Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивував тим, що 20.05.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачеві кредит в сумі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість. Станом на 31.08.2014 року сума заборгованості складає 5844,49 гривні, з яких: 998,20 гривень - заборгованість по кредиту; 1764,82 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2326,97 гривень - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 254,50 гривень - штраф (процентна складова). Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду. Позивач прохає суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 5844,49 гривень, а також відшкодувати понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача в особі Ребрик С.М. позов підтримала, прохала його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, прохав застосувати 3-х річний строк позовної давності.. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали, докази справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.05.2008 року між Банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір без №, за яким банк надав відповідачеві кредит в сумі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.9-16). Відповідно до вищевказаного кредитного договору відповідач [PERSON] зобов»язався сплачувати кошти, згідно умов договору, тобто погашати залишок заборгованості за кредитом, проценти, інші виплати, відповідно до договору. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач [PERSON] не виконував зобов'язання, щодо виплати заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого склалась заборгованість, яка станом на 31.08.2014 року сума заборгованості складає 5844,49 гривні, з яких: 998,20 гривень - заборгованість по кредиту; 1764,82 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2326,97 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 254,50 гривень - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача (а.с.6-8). Згідно ч2. ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Кредитним договором передбачено, що позивач має право достроково вимагати повернення усієї суми заборгованості у разі неналежного виконання відповідачем своїх обов»язків, тобто прострочення сплати заборгованості. У зв»язку з тим, що відповідач не сплачує кошти за кредитним договором, суд вважає, що позивач має право стягнути суму заборгованості. Суд відноситься критично до клопотання відповідача про те, що до даних правовідносин слід застосувати 3-х річний строк позовної давності, оскільки строк дії карти закінчився у квітні 2012 року, відповідно строк позовної давності закінчується у квітні 2015 року. Отже, позивач вернувся в суд з позовом в межах строків позовної давності. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень (а.с.1). Дані витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved