Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем знаходилися в шлюбі, який рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2018 року між ними було розірвано; -від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею; -на її звернення до відповідача про надання матеріальної допомоги сімї, він відмовляється та ухиляється від зустрічі та розмов з цього приводу; -вона з дитиною проживає в будинку своїх батьків за адресою: с.Велятино Хустського району, вулиця Миру, будинок №46, відповідач ще до розлучення переїхав проживати до своїх батьків за адресою: с.Велятино Хустського району, вулиця Санаторна, будинок №19, де проживає і в теперішній час; -відповідач працює по найму, має мінливий доход та зобовязаний нести витрати на утримання дитини: на придбання їжі, одягу, шкільного приладдя, тощо; -крім того, періодично доводиться купувати ліки, оскільки дитина хворіє на простудні захворювання; -для загального зміцнення здоровя дитині потрібно оздоровлюватись, але коштів в неї на це не вистачає, а відповідач добровільно коштів на утримання дитини не надає, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.23/, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Представник позивача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.33/, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги визнав частково - в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дити у розмірі 1500грн. щомісячно. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2018 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується: рішенням Хустського районного суду від 29 січня 2018 року /а.с.6/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.5/ та довідкою виконкому Велятинської сільської ради №504 від 9 липня 2018 року /а.с.7/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач до свого позову не надала жодних доказів доходів відповідача, їх розміру та джерел походження. Крім того, позивач взагалі не вказала про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; -мінімальний розмір аліментів на одну дитину від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 січня 2019 року не може бути меншим, ніж 1013грн.50коп.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -ні позивач, ні відповідач не надали суду жодних доказів достатності /недостатності/ заробітку /доходу/ платника аліментів; -жодних письмових доказів про обставини, які враховуються при визначені розміру аліментів, ні позивач, ні відповідач до суду не надали, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 1700грн. щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України: суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору, від сплати якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial