Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором «Автопакет» в сумі 14799.83 дол. США. Позивач - представник ПАТ КБ «Надра» подав у судове засідання заяву про розгляд справи без участі його представника. Позовні вимоги підтримує. Суд, в силу ч.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представника позивача. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 08.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1536/2007-Ф, згідно якого позивач надає кредит в розмірі 9690.10 дол.США на придбання транспортного засобу, а відповідач в свою чергу, зобов'язався прийняти вищезазначені грошові кошти та строк до 20.10.2012 року повернути їх позивачу із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 13.65% на рік. Відповідач [PERSON] фактично отримав кошти, про що свідчить заява про видачу готівки №1 від 08.10.2007 року. Станом на 10.10.2014 року його заборгованість перед позивачем за кредитом, процентами за користування кредитом та штрафними санкціями становить 14799,83дол. США. Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків є правочином. При цьому слід зазначити, що правочин, який вчиняється у письмовій формі, вважається вчиненим, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, зважаючи на те, що відповідно до норм цивільного законодавства, вчинення правочину передбачає настання правових наслідків, що обумовлені ним, підписання договору 08.10.2007 року, а в подальшому додаткової угоди вважається діями, якісвідчать про визнання [PERSON] своїх зобов'язань та наслідків за їх невиконання. В наданих суду поясненнях представник позивача вказав, щодо ухвалених рішень Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, що [PERSON] окрім отримання кредиту згідно Договору «Автопакет» №1536/2007-Ф від 08.10.2007р. для придбання автомобіля DАЕWOO Lanos, отримував кредитні кошти на підставі інших договорів, а саме Договору про комплексне банківське обслуговування від 05.10.2006 року та Кредитного договору №1068/2007-Ф від 08.08.2007 року. У зв'язку з заборгованістю за вказаними кредитними договорами ПАТ «КБ «Надра» звертався із позовом до суду. Так, 12.09.2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про комплексне банківське обслуговування від 05.10.2006 року (справа №1915/12532/2012, суддя Ромазан В.В.) ухвалено рішення, яким позов задоволено. Крім того, 21.11.2013 року Тернопільским міськрайонним судом Тернопільської області за позовом ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1068/2007-Ф від 08.08.2007 року (справа №607/17113/13-ц, суддя Процько Я.В.) ухвалено рішення, яким позов задоволено. Оскільки [PERSON] добровільно не погашав заборгованість по всіх вищевказаних кредитних договорах, представниками банку отримано виконавчі листи та направлено для примусового виконання в органи ДВС. Факт отримання кредитних коштів відповідача підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 08.10.2007 року з підписом [PERSON] про отримання коштів у сумі що визначена умовами Договору. У заяві про видачу готівки зазначено невірний номер кредитного договору, що є технічною помилкою. Наявність технічної помилки в заяві на видачу готівки не дає підстави вважати, що факт видачі кредитних коштів є не доведеним. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, зважаючи на те, що відповідно до норм цивільного законодавства, вчинення правочину передбачає настання правових наслідків, що обумовлені ним, підписання договору, вважається дією, яка свідчить про визнання своїх зобов'язань та наслідків за їх невиконання. Стаття 1050 ЦК України передбачає право позикодавця вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та відсотків, у разі прострочення позичальником повернення чергової частини кредиту. Як встановлено у судовому засіданні, взятих на себе зобов'язань відповідач не виконує. Заборгованість по погашенню кредиту та нарахованих відсотків своєчасно не погашається. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості по договору про надання кредиту від 8.10.2007 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Крім цього з відповідача в користь позивача слід стягнути судові витрати, що були сплачені при поданні позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved