Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивач просить стягнути з [PERSON] борг за договором позики, підтвердженим розпискою від 20.06.2012 р., у розмірі 9690,00 грн., а також на підставі ст..625 ЦК України - за несвоєчасне повернення грошових коштів інфляційні витрати у розмірі 7419,85 грн. і 3 % річних у розмірі 746,86 грн., та судові витрати, мотивуючи тим, що 20.06.2012 р. позичив відповідачу кошти у розмірі 9690 грн. на умовах повернення боргу строком до 20.12.2012 р., у вказаний строк відповідач позичену суму не повернув, у добровільному порядку виконати свої зобовязання відмовляється. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: З розписки, датованої 20.06.2012 р., написаної відповідачем власноруч (оскільки розпиcка відповідачем не оспорена), вбачається, що позивач та [PERSON] 20 червня 2012 року уклали між собою договір позики, за яким позивач передав відповідачу 9690 грн. на умовах позики, а відповідач гроші взяла і зобов'язалась їх повернути частинами по 1615 грн. на місяць у строк до 20.12.2012 р. Розписка складена у присутності свідка [PERSON] Відповідач не надав ніяких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, і про які зазначено у розписці, не довів безгрошовості розписки, і не надав доказів на підтвердження виконання ним грошових зобовязань, обумовлених у розписці повністю або частково. Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах , у листах, телеграмах , якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини , щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян . Згідно абз. 1, 2 ч.1 ст. 1051 ЦКУ позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі , що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того , що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості , ніж встановлено договором. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший письмовий документ , який посвідчує факт укладення договору (позики) і факт передачі грошей на певних умовах. Розписка, подана позивачем, відповідає всім цим вимогам і містить у собі всі основні умови договору позики (сума позики, строк і порядок повернення боргу). Договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, містить у собі ознаки договору позички, який передбачений ст.1046 ЦК України. Таким чином, даною розпискою, підтверджено, що між сторонами було укладено договір позики, що відповідач наявність такого договору, наявність у нього грошового зобовязання на підставі цього договору і розмір зобовязання підтвердив написанням розписки, тобто у письмовому вигляді. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути предмет позики у встановлені договором або законом строки. Згідно розписки, відповідач зобовязався повернути вказану суму боргу рівними частками по 1615 грн. на місяць у строк до 20.12.2012 р., тобто сторонами в правочині були оговорені всі істотні умови, в тому числі і строк повернення боргу. Доказів на підтвердження факту повернення вказаної у розписці суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив. Згідно ст. 525 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідач невиконанням зобовязання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Є підстави для стягнення з відповідача всієї суми боргу. Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором в даному випадку не встановлено. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача за даним договором - сума боргу у розмірі 9690,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. у сумі 7419,85 грн. та з урахуванням 3% річних за період з 20.12.2012 по 16.07.2015 р. у сумі 747,86 грн. Розрахунок індексу інфляції та 3% річних відповідач не оспорив, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати даних сум, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника і що в даному випадку є підстави для застосування ст.. 625 ЦК. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягненню з відповідача підлягає борг у розмірі 9690,00 грн., індекс інфляції за період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. у сумі 7419,85 грн. та 3 % річних за період з 20.12.2012 по 16.07.2015 р. у сумі 747,86 грн. Також стягненню з відповідача підлягають судові витрати - сплачений позивачем судовий збір 243,60 грн. відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється. На підставі викладеного і

Outcome: approved