Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, примирення з відповідачем вважає неможливим, тому просить не надавати строк на примирення. Також відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина, який постійно потребує нормального харчування, купівлю одягу, лікування, витрат на навчання; не приймає участі у його вихованні, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Оскільки відповідач має мінливий дохід, вважає доцільним стягнення аліментів у частці від його доходу. Спору про поділ майне та визначення місця проживання сина між ними немає. Дитина проживає і після розірвання шлюбу проживатиме з матір`ю, а відповідач є батьком дитини і проживає окремо. Відповідач подав заяву, в якій позов визнав, просив винести рішення у підготовчому засіданні. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.02.2003р. у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 149. З свідоцтв про народження встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Спору про визначення місця проживання дитини не заявлено. На даний час сімейні стосунки між сторонами припинені остаточно. Спору про майно сторони на даний час не заявили. Згідно із частиною другою статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що недоцільним є надання подружжю строку для примирення, що сімейні стосунки припинені остаточно, і що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечило б інтересам подружжя і інтересам дитини. Згідно ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , [INFO] , то суд виходить з наступного: Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з ким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За змістом ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин, зазначених позивачем і визнаних відповідачем. Відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, принаймні іншого відповідачем не доведено, позовні вимоги він визнав. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК, не встановлено. Вимога позивачки про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, відповідає вимогам закону та підлягає задоволенню, враховуючи, що дитина є неповнолітньою, проживає з позивачкою, а відповідач є батьком дитини і проживає окремо від дитини. Аліменти підлягають присудженню з дня пред`явлення позову до суду відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, тобто з 22.05.2019р. і до повноліття дитини. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved