Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -за рішенням Хустського районного суду від 15 листопада 2010 року за її позовом з відповідача були стягнуті аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 350грн. щомісячно, починаючи стягнення 7 червня 2010 року, до досягнення дитиною повноліття; -на даний час її матеріальне становище не дає можливості належним чином утримувати їх сина, оскільки піднялись: вартість оплати додаткових уроків, витрати на страхування здоровя на випадок хвороби та від нещасних випадків, здорощали ціни на продукти харчування, товари повсякденного вжиту та лікарські засоби, збільшився прожитковий мінімум на неповнолітню дитину та збільшились розміри комунальних послуг; -відповідач постійно виїжджає на заробітки за кордон, його матеріальне становище покращилось , однак добровільно він не хоче збільшити розмір аліментів на утримання їх сина, звернулася до суду з позовом та просить: збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Хустського районного суду від 15 листопада 2010 року по справі №2-1426/2010; стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 1400грн., щомісячно, з врахуванням індексу інфляції, до досягнення дитиною повноліття, але не менше розміру 30 відсотків чинного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.33/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи неодноразово був повідомлений належним чином: шляхом вручення йому особисто судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.19а,22,29-30/, а також через оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №52 (4667) від 22 липня 2017 року /а.с.32/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 28 липня 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/. Як вбачається з рішення Хустського районного суду від 15 листопада 2010 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], по 350грн. щомісячно, починаючи з 7 червня 2010 року, до досягнення дитиною повнолітнього віку/а.с.5/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач у своєму позові вказує, що відповідач постійно виїжджає заробітки за кордон та його матеріальне становище покращилось, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та збільшення розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в період часу з 15 листопада 2010 року /день прийняття Хустським районним судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 350грн. щомісячно, до досягнення повноліття/ до 6 лютого 2017 року /день звернення позивача до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів/, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини сторін, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про збільшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; -відовідно до абз.2 ч.2 ст.182 СК України: мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 травня 2017 року не може бути меншим, ніж 888грн.50коп.; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно збільшити аліменти, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 15 листопада 2010 року, та стягувати в подальшому з [PERSON] на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі - у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial