Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.01.2006р. в розмірі 7488,25грн., стягнення судового збору в розмірі 243,60грн., мотивуючи дані вимоги тим , що між позивачем та відповідачем 17.01.2006р. було укладено договір без номеру, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем не було виконано зобовязань за кредитним договором , відповідно до чого станом на 31.12.2014р. заборгованість склала в сумі 9846,94грн. , що складається з: 1558,80грн. - заборгованість за кредитом ; 8288,14грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми загальної заборгованості у розмірі 9846,94грн. позивачем було віднято суму у розмірі 3191,46грн., яка була задоволена за судовим наказом Вугледарського міського суду Донецької області від 23.01.2008р.. Однак, до заборгованості також відносяться штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг : 500грн. - штраф (фіксована частина) ; 332,77грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 7488,25грн.. Тому, позивач був вимушений звернутись з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 17.01.2006р. в розмірі 7488,25грн., судовий збір в розмірі 243,60грн.. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином , надала заяву , в якій просила розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала, також просила суд стягнути з відповідача витрати на розміщення оголошення у пресі у розмірі 420грн., що документально підтверджені квитанцією. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася , про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошення у газеті «Урядовий курєр» №73 (5447) від 22.04.2015р., про причини неявки до суду не повідомила. Дослідивши письмові матеріали справи , суд прийшов до висновку , що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України , якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики , що залишилася , та сплати процентів , належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, згідно умовам договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» , у звязку зі зміною типу Банку, змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Відповідно до Заяви позичальника , [PERSON] 17.01.2006р. було видано фінансовий фіксований кредитний ліміт у сумі 2000,00грн. на кредитну картку №4149605323 з базовою процентною ставкою 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг п.п.3.1 , 3.17 , 6.5 , 6.6 , 8.6 , 9.12 , для надання послуг Банк відкриває [PERSON] картрахунки , видає [PERSON] , їх вид та строк дії зазначений в заяві та Памятці клієнта , підписанням якого [PERSON] і Банк укладають Договір про надання банківських послуг… При наявності у [PERSON] простроченої заборгованості по кредитам і/чи кредитним лімітам , отриманим [PERSON] у Банку а також по процентах за їх користування , Банк має право на свій розсуд : після закінчення строку вкладу , вклад та нараховані проценти перерахувати на поточний/картковий рахунок [PERSON] чи розірвати даний Договір… Обовязки [PERSON] : погашати заборгованість по кредиту , процентах за його користування , по перевитраті платіжного ліміту , а також сплачувати комісії на умовах передбачених даним Договором. У разі невиконання зобовязань за Договором , за вимогою Банку виконати зобовязання по поверненню Кредиту в тому числі простроченого кредиту та Овердрафту, сплаті Винагородження Банку. При порушенні [PERSON] строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань , передбачених договором більш ніж на 120 днів , Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору , він автоматично лонгірується на той же строк. Відповідно до копії судового наказу Вугледарського міського суду Донецької області від 23.01.2008р., було вирішено стягнути з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ заборгованість за користування кредитом та сплату відсотків станом на 25.08.2008 року у розмірі 3191,46грн.. Судовий наказ набрав чинності 07.02.2009р.. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 17.01.2006 року заборгованість за [PERSON] складає станом на 31.12.2014р. в загальному розмірі 9846,94грн., що складається з: 1558,80грн. - заборгованість за кредитом ; 8288,14грн. заборгованість за відсотками, (3191,46грн. сума за кредитом, задоволена рішенням суду; 6655,48грн. різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом); 500грн. - штраф (фіксована частина); 332,77грн. - штраф (процентна складова). З даного розрахунку, в якому відображено весь рух грошових коштів, вбачається, що останній платіж [PERSON] було здійснено 30.09.2010р., у період з 30.09.2010р. по 31.12.2014р. погашення не здійснювались. Також, з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (картрахунок 4149605323853490 від 17.01.06) вбачається, що у відповідачки [PERSON] 07.02.2006р. було встановлення кредитного ліміту у розмірі 2000,00грн.; 24.05.2008р. було зниження кредитного ліміту до 1560,00грн.; 24.12.2008р. збільшення кредитного ліміту до 3444,00грн.; 13.01.2009р. зниження кредитного ліміту до 1560,00грн.; 24.01.2009р. було встановлення кредитного ліміту у розмірі 1560,00грн.. Як зазначено розясненнях, викладених в п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012р., враховуючи положення п.7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди виходять з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Пунктами 22,23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа. яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника; а споживчій кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Положенням ч.1 ст.11 Цього Закону визначено, що договір по надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Враховуючи те, що п. 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» встановлено, що, договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору , він автоматично лонгірується на той же строк. Відповідно до п. 3 «Умов та правил надання банківських послуг», строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла заява клієнта про закриття картрахунку, а також при наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг виконання розрахункових операцій за картрахунком (в останній день місяця закінчення строку дії) та при виконання інших умов продовження, передбачених договором. Таким чином, пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Судом встановлено, що після закінчення строку дії договору банк не видавав [PERSON] грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник [PERSON] своїх зобов'язань за договором б/н від 17.01.2006р. не виконала. Судом було направлено позивачу ПАТ КБ «Приватбанк» письмовий запис стосовно строку дії кредитної карти, яка видавалась [PERSON] за договором б/н від 17.01.2006р., проте позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» не надано відповіді на запит суду. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов'язки виникають у кожного контрагента Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Таким чином , враховуючи все вищевикладене, в судовому засіданні встановлено , що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н від 17.01.2006р. про надання кредиту. Виплата кредиту повинна була здійснюватись щомісячними платежами. Відповідач [PERSON] дійсно не виконала свого зобовязання за кредитним договором, однак дата останнього платежу була 30.09.2010р., у період з 30.09.2010р. по 31.12.2014р. погашення не здійснювались., а з позовом до суду банк звернувся лише у лютому 2015р.. Таким чином, враховуючи те, що пролонгація договору передбачає продовження договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, висновок про те, що позовна давність не спливла є неправильним. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» м. Дніпропетровськ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 17.01.2006р. в розмірі 7488,25грн. , стягнення судового збору в розмірі 243,60грн. у звязку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed