Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.07.2008, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та гр..[PERSON], уклали договір кредиту №899/03-021-114. Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», 14.06.2010, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобовязується, в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в мусі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 28.03.2018, має заборгованість за кредитом 3287,91 дол. США, за відсотками 2334,62 дол.США, що підтверджується розрахунком заборгованості. На виконання умов кредитного договору, позичальнику була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобовязання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, пені за невиконання умов договору. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 5622,53 дол.США, а саме: за кредитом 3287,91 дол.США, по відсотках 2334,62 дол.США, а також судові витрати в розмірі 2230 грн. 74 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» по довіреності [PERSON] не зявився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просив задовольнити. Зазначив, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, про причини неявки суду не повідомила. Була належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду та направлення судових повісток з рекомендованими повідомленнями на адресу, зазначену в позові, які повернулися до суду не отриманими за закінченням терміну зберігання. Відзив на позовну заяву подано не було. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 8\~ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини: встановлено, що 04.07.2008, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та гр..[PERSON], уклали договір кредиту №899/03-021-114. Акціонерний комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», 14.06.2010, було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного - комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобовязується, в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в мусі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 28.03.2018, має заборгованість за кредитом 3287,91 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості. 18.07.2018 за вих.№123-899/03/021/114 позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення порушень, яка залишена без задоволення. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобовязання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, пені за невиконання умов договору. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл.\~52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На час розгляду справи договір №899/03-021-114 від 04.07.2008 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обовязки та надав відповідачу кредит в розмірі 4500 доларів США, зі сплатою 21 процентів річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору, та порядком повернення кредиту рівними частинами, в сумі 250,00 доларів США, не пізніше 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем в якому було надано кредит, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 03.01.2010 року, на умовах, визначених цим договором. Відповідач, взяті на себе зобовязання не виконала, у звязку з чим, станом на 28.03.2018, має заборгованість за кредитом 3287,91 дол. США, за відсотками 2334,62 дол. США. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч.1, 2 ст. 192 ЦК України). За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобовязання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Загальні положення виконання грошового зобовязання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - це зобов'язання, яке може бути виражене в іноземній валюті. Відповідно і виконанню підлягає таке зобов'язання саме в іноземній валюті. Зважаючи на те, щo банківський кредит це не тільки зобов'язання надати грошові кошти, але й зворотне зобов'язання такі грошові кошти повернути та сплатити проценти за користування ними, то банківський кредит - це зобов'язання , в якому банк зобов'язується надати позичальнику грошові кошти (в тому числі в іноземній валюті) в кредит в обмін на зобов'язання позичальника повернути такі грошові кошти (в тій самій валюті) та сплатити проценти за користування такими грошовими коштами (також в валюті кредиту). Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних кримінальних справ від 30.03.2012 року банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19,47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на нашій вимог пункту 1 розділу II Закону України віт 15.02.2011 року №3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензію на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету «Про валютне регулювання»). Пункт 12 вказаної Постанови передбачає, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 ЦК України. Таким чином, якщо позовні вимоги банку ставляться в доларовому еквіваленті, тому і стягнення суми боргу рішенням суду повинно бути також у іноземній валюті. Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Крім того, кредитний договір між сторонами по справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 04.07.2008 року, з якими під час укладання погодилася відповідач. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ «Укрсоцбанк» слід стягнути судовий збір в сумі 2230,74 грн. На підставі викладеного та,

Outcome: approved