Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ПП «Багіра» про стягнення основного боргу за кредитним договором, відсотків та пені за користування кредитом. Посилався на те, що 18.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008/980-МК/94 відповідно до якого пози чальнику банку було надано кредит в розмірі 200000 грн. Зі строком повернення до 17.06.2011 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9 % річних. В якості забезпечення виконання вище вказаного зобов'язання позичальник передала банку в заставу автомобіль марки «Мерседес Бенз», д.н.з. [NUMBER], а також 18.06.2008 року було укладено договори поруки із [PERSON] Та ПП «Багіра». 30.09.2014 року до основного зобов'язання (кредитного договору) було укладено додаткову угоду, відповідно до якої позичальник зобов'язаний здійснювати платежі по кредитному договору відповідно до умов вказаної угоди. Вказував на те, що позичальник порушила умови зобов'язання, внаслідок чого у неї станом на 30.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 29883,79 грн., в тому числі: по тілу кредиту - 17897,30 грн., по відсотках - 3897,88 грн., по підвищеним відсотках - 4013,31 грн., пеня - 2999,90 грн., штраф - 1075,41 грн. Вважає, що відповідач та поручителі повинні відповідати солідарно, у зв'язку з чим їм надсилались досудові вимоги про погашення заборгованості, проте відповідачі відповідним чином на вказані вимоги не відреагували, а тому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 29883,79 грн. та судовий збір. Разом з тим, відповідач ПП «Багіра» звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «Надра», третя особи, які не заявляються самостійних вимог до предмету спору [PERSON], [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, в обґрунтування позовних вимог по якому вказував на те, що укладеною між позивачем та [PERSON] додатковою угодою до кредитного договору, зокрема п. 1.1.6 вказаної угоди, було встановлено нову комісію за консультацію по кредитних операціях, про що не було повідомлено поручителя, окрім того вважає, що строк дії договору поруки закінчився, а тому посилаючись на норми матеріального права, просив визнати договір поруки від 18.06.2008 року, укладений між ПП «Багіра» та ПАТ КБ «Надра» припиненим з 30.09.2010 року. Окрім того, з тих самих підстав, що і ПП «Багіра» відповідач [PERSON] звернувся з зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «Надра», треті особи, які не заявляють самостійних вимог до предмету спору [PERSON], ПП «Багіра» про визнання договору поруки припиненим та просив визнати договір поруки від 18.06.2008 року, укладений між ним та ПАТ КБ «Надра» припиненим з 30.09.2010 року. Позивач за первісним позовом в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, заперечував проти задоволення зустрічного позову та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі за первісним та позивачі за зустрічними позовами, а також їх представник в судове засідання не з'явились, хоча неодноразово належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Так, у відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, а відповідачі не давали своїх пояснень по суті первісного позову, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Окрім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин, повідомленого належним чином, суд залишає позовну заяву без розгляду. Враховуючи неодноразову неявку в судове засідання представника ПП «Багіра», [PERSON] та його представника, а також та ту обставину, що справа знаходиться в провадженні суду тривалий час та неодноразово розгляд справи відкладався саме за клопотанням відповідачів, а також їх представника, суд вважає за можливе залишити зустрічні позовні заяви без розгляду. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 18.06.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №2008/980-МК/94, відповідно до умов якого банк надає позичальнику грошові кошти в розмірі 200000 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19,9 %, кредит наданий на строк по 17.06.2011 року включно. Відповідно до Розділу 3 вказаного договору, зобов'язання забезпечується заставою транспортного засобу, та договорами поруки, укладеними з ПП «Багіра» та [PERSON] (а/с 4). Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується копією меморіального ордеру №822 від 18.06.2008 року (а/с 15). В подальшому між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № 2008/980-МК/94 від 18.06.2014 року, згідно якої умови кредитного договору було викладено в новій редакції та змінено порядок погашення заборгованості відповідно до графіка погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору (а/с 8, 11 зворот). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором було укладено договори поруки. Так, судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язання за вище вказаним кредитним договором між банком та ПП «Багіра» 18.06.2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель відповідач перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань в повному обсязі (а/с 6). Окрім того, 18.06.2014 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно умов якого поручитель відповідач перед кредитором за виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним вище кредитним договором в повному обсязі (а/с 7). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Судом встановлено, що банк належним чином виконав свої зобов'язання перед позичальником за укладеним між ними кредитним договором, що підтверджується копією меморіального ордеру №822 від 18.06.2008 року (а/с 15). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається зі змісту додаткової угоди до кредитного договору, зокрема Розділу 4, за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором передбачено право банкуу нараховувати пеню, штраф, а також підвищені відсотки. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач [PERSON] належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконала у зв'язку з чим у неї утворилась заборгованість, яка станом на 30.07.2013 року становить 29883,79 грн., в тому числі: по тілу кредиту - 17897,30 грн., по відсотках - 3897,88 грн., по підвищеним відсотках - 4013,31 грн., пеня - 2999,90 грн., штраф - 1075,41 грн. (а/с 23). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що позивач повідомляв відповідачів про наявність заборгованості за кредитним договором та вимогу про її погашення, проте відповідачі досудову вимогу банку не виконали (а/с 12-14). Відповідно до ч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Оскільки, цивільно-правові відносини виникли внаслідок договорів, укладених саме між позивачем та відповідачами суд вважає, що цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань повинні нести в повному об'ємі відповідач [PERSON] та поручителі ПП «Багіра» та [PERSON] У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічні позову залишенню без розгляду. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved