Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивач прокурор Тульчинського району звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації, третіх осіб на стороні позивача Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області, Тарасівської сільської ради до [PERSON] про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.04.2014 державним інспектором Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області при проведенні перевірки дотримання вимог земельного законодавства [PERSON], виявлено порушення вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки водного фонду на території Тарасівської сільської ради, за межами населеного пункту с. Тарасівка, Тульчинського район. Порушення полягає в тому, що [PERSON] використовує земельну ділянку площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка, яка згідно з розпорядженням від 30.03.2012, № 215 Тульчинської РДА, виставлена на аукціон та розроблена і затверджена документація по нормативно грошовій оцінці, тобто вищезазначена земельна ділянка використовується [PERSON] за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання в користування (оренду) та за відсутності вчиненого відносно неї правочину, що є порушенням вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Дана земельна ділянка площею 2,8525 га використовується для риборозведення та вільного відпочинку громадян в літній період року, також на земельній ділянці водного фонду поруч біля водойми розташовано дерев'яні не капітальні будівлі та бесідки для відпочинку. Вказаний факт, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», кваліфікується як самовільне зайняття земельної ділянки. 28.04.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гонько Р.В., відносно [PERSON] складено протокол № 000975 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Також, 28.04.2014 внесено припис № 001628 про усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства, щодо звільнення самовільного зайняття земельної ділянки площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району. 12.05.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гнатюком О.П. розглянуто протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та винесено постанову № 82/14, відповідно до якої останнього визнано винним у самовільному зайняття земельної ділянки площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн., який відповідно до квитанції № к13/М/74 від 22.05.2014 сплачено добровільно в повному обсязі. 24.06.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гоньком Р.В. проведено перевірку стану дотримання [PERSON], вимог земельного законодавства, в частині виконання ним припису від 28.04.2014 № 001628. Перевіркою встановлено, що вимоги вказаного припису [PERSON] не виконано, в зв'язку з чим 24.06.2014 відносно останнього складено протокол № 000977 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, за наслідками розгляду якого 24.06.2014 винесено постанову № 106/14 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 153 грн., який відповідно до квитанції № к13/Р/29 від 25.06.2014 сплачено добровільно в повному обсязі. Крім того, 24.06.2014 [PERSON] повторно внесено припис № 001632 про усунення порушень земельного законодавства. 01.08.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гоньком Р.В. проведено повторну перевірку стану дотримання [PERSON] вимог земельного законодавства, в частині виконання ним припису від 24.06.2014, під час якої було встановлено, що порушення вимог земельного законодавства не усунуто. Також, згідно довідки Тарасівської сільської ради від 02.02.2015 встановлено, що на момент підготовки та пред'явлена позову [PERSON] продовжує використовувати земельну ділянку площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка. Разом з тим, у зв'язку з самовільним зайняттям [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки, державним інспектором відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963 та на підставі матеріалів справи про адміністративне правопорушення нарахована шкода у розмірі 2693,51грн., яку [PERSON] добровільно сплатив, що підтверджується квитанцією про сплату № ПНІ236 від 25.07.2014. Самовільно зайнята [PERSON] земельна ділянка площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району, Вінницької області не перебуває у приватній власності, отже є власністю держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації. Враховуючи викладене, [PERSON] не виконуючи законні вимоги Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області щодо звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, тим самим порушує інтереси держави, а також Вінницької обласної державної адміністрації, яка, згідно чинного законодавства, вправі розпоряджатися земельними ділянками із земель державної власності, що розташовані за межами населених пунктів. Самовільне зайняття [PERSON] вказаної земельної ділянки призвело до обмеження права законного власника держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації розпоряджатися та використовувати за своїм призначенням зазначену земельну ділянку, що суперечить державній політиці у сфері забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель, як основного національного багатства, що перебуває під особливою охороною держави. Вказане суттєво порушує інтереси держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації у зв'язку з чим виникла необхідність звернення до суду з відповідною позовною заявою. При цьому, прокурор виходить з наступних підстав для пред'явлення позову. Враховуючи встановлені вищезазначені обставини порушення [PERSON] земельного законодавства при самовільному зайнятті земельної ділянки площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка, що підтверджується актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 28.04.2014, 24.06.2014 та 01.08.2014, протоколами про адміністративне правопорушення від 28.04.2014 та від 24.06.2014, постановами у справах про адміністративні правопорушення від 12.05.2014 та 24.06.2014, станом на момент пред'явлення позову Вінницькою обласною державною адміністрацією не забезпечено вжиття заходів щодо здійснення повноважень по реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель, які передбачені ст. 8 Земельного кодексу України та Законом України «Про місцеві державні адміністрації». Враховуючи бездіяльність працівників Вінницької обласної державної адміністрації, які на протязі 5-ти місяців, не звернулись до суду з приводу звільнення [PERSON] вищезазначеної земельної ділянки, прокуратурою Тульчинського району на усунення виявлених порушень вживаються представницькі заходи шляхом пред'явлення даного позову. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Представник Вінницької обласної державної адміністрації Коломієць Д.В., яка діє на підставі довіреності, позов підтримала в повному обсязі з обставин, які вказані в позовній заяві. Відповідач та його представник, позов не визнали. В заперечення позовних вимог суду пояснили, що відповідач використовує дану земельну ділянку на підставі договору про оренду водойми, укладеного 1.11.1998 року між ТзОВ «Тульчинський автоцентр КамАЗ», з однієї сторони та працівників бригади автоцентру, з другої сторони, в особі бригадира [PERSON] (а.с. 63). На даний час, він звернувся із заявою до Тульчинської РДА про надання йому в оренду даної земельної ділянки, тому вважає, що до вирішення вказаного питання, він має право використовувати ставок та земельну ділянку навколо нього. Що стосується приписів та питання про притягнення до адміністративної відповідальності, то вказані приписи він не виконував так як вважав, що є орендарем відповідно до вищевказаного договору. При цьому він добровільно сплачував штрафи внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності, а також сплачував і нараховані збитки, так як вважав, що це є орендна плата за використання землі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив: Земельна ділянка площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка, згідно розпорядження від 30.03.2012, № 215 Тульчинської РДА, виставлена на аукціон та розроблена і затверджена документація по нормативно грошовій оцінці. (а.с. 77). 28.04.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гонько Р.В., відносно [PERSON] складено протокол № 000975 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП. Також, 28.04.2014 внесено припис № 001628 про усунення виявлених порушень вимог земельного законодавства, щодо звільнення самовільного зайняття земельної ділянки площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району. 12.05.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гнатюком О.П. розглянуто протокол про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП, та винесено постанову № 82/14, відповідно до якої останнього визнано винним у самовільному зайнятті земельної ділянки площею 2,8525 га із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради за межами населеного пункту с. Тарасівка Тульчинського району, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 грн., який відповідно до квитанції № к13/М/74 від 22.05.2014 сплачено добровільно в повному обсязі. (а.с. 6-10). 24.06.2014 державним інспектором сільського господарства у Вінницькій області Гоньком Р.В. проведено перевірку стану дотримання [PERSON], вимог земельного законодавства, в частині виконання ним припису від 28.04.2014 № 001628. Перевіркою встановлено, що вимоги вказаного припису [PERSON] не виконано, в зв'язку з чим 24.06.2014 відносно останнього складено протокол № 000977 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-5 КУпАП, за наслідками розгляду якого 24.06.2014 винесено постанову № 106/14 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 153 грн., який відповідно до квитанції № к13/Р/29 від 25.06.2014 сплачено добровільно в повному обсязі. (а.с. 11-15). Згідно довідки Тарасівської сільської ради від 02.02.2015 встановлено, що на момент підготовки та пред'явлена позову [PERSON] продовжує використовувати земельну ділянку площею 2,8525 га, із земель водного фонду на території Тарасівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за межами населеного пункту с. Тарасівка (а.с. 21). Відповідно до вимог ст. 61 ч.4 ЦПК України, якою визначено підстави звільнення від доказування, передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Таким чином, факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем [PERSON] встановлений матеріалами про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а тому додатковому доказуванню не підлягає. Статтею 1 ЗК України передбачено, що земля є основним національним багатством України, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж в натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Статтею 212 цього ж Кодексу передбачено обов'язок повернути самовільно зайняті земельні ділянки власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок проводиться за рішенням суду. Частиною 2 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 125 ЗК України право власності та земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 126 цього ж Кодексу право власності користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За приписами ч. 1 п. б ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 84 ЗК України право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Розмежування повноважень органів виконавчої влади передбачено ст. 122 Земельного кодексу України. Дане розмежування залежить від цільового призначення земельних ділянок, що надаються у власність чи користування (для місцевих державних адміністрацій, урядів Криму та України), наявності категорії земель (для Держземагенства та його територіальних підрозділів) і навіть виду угідь (для Кабінету Міністрів України). Що стосується земельних ділянок водного фонду, то відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України «районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства ...» Крім того, у підпункті «г» пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності 01.01.2013 визначено, що у державній власності залишаються усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу. Таким чином, уповноваженим органом, який вправі розпоряджатися земельними ділянками водного фонду за межами населених пунктів державної форми власності є Вінницька обласна державна адміністрація. Оцінюючи представленні відповідачем докази, зокрема щодо наявності права на використання даної земельної ділянки, суд вважає, що представлений договір від 1998 року, не є тим правовстановлюючим документом, який би надавав відповідачу право оренди на земельну ділянку, і вказані доводи відповідача, в повній мірі спростовані дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи та вимогами чинного законодавства. Відповідно до вимог ст. 10 ч. 3 (якою визначено принцип змагальності сторін), ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, що відображено в ст. 11 ЦПК України. За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про доведеність в повному обсязі вимог позивача та наявність законних та правових підстав для задоволення позову в межах заявлених вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються стороні, на користь якої ухвалено рішення. Оскільки, органи прокуратури звільненні від сплати судового збору, з відповідача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved