривалістю у пять років. В забезпечення виконання зобовязання за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки від 21.12.2006 року (а.с.12, 218-222), згідно умов яких поручителі взяли на себе відповідальність перед Банком за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (п.2 договорів поруки). Також, у відповідності з положеннями ч.1 ст.259 ЦК України, якою передбачено можливість збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін, у п.11. зазначених договорів сторони дійшли згоди, що строк (позовна давність) в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом пяти років. Свої договірні зобовязання за укладеним договором банк виконав у повному обсязі, надавши відповідачу обумовлену суму кредиту, що підтверджується копією Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 року (а.с.218-222), а також Розрахунком заборгованості за договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року станом на 05.04.2016 року (а.с.249-251). Разом з тим, свої договірні зобовязання за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року відповідачка [PERSON] не виконує, оскільки, станом на 05.04.2016 року, за вирахуванням заборгованості встановленої та стягнутої Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2012 року, має місце заборгованість відповідачки перед позивачем по вказаному Кредитному договору по процентам за користування кредитом у розмірі 96 375, 75 грн. В звязку з цим, відповідно до умов п.п.4.1. Кредитного договору №95АК/2006 від 21.12.2006 року (а.с.9-10) відповідачці позивачем нараховано пеню у розмірі 0,2 % від суми непогашених платежів, що складає 177\~009,75 грн. Зазначені обставини підтверджуються Розрахунком заборгованості за договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року станом на 05.04.2016 року (а.с.249-251). Дані, які б свідчили про інше, у суду відсутні. Таким чином, відповідно до встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості відповідачки [PERSON] за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року, у заявленому до стягнення розмірі, наявні правові підстави, передбачені законом, самим кредитним договором та договорами поруки від 21.12.2006 року, укладеним між відповідачами [PERSON] та [PERSON] та позивачем. При цьому, суд вважає безпідставною заяву відповідачки [PERSON] про застосування судом строків позовної давності, оскільки, на думку суду, позовна давність не підлягає застосуванню до правовідносин у даній справі. Так, судом встановлено, що у Кредитному договорі №95АК/2006 від 21.12.2006 року (п.п.4.7.) та у договорах поруки від 21.12.2006 року (п.11.) строк позовної давності сторонами визначено тривалістю у пять років, який переривався 18.11.2011 року у звязку зі зверненням позивача до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за даним кредитним договором№95АК/2006 від 21.12.2006 року (а.с.218-222), а тому, на час звернення до суду з даним позовом, встановлений сторонами пятирічний строк позовної давності ще не сплинув. В звязку з цим, суд вважає необґрунтованими доводи відповідачки [PERSON] щодо необхідності застосування судом строків позовної давності. Разом з тим, суд вважає, що заявлена до стягнення позивачем сума пені підлягає зменшенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що загальна сума невиконаних відповідачкою [PERSON] заявлених до стягнення грошових зобовязань за Кредитним договором №95АК/2006 від 21.12.2006 року складає 96 375, 75 грн., що являє собою заборгованість по процентам за користування кредитом. Сума пені, нарахована відповідачці за несвоєчасність виконання зобовязань за договором відповідно до п.п.4.1. кредитного договору становить 177\~009,75 грн., що більш ніж в 1,8 разів перевищує розмір невиконаних відповідачкою заявлених до стягнення грошових зобовязань за укладеним кредитним договором. Як вбачається з наявних у матеріалах справи медичної довідки від 30.09.2003 року (а.с.264) та довідки Матіясівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 29.06.2016 року (а.с.272) відповідачка [PERSON] є непрацездатною особою, і має 2 групу інвалідності (а.с.264, 272), зареєстрована та проживає в [INFO], і до складу її сімї входять: чоловік [PERSON], [INFO], який є пенсіонером, та син [PERSON], [INFO], який є непрацюючою особою та має третю групу інвалідності. Таким чином, зазначені обставини, на думку суду, дають підстави для висновку про важке матеріальне становище відповідачки [PERSON] За змістом п.6 ч.1 ст.3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства, є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100 цс14, установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, суд має застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України. Таким чином, з огляду на матеріальний стан відповідачки [PERSON], суд на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, вважає за можливе зменшити заявлену до стягнення суму пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, нараховану згідно п.п.4.1. Кредитного договору №95АК/2006 від 21.12.2006 року, з 177\~009,75 грн. до 96 375, 75 грн. співмірно до заявленої до стягнення суми заборгованості відповідачки за кредитним договором. Відповідно до викладеного позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягають частковому задоволенню у розмірі 192 751, 50 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial