Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач позовом [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 263449,28 гривень та про стягнення сплачених судових витрат в сумі 2634,50 гривень, з мотивів викладених в позовній заяві. У судове засідання позивач та її представник не з'явились, повідомлені належним чином, відповідно до вимог діючого законодавства. Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням провести розгляд справи у його відсутність та у разі неявки відповідача прийняти заочне рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, відповідно до вимог діючого законодавства, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання не надавав. З урахуванням письмової згоди позивача, суд, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази і матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. А відповідно до частини 3 вищенаведеної статті Закону, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Предметом договору позики є грошові кошти в національній або іноземній валюті або інші речі, визначені родовими ознаками. Зі змісту вищевказаної правої норми випливає, що договір позики відноситься до категорії реальних договорів, отже, вважається цей договір є укладеним, виключно, з моменту передання грошей або речей. Судом встановлено, що 22.12.2011 року, на ім'я позивача [PERSON], відповідачем [PERSON] була складена розписка, відповідно до якої останній зобов'язався до 15.03.2012 року повернути отримані їм кошти у розмірі 32000 доларів США які були отримані громадянином [PERSON] за автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUREG державний номер [NUMBER], або зняти з обліку транспортний засіб та перереєструвати його на сина позивачки [PERSON]. При складанні розписки були присутні свідки, [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], які засвідчили цей факт відповідними записами у розписці. Однак, відповідач [PERSON] грошей не повертає, автомобіль не передає. Позивачу стало відомо, що цей автомобіль є заставою фінансової установи, та фактично гроші були отримані [PERSON] безпідставно. Відповідно до статті 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Стаття 1046 ЦК України, вказує, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що передбачено статтею 1047 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до розписки строк повернення коштів сторонами був встановлений до 15.03.2012 року, але зобов'язання у строк зазначений у розписці не виконано. Частина 1 етапі 612 ЦК України вказує, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. А саме Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1049 ЦК України, вказує на обов'язок позичальника повернути позику, а саме Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином на час звернення до суду с захистом своїх прав сума коштів у розмірі 32000 доларів США становить (згідно офіційного курсу НБ України 7,993 гривень за 1 долар США розміщеного на сайті НБ України http://www.bank.gov.ua) - 255776 гривень. Три проценти річних за користування грошима, відповідно до ст. 625 ЦК України, на 15.03.2013 рік складає 7673,28 гривень. Таким чином, сума боргу відповідача [PERSON] складає - 263449,28 гривень, та підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] Позивачем [PERSON] сплачені та документально підтверджені судові витрати в сумі 2634,50 копійок, які підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 207, 610, 612, 624, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved