overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивач проживає в [INFO]. В даному будинку також зареєстровані але не проживають відповідачі. Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням вказаного будинку, посилаючись на те, що відповідачі з 2010р. не проживають в даному будинку, а переїхали проживати на інше місце проживання. Кошти на утримання будинку відповідачі не сплачують. Не проживають в даному будинку більше одного року. Позивач в судове засідання подала заяву про слухання справи за її відсутності, та позов підтримала в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про день та час слухання справи належним чином повідомлені, причини неявки суду неповідомили. Враховуючи вимоги ст. 224 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, особа визнається такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. В судовму засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована в [INFO]. Це підтверджується довідкою про склад сім»ї та прописку. Однак відповідачі в 2010р. переїхали на інше місце проживання, а з вказаного будинку з реєстрації не знялися і в даному будинку не проживають. Це підтверджується матеріалами справи, та Актом обстеження житлових умов. Кошти за утримання будинку не сплачують. В добровільному порядку знятись з реєстрації не бажають. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач прокурор Великомихайлівського району Одеської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 05 лютого 2010 року лісник Цебриківського лісництва ДП «В-Михайлівське лісове господарство» - [PERSON] у присутності бухгалтера Цебриківського лісництва [PERSON] склав протокол №1 про те, що [PERSON] скоїв незаконну порубку лісових насаджень у Держлісфонді Цебриківського лісництва. Пряма матеріальна шкода яка була завдана самовільною порубкою 13 дерев розраховувалась за таксами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.96 року №1464 Про такси для обрахування збитків, спричинених лісовому господарству і складає - 1870,00грн.., яка відповідачем в добровільному порядку не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на користь Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства України заподіяну шкоду в сумі І 870,00грн. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню по слідуючим підставам. Згідно ст.З Лісового Кодексу України Ліси України є національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно екологічні, естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні. Далі ст.6 цього Кодексу визначено, що усі ліси в Україні є власністю держави. Державне підприємство Великомихайлівське лісове господарство є державним підприємством вповноваженим здійснювати на території району діяльність спрямовану на збереження і раціональне використовування природного середовища, в тому числі і лісового комплексу. У відповідності до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі в сумі 1870,00грн., і згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн. на користь державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач прокурор Великомихайлівського району Одеської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 05 лютого 2010 року лісник Цебриківського лісництва ДП «В-Михайлівське лісове господарство» - [PERSON] у присутності бухгалтера Цебриківського лісництва [PERSON] склав протокол №2 про те, що [PERSON] скоїв незаконну порубку лісових насаджень у Держлісфонді Цебриківського лісництва. Пряма матеріальна шкода яка була завдана самовільною порубкою 14 дерев розраховувалась за таксами, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.96 року №1464 Про такси для обрахування збитків, спричинених лісовому господарству і складає - 1960,64грн., яка відповідачем в добровільному порядку не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив стягнути з відповідача на користь Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства У країни заподіяну шкоду в сумі 1960,64грн. Відповідач цю час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. З згода представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням сг224ЦПК У крани. Вислухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню по слідуючим підставам. Згідно ст.3 Лісового Кодексу України Ліси України є національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно екологічні, естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні. Далі ст.6 цього Кодексу визначено, що усі ліси в Україні є власністю держави. Державне підприємство Великомихайлівське лісове господарство є державним підприємством вповноваженим здійснювати на території району діяльність спрямовану на збереження і раціональне використовування природного середовища, в тому числі і лісового комплексу. У відповідності до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі в сумі 1960,64грн., і згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн. на користь державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач прокурор Великомихайлівського району Одеської області в інтересах держави в особі Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок незаконної порубки дерев. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги посилався на те, що 12 грудня 2010 року лісник Цебриківського лісництва ДП «Великомихайлівське лісове господарство» - [PERSON] склав рапорт про те, що скоєно незаконну порубку лісових насаджень у Держлісфонді Цебриківського лісництва. Також, доказовими матеріалами послужили: акт огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства від 10 грудня 2010, протокол огляду місця правопорушення, довідкою ДП «Великомихайлівське лісове господарство» від 17.12.2010 про те, що самовільно порубано 130 дерев в Цебриківському лісництві, кв. 37 вид. 12, кв. 40 виді 5, поясненнями [PERSON] від 10.12.2010, [PERSON] від 10.12.2010, [PERSON] від 12.12.2010, [PERSON] від 14.12.2010 та [PERSON] від 14.12.2010. Пряма матеріальна шкода, яка була завдана самовільною порубкою 130 дерев розраховувалась за таксами, ^ затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 665 «Про такси для обрахування збитків, спричинених лісовому господарству» і складає - 4194, 89 грн., яка відповідачем в добровільному порядку не відшкодована. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ггідіримав та просив стягнути з відповідача на користь Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства України заподіяну шкоду в сумі 4194, 89 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечував. Вислухав пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню по слідую чим підставам. Згідно ст. З Лісового Кодексу України «[PERSON] України є національним багатством і за своїм призначенням та місце розташуванням виконують переважно екологічні, естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні». Далі ст. 6 цього Кодексу визначено, що «усі ліси в Україні є власністю держави». Державне підприємство «Великомихайлівське лісове господарство» є державним підприємством вповноваженим здійснювати на території району діяльність спрямовану на збереження і раціональне використовування природного середовища, в тому числі і лісового комплексу. У відповідності до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі в сумі 4194, 89 грн., і згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 51 грн. та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. на користь державного бюджету. ?

