Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся в суд із зазначеним позовом, до вказаного вище відповідача вказуючи на те, що відповідно до договору № б/н від 14.06.2011 року [PERSON] (далі відповідач) отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач договір не виконує, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 31.12.2017 року становить 109468,37 грн., та складається з наступного: -9980,55 грн. заборгованість за кредитом; -90000,82 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3798,03 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 штраф (фіксована частина); -5188,97 грн. штраф (процентна складова). Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених вище та пояснила, що [PERSON] дійсно 14.06.2011 року отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20.40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В підтвердження цього вони надають інформацію, що міститься у програмних комплексах банку, (скриншоти з екрану монітору - фото клієнта з кредитною картою), а також власноручно завірені копії паспорту. Крім того, надають виписки по картці для виплат(пенсійної) [PERSON] з якої він здійснював поповнення кредитної картки через банкомат та ТСО, також спостерігається черговість дій: щомісяця після зняття готівки з пенсійної картки [PERSON] поповнює кредитну картку, а саме: 08.02.2013 року, 11.03.2013 року, 11.04.2013 року, 17.07.2013 року, 11.09.2013 року і так далі. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні 14.08.2018 року позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] кредитну картку ніколи не отримував, ніяких заяв для її оформлення не подавав, має лише одну картку, на яку нараховують пенсію. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір укладений шляхом підписання відповідачем заяви з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку». Банк видав відповідачу кредит та платіжну картку зі строком дії до березня 2016 року. Станом на цю дату відповідач [PERSON] мав, згідно наданого розрахунку тіло поточної заборгованості за кредитом 8933,770 грн., тіло простроченої заборгованості за кредитом 1046,78, заборгованість за процентами 16213,82 грн., комісія і пеня 1698,03 грн.. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено,що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору,він автоматично лонгується на той самий строк, що дає право банку нараховувати заборгованість до теперішнього часу, не зважаючи на те, що строк дії картки скінчився у грудні 2017 року. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками за користування кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору,що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, та допустив заборгованість по кредитним зобов»язанням. 15.06.2015 року здійснив останній платіж по кредитним забов»язанням шляхом внесення готівки у сумі 1,97 гривень. Дослідивши матеріали справи, слід прийти до наступних висновків. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа/кредитодавець/зобов»язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові в розмірах та на умовах , установлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі/ч.1 ст.1055 ЦК України/. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений в письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах,телеграмах,якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким,що вчинений в письмовій формі,якщо він підписаний сторонами/стороною/. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови/пункти/визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови,які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним,якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору,умови,що визначені законами як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови,щодо яких за заявою хоча б однієї за сторін має бути досягнуто згоди /стаття 638 ЦК України/. В справі встановлено,що між сторонами укладено кредитний договір/а.с.9,10/ шляхом підписання заяви позичальника,у якій вказано,що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитний договір приєднання. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна»/а.с.10/ базова процентна ставка в місяць/нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році- 3,0%. Розмір щомісячного платежу, враховуючи плату за використання кредитних коштів в обліковий період -7 відсотків від заборгованості,але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості до 25 числа місяця, слідуючого за обліковим,отже щомісячний платіж згідно договору,укладеного із позичальником полягає в тому,що він кожного місяця відрізняється, адже становить 7% від суми заборгованості по кредиту,тобто, чим більший розмір використаних кредитних коштів,тим більший щомісячний платіж, і , навпаки, чим більші суми були б внесені позичальником в рахунок погашення боргу, тим менші відсотки йому б нараховувалися,пеня за несвоєчасне погашення заборгованості /пеня 1 /-базова процентна ставка по договору 30 нараховується за кожний день прострочки, /пеня 2/ -2 відсотки від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць нараховується 1 раз в місяць при наявності прострочки по кредиту або процентам п»ять і більше днів при виникненні прострочки на суму від 30 гривень і більше,штраф при порушенні строків платежів по будь - якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більше ніж 30 днів - 500 гривень плюс 5 відсотків від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій,комісія за моніторинг неактивної картки - в розмірі залишку коштів на картрахунку, але не більше 10 гривень і саме такі умови підписані позичальником. Крім того Умовами кредитування передбачено, що позичальник зобов»язується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, винагороду, неустойку/штраф,пеню/ не пізніше дати,зазначеної в повідомленні банку. Зазначені Умови не містять підпису відповідача. При цьому суд не встановив наявності належних та допустимих доказів,які б підтверджували,що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач,підписуючи заяву позичальника. Аналогічні правові висновки міститься у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року та від 22 березня 2017 року у справі за «6-2320цс16. Доказом отримання кредиту відповідачем є зняття ним готівкових коштів з кредитної картки, умовами якого є введення особистого, відомого лише йому пінкоду. Так відповідач знімав кошти: 11.03.2013 року кредитний лиміт було збільшено до 2200,00 грн., а він 13.03.2013 року зняв готівку у розмірі 2000,00 грн, 14.10.2013 року кредитний лиміт було збільшено до 15000,00 грн, а 17.10.2013 року відповідач зняв готівку у розмірі 10000,00 грн., 21.10.2013 року - 71,70 грн. Крім того банком надано фото відповідача із кредитною карткою/ скриншоти з екрану монітору/, коли він звертався до відділенні ПриватБанку: 21.01.2013р. /у день оформлення кредитної картки/, 25.01.2013р., 11.03.2013р. /у цей день збільшено кредитний ліміт по картці до 2200,00 грн./, 13.05.2013р. - було збільшено кредитний лиміт по картці до 2800,00 грн., а також відповідачем завірено копію паспорту та оновлено особисті дані / підписана Заявка на заміну персональних даних/. Надана відповідачем в судовому засіданні карта, яка з його слів, є його єдиною карткою, якю він користується /№4627081281941067/, є доказом отримання кредитних коштів, оскільки саме з неї відбулось поновлення кредитної картки. 17.10.2013р. здійснив поповнення кредитної картки через банкомат 193,84 грн., 11.04.2013р. здійснив поповнення кредитної картки через ТСО у розмірі 170,00 грн., а також 18.01.2014р., 08.02.2014р. банк автоматично списав грошові кошти з КДВ. Враховуючи те, що позичальник брав на себе обов»язок виконувати кредитні зобов»язання на час дії картки, тобто до березня 2016 року, а саме узгоджував і підписував умови щодо розміру щомісячного платежу, розміру процентів за користування кредитом та пені,штрафу,комісії за несвоєчасне погашення заборгованості, а.с.10/ слід прийти до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом і комісії, однак, оскільки суд встановив, що строк дії кредитної картки сплив з березня 2016 року, то заборгованість підлягає стягненню відповідно до наданого банком розрахунку/ а.с.8/ тіло поточної заборгованості за кредитом 8933,77 грн., тіло простроченої заборгованості за кредитом 1046,78, всього тіло 9980.55 грн., заборгованість за процентами 16213,82 грн., комісія і пеня 1698,03 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн.. Враховуючи, що подвійне стягнення штрафних санкцій не допускається, тому у стягненні подвійного штрафу в розмірі 5188,97 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Крім того суд визнає на підставі викладеного вище, позицію позивача про необхідність стягнення заборгованості по нинішній час хибною. Таким чином позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі вимог ст.141ЦПК України та п.36 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 17.10.2014 року з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial