Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 24квітня 2009 року; -від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 30листопада [INFO], яка знаходиться на її утриманні та вихованні; -відповідач ніякої допомоги на утримання їх дитини не надає; -дитина є школяркою та на придбання шкільних аксесуарів, продуктів харчування, вітамінів для нормального розвитку дитини потрібні значні кошти; -відповідач здоровий, має постійне місце проживання, інших утриманців не має, постійно виїжджає на заробітки за межі України, має мінливий дохід та високі заробітки, а тому спроможний сплачувати аліменти, звернулася до суду з позовом та просить: щомісячно стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], по 2000грн., до досягнення нею повнолітнього віку. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.25/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, просила розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши до суду відзив на позов /а.с.26-28/, в якому просив розглянути справу у його відсутність, позов визнав частково, та виклав свої заперечення, в яких посилається на те, що: -він сплачує аліменти на утримання доньки у добровільному порядку, як було домовлено між ним та позивачем; -за період його перебування за кордом він не надавав матеріальну допомогу, але після приїзду у вересні 2017 року виплатив суму більше 7000грн.; -він завжди бачиться з дитиною, спілкується, купляє їй речі, подарунки та надає грошові кошти на витрати; -у вересні 2017 року позивач відмовилася надати йому розписку про підтвердження сплати їй аліментів; -він намагався пересилати кошти позивачу поштою, але йому невідоме місце її проживання, оскільки вона живе з новим чоловіком у найманому житлі, а зареєстрованою залишилась за його адресою; -позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 2000грн. є надмірними, оскільки з вересня 2017 року він не виїжджав на заробітки, заробляє на прожиття тимчасовими роботами, його матеріальний стан погіршився; -згідний сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 1250грн.. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 24 квітня 2009 року, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходяться на утриманні позивача, що підтверджується: свідоцтвом про розірвання шлюбу /а.с.4/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.5/, довідкою №609/02-22, виданою 1 серпня 2017 року Виконавчим комітетом Хустської міської ради /а.с.6/, та актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов /а.с.7/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач у своєму позові вказує, що відповідач віїжджає на заробітки за межі України, має мінливий дохід та високі заробітки, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, але ніяких доказів цих обставин позивач суду не надала. Крім того, позивач взагалі не вказала про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій суму з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, позивач суду не надала; -відповідач визнав ту обставину, що має можливість сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1250грн., суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 1250грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів, від якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial