Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води, посилаючись на те, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало забезпечення тепловою енергією за адресою: [ADDRESS] на підставі договору №4478 «С» на відпуск теплової енергії. Покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з відпуску теплової енергії відповідач не виконувала належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за отримані послуги за період з 15.12.2019 року по 10.07.2020 року з урахуванням пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних в розмірі 15834,40 грн. Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04.12.2020 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився з невідомих причини, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена за останнім відомим місцем реєстрації. Заяви про розгляд справи за її відсутністю суду не надавала, про причини неявки не інформувала, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до таких висновків. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 15.12.2019 року по 10.07.2020 року в розмірі 14502,78 грн., які отримані за адресою: [ADDRESS] . Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з [PERSON] пеню, нараховану за період з 15.12.2019 по 10.07.2019 відповідно до п.31 Договору в сумі 987,32 грн., нарахований індекс інфляції в розмірі 176,37 та 3 % річних в сумі 167,93 грн. Всього просив стягнути 15834,40 грн. Як встановлено судом, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та фізичною особою [PERSON] укладений договір №4478 «С» на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води. Відповідно до п.1. позивач бере на себе постачання теплової енергії у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення нежитлового приміщення відповідача за адресою [ADDRESS] . Відповідно до п.п. 9-11 даного договору встановлено обов`язки відповідача по оплаті за користування тепловою енергією. Згідно пункту 21 вказаного договору опалювальна площа будівлі становить 2292,70 кв.м.; площа нежитлового будинку, яку займає споживач [PERSON] складає 80,60 кв.м. (а.с.11-17). 10 травня 2018 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/946/18 за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до [PERSON] даний договір визнано укладеним (а.с.18-19). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.07.2020 №215523129, [PERSON] на праві спільної часткової приватної власності є власником 19/100 частини нежитлової будівлі по [ADDRESS] (а.с.25-27). Таким чином судом встановлено, що правовідносини з теплопостачання між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] врегульовано наведеними вище договором та нормами закону. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач житлово-комунальних послуг - це індивідуальний або колективний споживач. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.10 вказаного Закону України ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Згідно п. 30 договору, укладеного між позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачем [PERSON] , визначено, що споживач зобов`язується сплачувати за теплову енергію у строк до 15 числа місяця наступного за розрахунковим. Позивачем надаються послуги відповідачу у вигляді гарячої води на опалення нежитлового приміщення відповідача, а тому застосовуються тарифи, які встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Даною комісією встановлені тарифи на теплову енергію для потреб інших споживачів в такому розмірі: 1329,24 грн/Гкал (без ПДВ) з 01 січня 2019 року на підставі постанови НКРЕКП № 1729 від 10.12.2018. 1004,48 грн/Гкал (без ПДВ) з 17 січня 2020 року на підставі постанови НКРЕКП № 87 від 14.01.2020. 791,36 грн/Гкал (без ПДВ) з 18 березня 2020 року на підставі постанови НКРЕКП №622 від 17.03.2020. Приймаючи до уваги, що відповідачу надавались послуги на опалення нежитлового приміщення, позивачем застосовані самі ці тарифи, що регулюють потреби інших споживачів. Правомірність нарахування позивачем відповідачу плати за надані послуги, виходячи з тарифів для «інших споживачів», що надаються до нежитлового приміщення, встановлена рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10 травня 2018 року у справі №554/946/18, яке набрало чинності 08 липня 2020 року (а.с.18-19). Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. Таким чином судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами відповідно до умов договору та чинного законодавства. Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги, згідно затверджених тарифів. Як встановлено судом, відповідач вчасно в повному розмірі отримані послуги не оплачував, у зв`язку з чим за період з листопада 2019 року по червень 2020 року виникла заборгованість в сумі 14502,78 грн. Вказаний розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем. Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаний період у розмірі 14502,78 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України та п.31 Договору, укладеного між сторонами, нарахована пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення в сумі 987,32 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що винило між сторонами, є грошовим, оскільки передбачає сплату грошових коштів за надані послуги. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги в розмірі 14502 грн. 78 коп., пені в сумі 987 грн. 32 коп., компенсації інфляційних втрат підприємства за період з 15.12.2019 року по 10.07.2020 року у розмірі 176 грн. 37 коп. та 3% річних в розмірі 167 грн. 93 коп. Загальна сума заборгованості відповідача з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних становить 15 834 грн. 40 коп. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених відносно них вимог. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2102 грн. 00 коп. на відшкодування понесених судових витрат.

Outcome: approved