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивач прокурор Кременецької місцевої прокуратури звернувся до суду із позовом в інтересах Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судове засідання сторони не з»явилися , представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності, з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно вироку Кременецького райсуду від 17.03.2017 року [PERSON] був визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення , передбаченого ст.128 КК України . Вироком суду встановлено, що 15.09.2016 року приблизно о 12 год., відповідач, діючи з необережності, не передбачаючи настання в результаті своїх дій суспільно небезпечного наслідку у вигляді спричинення [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень, однак маючи реальну можливість передбачити їх настання, при здійсненні перезарядки пневматичної гвинтівки , кулею калібром 4.5 мм. випадково вистрілив із неї в напрямку , де перебував потерпілий [PERSON] У результаті випадкового пострілу [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді поранення ділянки грудної клітки зліва, яке проникло у плевральну порожнину з переломом восьмого ребра і ушкодженням легені, які за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень. Згідно довідки № 01-3/595 від 23.03.2017 року, виданої Комунальним закладом Тернопільської обласної ради «Тернопільська університетська лікарня» потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні торакальної хірургії данного закладу з 16.09.2016 р. по 29.09.2016 р., понесені витрати на стаціонарне лікування потерпілого становлять 3580.68 грн. У відповідності до ст. 1206 ЦК України особа , яка вчинила злочин , зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину . За вказаних обставин суд вважає за доцільне повністю відшкодувати витрати , нанесені відповідачем державі в особі Департаменту фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в сумі 3580грн. 68 коп., шляхом стягнення їх із відповідача , а також стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.в користь держави . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач Прокурор Личаківського району м.Львова звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Львівського обласного Фонду підтримки індивідуального будівництва на селі до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Враховуючи довготривалість та складність виготовлення рішення у повному обсязі, суд вважає можливим проголосити вступну і резолютивну частину рішення та відкласти складання повного рішення на п'ять днів, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 209 ЦПК України, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач просив задовольнити заявлені вимоги посилаючись обставини: В лютому 2009 року познайомився з відповідачкою-[PERSON] і стали проживати однією сім*єю без реєстрації шлюбу. Проте через деякий час, було необхідно виїхати до Пакистану через необхідність догляду хворими батьками, однак відповідач відмовилася їхати разом посилаючись на те, що відносно нещодавно познайомилися і їй важко піти на такий серйозний крок. Після від*їзду продовжували спілкуватися за телефоном, інтернетом, а через деякий час відповідач повідомила,що під час сумісного життя вона завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON]. Відповідач пояснила,що зачала дитину від позивача та просила згоди на встановлення ним батьківства відносно цієї дитини. З відповідачкою в шлюбі не перебував,проте між ними були близькі стосунки,тому повірив відносно походження дитини від нього. Проте, не повідомивши позивача ,батьком дитини з її слів було записано - [PERSON], який є батьком її першої доньки. Сумісне життя з відповідачкою не склалося, родинного зв*язку з дитиною не відчув, у вересні 2012 року відповідач під час чергової сварки повідомила, що батьком [PERSON],[INFO] є зовсім інша людина, а саме [PERSON],який є батьком доньки відповідачки. На теперішній час відповідач перебуває в шлюбі з [PERSON],тому не хоче ростити чужу дитину та заважати тому, щоб у дитини був свій рідний батько. Відповідач надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутність , заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вважає за можливе розглядати справу за відсутність сторін, з постановою рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини: Сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах з лютого 2009 року та проживали разом однією сім*єю протягом п*ти місяців. У зв*язку з необхідністю терміново виїхати до Пакистану позивач запропонував відповідачці їхати разом з ним та її донькою [PERSON],[INFO], однак відповідач відмовилася і згодом повідомила,що завагітніла та [INFO] народила сина [PERSON], батьком якого вважав себе тривалий час. Проте згодом дізнався, що батьком дитини в актовому записі про народження сина, зі слів відповідачки, було вказано [PERSON],який є батьком доньки позивачки - [PERSON], [INFO]. Юридично оформити своє батьківство відносно сина зміг лише в 2012 році, подавши заяву відповідно до ст..126 СК України до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Проте в вересні 2012 року, відповідач під час сварки повідомила,що батьком її сина є [PERSON] з яким вона підтримувала близькі стосунки з 2005 року та який є батьком її першої дитини, доньки - [PERSON] ,[INFO]. Відповідно до ст.. 136ч.1 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.. 