Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивач ПАТ « УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , посилаючись на невиконання умов кредитного договору № 11286764000 від 22.01.2008 р., забезпечених заставою нерухомого майна . Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання недійсним договору іпотеки № 705509 від 22.01.2008 р. посилаючись на наступні обставини : - зміну кредитора у зобов»язанні , що пов»язано із зміною найменування позивача та неповідомлення відповідача про зазначений факт як іподекодавця; - непідтвердженність відповідними письмовими доказами ( бухгалтерсько-фінансовими документами ) довідки-розрахунку заборгованості ; - зміну суттєвих умов кредитного договору без погодження з іпотекодавцем ; - укладення договору іпотеки від імені банківської установи особою без достатнього обсягу дієздатності , тощо . Виходячи з викладених у зустрічній позовній заяві обставин , відповідач [PERSON] просить визнати недійсним договору іпотеки № 705509 від 22.01.2008 р. з підстав невідповідності його вимогам ст. 203 ЦК України та з урахуванням вимог ст. ст. 216 ,230 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги викладені у первісному позові підтримав , зустрічний позов не визнав з підстав його необгрунтованості . Одночасно зазначив про те , що вимоги за зустрічним позовом заявлені із пропуском строку позовної давності , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог . Відповідач [PERSON] вимоги за зустрічним позовом підтримала , з обставин що викладені в зазначеному позові , в задоволені первісного позову просила відмовити . Одночасно зазначила про те , що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком її дочки та постійно надавав їй недостовірну інформацію щодо стану виконання умов кредитного договору . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся за відомою в справі адресою місця реєстрації . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає , що заявлені вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню , вимоги заявлені у зустрічному позові задоволенню не підлягають виходячи з наступного . Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України , зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Судом встановлено, що 22 січня 2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» , правонаступником якого на час розгляду справи є Публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк » та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11286764000 за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 40 000 дол. США , який відповідач зобов»язався повернути не пізніше 22 січня 2018 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13, 9 % річних ( а.с. 4-7 ) . В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 11286764000 від 22.01.2008 р . між Акціонерним комерційним інноваційним банком « УкрСиббанк» , правонаступником якого на час розгляду справи є Публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк » та [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 75509 від 22.01.2008 р. , відповідно до якого відповідач [PERSON] , яка виступає майновим поручителем позичальника [PERSON] передала в іпотеку нерухоме майно - квартиру за [ADDRESS] , яка належить їй на праві власності (a.c. 9-10 ) . Договір про надання споживчого кредиту № 11286764000 та договір іпотеки № 705509 були укладені АКІБ « УкрСиббанк» в особі заступника начальника відділення № 175 АКІБ « УкрСиббанк » Симонович А.М. , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності , виданої начальником Київського регіонального департаменту АКІБ Федина К.М. З встановлених по справі обставин вбачається , що відповідач [PERSON] прийняті на себе зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконує. На час звернення позивача до суду із вищезазначеними позовними вимогами заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем відповідно до представленого розрахунку заборгованості складала 38 752 , 16 дол. США , еквівалент 309 746 ,02 грн. за курсом НБУ станом на 08.07.2013 р. ( а.с. 11-18 ) . На виконання умов укладених договорів, позивачем за первісним позовом 08.07.2013 р. відповідачам було направлено вимоги про усунення порушення умов кредитного договору протягом 30 днів з моменту отримання цих вимог , а саме погашення заборгованості у розмірі 36 776 , 56 дол. США та попереджено відповідачів , що у випадку не усунення порушень на 31 день з дня отримання зазначених вимог Банком будуть вжиті заходи щодо дострокового повернення відповідачами суми кредиту , що залишилась , сплати нарахованих процентів та пені шляхом реалізації права звернення стягнення на предмет іпотеки . Вищезазначені вимоги як вбачається з поштових повідомлень долучених до матеріалів справи відповідачам вручені . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала факт отримання письмової вимоги позивача від 08.07.2013 р. , однак будь-якими доказами свої заперечення не підтвердила . Оскільки відповідачі не вчинили жодних дій, які свідчили б про їх намір у добровільному порядку сплатити заборгованість за кредитним договором позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення суми заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки . У п.п. 4.1 розділу 4 Договору іпотеки сторони встановили право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки . Відповідно до п.4.2 п.п. 4.2.1 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду . Відповідно до п.4.4 Договору іпотеки звернення стягнення нам предмет іпотеки за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства. Частиною 6 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Частина 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Також ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки, окрім іншого, здійснюється на підставі рішення суду. Частина 1 ст. ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику . якщо він є відмінним від іпотекодавця , письмову вимогу про усунення порушення . В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань , вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги . Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення , іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону . Відповідно до вимог ст. 39 цього Закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: зокрема, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації . Таким чином , з встановлених по справі обставин та наданих позивачем доказів є встановленим та доведеним факт порушення основного зобов»язання за кредитним договором від 22.01.2008 р.. Позивач своєчасно направив боржнику та іпотекодавцю письмові вимоги про усунення порушення , які не були виконані . За викладених обставин , суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду . Наведені у зустрічній позовній вимозі посилання на недійсність договору іпотеки № 705509 від 22.01.2008 р. з обставин , що викладені у зазначеному позові не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та недоведені відповідачем [PERSON] будь-якими доказами . Зокрема , як зазначено вище та вбачається з наданих представником позивача доказів , договір іпотеки був укладений уповноваженою особою Симонович А.М. , яка діяла на підставі нотаріально посвідченої довіреності , виданої начальником Київського регіонального департаменту АКІБ Федина К.М. Зміна найменування юридичної особи , а саме позивача відповідно до ст. 90 ЦК України та положень Закону України « Про акціонерні товариства» не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи - позивача та не потребує переукладення як кредитного договору так і договору іпотеки та не є зміною кредитора у зобов»язанні . Посилання відповідача [PERSON] про необгрунтованість розміру заборгованості за кредитним договором та непідтвердженність розрахунку бухгалтерсько-фінансовими документами є необгрунтованим . В судовому засіданні відповідачем [PERSON] не зазначено в чому полягає невідповідність наданого позивачем розрахунку заборгованості та не зазначено які саме бухгалтерсько-фінансові документи спростовують зазначений розрахунок . Відповідач [PERSON] у зустрічному позові вказує також про те , що співвідношення національної валюти до валюти кредиту з моменту укладення Договору іпотеки та в подальшому значно змінилося та призвело до збільшення виплати кредитних коштів, процентів за користування кредитом і є істотною зміною обставин Договору іпотеки . Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах. Ризики пов'язані зі зміною валютного курсу не є істотною зміною обставин та підставою для визнання договору іпотеки недійсним . Відповідно до ст. 203 ЦПК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави , суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи , спрямована на набуття , зміну або припинення цивільних прав та обов»язків . Відповідно до п.5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків , що обумовлені ним . Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України якщо одна сторона правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин , які мають істотне значення ( частина перша ст. 229 цього Кодексу) , такий правочин визнається судом недійсним . Згідно з п.20 Постанови Пленуму ВС України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 р. правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин , які впливають на вчинення правочину . Ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину . Встановлені по справі обставини та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності не дають суду підстав вважати , що при укладені між сторонами 22.01.2008 р. Договору іпотеки позивач вводив відповідача [PERSON] в оману щодо обставин , які впливають на вчинення правочину. Відповідно до ст. 256 ЦК України , позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу . Так як за наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про необгрунтованість вимог позову , заява представника позивача про застосування строку позовної давності судом не віршується , як самостійна підстава для відмови у позові . Оскільки суд відмовляє позивачу [PERSON] у задоволені зустрічних позовних вимог , понесені нею витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають . З відповідачів за первісним позовом на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3097 грн. 46 коп . у рівних частках . На підставі викладеного ,

Outcome: approved