Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач просить зменшити аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , до 1200 грн. щомісячно. Свої вимоги позивач мотивує тим, що має з відповідачкою спільного сина, який після розірвання шлюбу залишився з нею. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.04.2013 по справі № 592/3544/13-ц, з нього стягнуті аліменти у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів доходу до повноліття дітей, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Державний виконавець нараховує аліменти, щомісячно по 2400 грн. Позивач вважає, такий розмір аліментів є непомірним, адже на теперішній час не працює і немає стабільного доходу. З 12.08.2016 позивач перебуває у шлюбі з [PERSON] . З нею має сина [PERSON] , [INFO] . Дружина доглядає сина, а тому лише позивач їх утримує. На цих підставах позивач вважає, що має право на зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 17.09.2019 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка надала відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивує тим, що позивач не надає допомоги по утриманню дитини, аліменти сплачує нерегулярно і у неналежному розмірі. У травні 2019 він сплатив заборгованість у розмірі 20\~000 грн., що вказує на те, що він здатен сплачувати аліменти. Позивач приховує свої доходи, адже виїжджає на заробітки за кордон. На підтвердження заперечень відповідачка надала довідку про свої доходи, довідку про сплату аліментів позивачем. Відповідачка просила призначити розгляд справи з повідомленням сторін. Також в обґрунтування заперечень відповідачка просила витребувати інформацію про перетин кордону України позивачем. Суд не задовольнив такі клопотання відповідачки, адже факт перетину кордону не підтверджує отримання доходів за кордоном, їх розмір тощо. Відповідно до ст. 77 ЦПК України таки докази є неналежними. Також відповідачка не обґрунтувала та не зазначила підстав для призначення судового розгляду з повідомленням сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований але підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою. 22.04.2013 Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі 592/3544/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів. Рішенням суду позов задоволено та стягнуто щомісячно з до [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення повноліття але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.04.2013 на користь [PERSON] . Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються зазначеним рішенням суду та свідоцтвом про народження дитини. 12.08.2016 року позивач уклав шлюб з [PERSON] , яка стала після одруження мати прізвище « [PERSON] », що зареєстрований Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, з якою проживає до сьогоднішнього дня, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб від 12.08.2016 р. серії [NUMBER] . У шлюбі [PERSON] позивач має сина [PERSON] , [INFO] , що у свою чергу підтверджується свідоцтвом про народження від 12.12.2017 року, серії [NUMBER] . Також судом встановлено, що позивач не працює і не має стабільних доходів. Згідно листа Управління у м.Сумах ГУ ДФС у Сумській області від 16.08.2019 № 5421)18-28-54-54-03-09 [PERSON] не перебуває на обліку як фізична особа підприємець. На виконання зазначеного рішення суду у державного виконавця Ковпаківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Сумах Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває виконавче провадження. За період 2015-2019 років державним виконавцем здійснюється нарахування аліментів та облік їх сплати. Починаючи з травня 2019 року позивачу нараховуються аліменти у розмірі по 2137,5 грн.. Позивач сплачував аліменти, втім у недостатньому розмірі, як то нараховує держаний виконавець. Однак у травні 2019 позивач сплатив 20 000 грн.. Таким чином він погасив заборгованість та вніс аліменти на наступний період. На підтвердження зазначених обставин відповідачкою наданий розрахунок заборгованості. Поряд з цим позивач є особою працездатного віку, немає тяжких захворювань чи групи інвалідності. Сторонами не надано доказів на підтвердження стану здоров дитини. З встановленого вбачається, що спірні правовідносини між сторонами є сімейними та врегульовані ст.ст. 180184, 192 СК України, відповідно до положень яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Зазначена зміна сімейного становища позивача може бути підставою для вимоги про зменшення розміру аліментів, адже у нього з`явилися інші утриманці, що збільшує тягар утримання. Відповідно до чч.1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Поряд з цим всупереч положенням ст.ст. 12, 81, 84, 177 ЦПК України позивач не надав суду належних і допустимих доказів ні підтвердження ряду обставин. Позивачем не надано доказів своїх доходів, стану здоров`я тощо. Втім позивач є особою працездатного віку. Він якось забезпечує себе, свою нову сім`ю, сплачує аліменти відповідачці. У травні 2019 року позивач сплатив аліменти у значному розмірі, у сумі 20\~000 грн.. Ураховуючи зазначене суд вважає за необхідне задовольнити частково заявлений позов і з дня набрання рішенням законної сили зменшити розмір стягнутих аліментів до 1 / 6 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір буде достатнім для забезпечення прав дитини на яку стягуються аліменти та позивача. Інші доводи сторін не випливають на встановлені обставини і висновки суду. На підставі викладеного і

Outcome: partial