122,124 ,126,127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Вимоги позивача законні та ґрунтуються на зібраних доказах, так як, між позивачем та дитиною відсутнє кровне споріднення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач просив задовольнити заявлені вимоги посилаючись обставини: З відповідачкою по справі познайомився на початку 2005 року. З цього часу стали зустрічатися,а 22 липня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області,актовий запис № 93. [INFO] відповідачка народила доньку -[PERSON]. Після реєстрації шлюбу звернулися з заявою про визнання батьківства до Відділу державної реєстрації актів по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області де в актовий запис про народження дитини були внесені зміни у відомості про батька. На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано,але до серпня 2014 року був впевнений,що народжена відповідачкою дитина походить від нього,але остання заявила, що батьком дитини є інший чоловік з яким на час зачаття підтримувала інтимні стосунки та повідомила його ім*я. Просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про своє батьківство. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутність,на позові наполягає. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутність, проти позову не заперечує. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини. Сторони по справі познайомилися на початку 2005 року та з цього часу стали зустрічатися. [INFO] відповідачка народила доньку -[PERSON]. Відомості про батька дитини було внесено відповідно до ст..135 СК України. 22 липня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області,актовий запис № 93. Після реєстрації шлюбу сторони звернулися зі спільною заявою про визнання батьківства до Відділу державної реєстрації актів по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області де в актовий запис про народження дитини були внесені зміни у відомості про батька та змінено прізвище дитини з «[PERSON]» на »[PERSON]»; по батькові »[PERSON] « змінено на »[PERSON]». На підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 15 липня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано,але до серпня 2014 року позивач був впевнений,що народжена відповідачкою дитина походить від нього,але відповідач заявила, що батьком дитини є інший чоловік з яким на час зачаття підтримувала інтимні стосунки. Факт походження дитини від іншого чоловіка не заперечується відповідачкою та підтверджується її заявою на адресу суду. Відповідно до ст.. 136 ч.1 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст.. 122,124 ,126,127 СК України має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. Вимоги позивача законні та ґрунтуються на зібраних доказах, так як, між позивачем та дитиною відсутнє кровне споріднення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач просив задовольнити позовні вимоги, посилаючись на докази: 23 березня 2008 року померли бабуся позивача [PERSON], через чотири місяці, 17 липня 2008 року мати [PERSON]. Після смерті бабусі відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 7,0610 га, яка розташована на території Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області. Про наявність Державного акту, після померлої бабусі дізналася тільки у цьому році, після чого звернулася до Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області з приводу оформлення спадщини. Постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Позивач просила визначити додатковий строк в два місяці, достатній для подання заяв про прийняття спадщини. Позивач надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутністю, на позові наполягає. Відповідач звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за відсутністю представника, проти позову не заперечує. Суд, встановивши факти по справі та відповідні до них правовідносини, находить, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Дійсно, 23 березня 2008 року померла бабуся позивача [PERSON], про що свідчить копія актового запису про смерть за № 6, зареєстрованої Виконавчим комітетом Красненської сільської ради Первомайського району Харківської області 25 березня 2008 року (а. с. 11). 17 липня 2008 року померла мати позивача [PERSON], про що свідчить копія актового запису про смерть за № 10759, зареєстрованої Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 4 Харківського міського управління юстиції 18 липня 2008 року (а. с. 10). Про наявність Державного акту, після померлої матері позивач дізналася випадково тільки в листопаді 2013 року коли перебирала речі спадкодавиці. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 квітня 2016 року було встановлено факт родинних відносин, що [PERSON], яка померла 23 березня 2008 року у с. Червоне Знамено Первомайського району Харківської області, є рідною бабусею [PERSON], [INFO] (а. с. 5-6). Постановою приватного нотаріуса [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом у зв»язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а. с. 7). Наведені позивачем обставини, а саме - відсутність у позивача необхідності звернутися до нотаріуса з питання оформлення спадщини у зв*язку з необізнаністю про наявність державного акту на право приватної власності на землю визнається судом поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Судом також враховується відсутність інших спадкоємців , що на думку суду є підставами для задоволення позову. Згідно ч.3ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: approved