Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57991,10 гривень, посилаючись на те, що 06.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит в сумі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на термін 360 днів. У зв'язку із не виконанням відповідачем умов договору, станом на 28.02.2018 року у нього виникла заборгованість в сумі 57991,10 гривень, яка складається з: 4289,26 гривень - заборгованість за кредитом; 47234,17 гривень - відсотки за користуванням кредитом; 3230,00 гривень - нарахована пеня та комісія, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2737,67 гривень - штраф (процентна складова), які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 1762,00 гривень. Представник позивача Лялюшко М.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилався на те, що строку позовної давності ними не пропущено, оскільки договір пролонгується на 50 років. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив суд застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 06.06.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно якого останньому було надано кредит у розмірі 5000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний ним договір разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між [PERSON] та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7, 8, 9-32). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору №б/н від 06.06.2011 року отримав кредитну картку [NUMBER], з терміном дії до останнього дня місяця 02.2015 року (а.с.85). При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно доп.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг,- позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити Винагороду Банку. Відповідно доп.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500грн+ 5% від суми позову. Також відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобрв'язань по кредитному договору, чином порушив умови кредитного договору, а також ст.509, 526ЦК України . Згідно розрахунку, станом на 28.02.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 57991,10 гривень, яка складається з: 4289,26 гривень - заборгованість за кредитом; 47234,17 гривень - відсотки за користуванням кредитом; 3230,00 гривень - нарахована пеня та комісія, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 2737,67 гривень - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6). Таким чином, заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] правомірні та обґрунтовані. Однак, відповідач [PERSON] просить застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, посилаючись на те, що строк дії картки закінчився 02.2015 року і тому з цієї дати починається перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно строк позовної давності сплинув 02.2018 року, а позов пред'явлено 23.04.2018 року. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно достатті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Таким чином початок перебігу строку давності повязується не стільки зі строком дії (припинення) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається зі закінчення строку дії картки.. Зазначена правова позиція зазначена в постанові Верховного суду України від 04 листопада 2015 року №6-1926цс15, постанові Верховного Суду від 11.03.2015 року по справі №6-16цс15, а також постанові 19 березня 2014 року №6-14цс14. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Стаття 266 ЦК України вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Так відповідно до п.2.1.1.2.11 розділу 2.1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного в картці. Таким чином відповідно до Умов договору, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» і [PERSON], кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до суду 23 квітня 2018 року, а картку було видано на три роки, відповідно строк дії картки закінчився в лютому 2015 року. Тобто, як вбачається з правової позиції зазначеної в постанові Верховного суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, то саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності тривалістю у три роки. Відповідно строк позовної давності сплинув в лютому 2018 року. Таким чином судом встановлено, що позивач, подавши позовну заяву в квітні 2018 року, звернувся в суд із пропуском трирічного строку позовної давності, який по даним правовідносинам сплив в лютому 2018 року і який обчислюється з моменту закінчення строку дії платіжної картки. Поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду не встановлено, заяви про поновлення строку на розгляд суду не надходило. Доводи позивача стосовно того, що по даним вимогам ними встановлений Умовами надання кредиту строк позовної давності терміном 50 років не приймається судом до уваги, так як в заяві позичальника на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання кредиту, в яких на теперішній час строк позовної давності встановлений Банком 50 років, однак вказані Умови не містять підпису відповідача. Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими умовами ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, в матеріалах справи не має, тому застосуванню підлягають положенняст.257 ЦК України, якою встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. (правова позиція ВСУ, висловлена в постанові від 19.03.2014 року). Частинами 4, 5ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі»установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості належить відмовити в звязку з пропуском строку на звернення до суду за захистом порушених прав, тобто строку позовної давності. Відповідно до п. 2 ч. 2ст. 141 ЦПК Українивитрати, повязані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed