Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з зазначеним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 22.02.208 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір №MR14NN00000001, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком користування 12 місяців. Відповідачка [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом останнього у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісії, а також інших витрат згідно умов договору. Умови погашення кредиту відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», яка станом на 28.11.2014 року становить 45690,72 грн. Посилаючись на діюче законодавство позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судовий збір. У відкрите судове засідання представник позивача Пархоменко М.О., яка діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідачка [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 22.02.2008 року між сторонами укладений кредитний договір №MR14NN00000001, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 38,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком користування 12 місяців. Відповідачка [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом останнього у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісії, а також інших витрат згідно умов договору. Умови погашення кредиту відповідачкою [PERSON] належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28.11.2014 року становить 45690,72 грн. та відповідно до наданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості складається з: · заборгованості за кредитом у розмірі 6166,65 грн., · заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2964,59 грн., · пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 55,48 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 24630,94 грн., яка була задоволена рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26.04.2012 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват банк», різниця становить - 21059,78 грн. · штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., · штрафу (процентна складова) у розмірі 1052,99 грн. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] порушила умови Кредитного договору, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» в частині позовних вимог щодо стягнення фіксованої суми штрафу за порушення виконання зобов'язання за кредитним договором в розмірі 500 грн., оскільки визначення фіксованого штрафу (неустойки), що закріплена у кредитному договорі, не відповідає поняттю неустойки, передбаченому в цивільному законодавстві України. Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки за порушення кредитного зобов'язання стягується пеня за прострочення сплати кредиту та проценти за користування кредитом, які є неустойкою, підстав для застосування штрафу, який також є неустойкою, за одне й те саме порушення зобов'язання, немає. На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 22.02.2008 року станом на 28.11.2014 року, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 6166,65 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2964,59 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 55,48 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 24630,94 грн., яка була задоволена рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 26.04.2012 року з відповідачки [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приват банк», різниця становить - 21059,78 грн. , штрафу (процентна складова) у розмірі 1052,99 грн., а всього 22112,77 грн. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, а у разі задоволення позову частково - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено ст.79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Таким чином, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial