Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 1,21 га, що знаходиться на території Жовтанецької сільської ради відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) виданого 20.05.1997 року на підставі рішення сесії сільської ради народних депутатів від 29 жовтня 1994 року, серія ЛВ №000750. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] , померла бабця позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.08.2020р. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 1,21 га, що знаходиться на території Жовтанецької сільської ради відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) виданого 20.05.1997 року на підставі рішення Жовтанецької сільської ради, серія ЛВ №000750. За життя [PERSON] заповіт не складала. Як вбачається з матеріалів справи, донька покійної, [PERSON] проживала без реєстрації, разом з матір`ю [PERSON] до дня її смерті, доглядала за нею та здійснила поховання, що підтверджується заявою свідків №203 від 07.08.2020 року. Тітка позивачки та донька покійної, [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 13.03.2015 року, серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку загальною площею 1,21 га, що знаходиться на території Жовтанецької сільської ради відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) виданого 20.05.1997 року на підставі рішення Жовтанецької сільської ради, серія ЛВ №000750. З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2002 року [PERSON] склала заповіт згідно якого все своє майно вона заповіла [PERSON] . За таких обставин [PERSON] , являється єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved