Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна», звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з нього на користь ПАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» франшизу в розмірі 1 000,00 грн., та судові витрати. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 травня 2013 року о 08 год. 40 хв. по вул. Хрещатик в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyundai Santa Fe», д.н. [NUMBER], що знаходився під керуванням [PERSON] та «Mitsubishi Pajero», д.н. [NUMBER], що знаходився під керуванням відповідача. Транспортний засіб «Hyundai Santa Fe», д.н. [NUMBER], застраховано згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 7918 від 15 квітня 2013 року в ПрАТ «СК«Саламандра-Україна». Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Pajero», д.н. [NUMBER], застрахована згідно Полісу серія АС № 2069033 в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai Santa Fe», д.н. [NUMBER], становить 7055,39 грн., який було компенсовано ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна». Оскільки, цивільно-правова відповідальність відносно транспортного засобу «Mitsubishi Pajero» д.н. [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», остання здійснила виплату страхового відшкодування в порядку регресу на користь ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» у розмірі 5702,00 грн., з вирахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» неодноразово зверталося до відповідача з вимогою щодо відшкодування розміру франшизи у розмірі 1000,00 грн., проте збитки не були відшкодовані. Представник позивача до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2013 року о 08 год. 40 хв. по вул. Хрещатик в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyundai Santa Fe» д.н. [NUMBER], що знаходився під керуванням [PERSON] та «Mitsubishi Pajero» д.н. [NUMBER], що знаходився під керуванням відповідача. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 липня 2013 року відповідача - [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. (а.с. 12) Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Hyundai Santa Fe» д.н. [NUMBER], застраховано згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 7918 від 15 квітня 2013 року в ПрАТ «СК«Саламандра-Україна». (а.с. 4-6) Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Pajero» д.н. [NUMBER], застрахована згідно Полісу серія АС № 2069033 в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». (а.с. 13) Згідно звіту розмір збитку, завданого власнику транспортного засобу «Hyundai Santa Fe» д.н. [NUMBER], становить 7055,39 грн., який було компенсовано позивачем, на підставі заяви потерпілої особи. Тобто, було здійснено виплату страхового відшкодування ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у розмірі 5 702,00 грн., з вирахуванням франшизи в сумі 1000,00 грн. (а.с. 07-09, 47) З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою щодо відшкодування розміру франшизи у розмірі 1000,00 грн., проте збитки не були відшкодовані. (а.с. 48-49) Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 993 ЦК України передбачає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1194 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між Фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Статтею 12 вищевказаного Закону - страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу франшизу у розмірі 1 000,00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved