Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за кредитним договором №PLRMF951300260 від 21 грудня 2012 року в розмірі 14 640 грн. 32 коп.; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 21 грудня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №PLRMF951300260, за умовами якого відповідач отримав в кредит грошові кошти в розмірі 7 400 грн. 39 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. Позивач зазначає, що [PERSON] не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку із чим станом на 07 грудня 2016 року він має заборгованість в розмірі 14 640 грн. 32 коп. Представник позивача, ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 21 грудня 2012 року шляхом підписання відповідачем заяви разом із Умовами та правилами, Тарифами в порядку частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №PLRMF951300260, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 7 400 грн. 40 коп. терміном погашення до 20 грудня 2015 року включно, із відсотковою (фіксованою) ставкою 0,12 % річних. Відповідно до пункту 15 підписаної заяви, [PERSON] підтвердив, що підписана заява разом із разом із Умовами та правилами, Тарифами банку складає між ним і банком договір. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання перед позивачем за договором кредиту та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 07 грудня 2016 року становить 14 640 грн. 32 коп., що складається із: заборгованості по кредиту в розмірі 4 647 грн. 54 коп., заборгованості по відсоткам розмірі 3 грн. 68 коп., нарахованої комісії в розмірі 1 332 грн. 09 коп., пені в розмірі 7 483 грн. 66 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп., штрафу (відсоткова складова) в розмірі 673 грн. 35 коп. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобовязання, що випливає з кредитного договору, у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судовий збір в розмірі 1 600 грн., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved