Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між ним - [PERSON] та [PERSON], зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 червня 2000 року зроблено відповідний актовий запис № 29, обґрунтовуючи позов наступним. 09 червня 2000 року, він, [PERSON], уклав шлюб з [PERSON], який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 09 червня 2ооо року зроблено відповідний актовий запис № 29. Від шлюбу вони мають: дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із відповідачем. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з квітня 2018 року. Зараз кожен з подружжя живе своїм життям та своїми інтересами, за різними адресами проживання. Примирення між ним та відповідачем неможливе. Подальше спільне життя його і відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, так як між ними наразі відсутнє почуття та кохання один до одного. Спору щодо місця проживання доньки у них не має. Спору щодо поділу майна у них не має. Шлюб вони розривають вперше. Відповідач позовні вимоги позивача визнає. На примирення не згідна. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, які вважають, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання, та позовні вимоги позивача задовольнити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, що підтверджується свідоцтвом серії І-ОК № 254903 про шлюб від 09.08.2018, виданим повторно, згідно з актовим записом № 29. Статтею 51 Конституції України\~проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до\~статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з приписами\~статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований\~Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до\~статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Суд,\~оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність та\~достатність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~в їх\~сукупності за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об'єктивному\~та безпосередньому\~дослідженню наявних\~у справі\~доказів приходить\~до висновку,\~що шлюбно-сімейні\~відносини сторонами\~не підтримуються,\~шлюб між\~сторонами фактично\~розпався,\~сім'я\~носить формальний\~характер,\~рішення про\~звернення до\~суду із\~даним позовом\~є виваженим\~та відповідає\~волевиявленню чоловіка,\~а тому\~позов підлягає\~задоволенню. Відповідачі [PERSON] після розірвання шлюбу залишається на прізвищі [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved