Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії ДОУ АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 13.08.2013 року між позивачем і відповідачем був укладений договір №1710580 «Про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки». 04.03.2014 року між сторонами був укладений Додатковий договір №1, відповідно до якого Банком відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 28000,00 гривень, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Однак, відповідач [PERSON] всупереч Закону та умовам договору своїх зобовязань перед позивачем не виконала, внаслідок чого станом на 10.10.2017 року за відповідачем наявна заборгованість по договору в сумі 36423,45 гривень. Згідно з Положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» від 17.12.2013 року №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен періоду часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Таким чином, з урахуванням викладеного, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором складає 50393,85 гривень, яка складається з: тіло кредиту 27997,08 гривень; заборгованість за процентами 8426,37 гривень; інфляційне збільшення заборгованості 11594,63 гривень; 3-х процентів річних від суми заборгованості 2375,77 гривень. Представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» - в особі ДОУ АТ «Ощадбанк» [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позов задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час розгляду справи повідомлялася згідно вимог закону, але на повідомлення - виклик від поштового звязку, за місцем проживання, для отримання замовних конвертів не зявилася і за закінченням терміну зберігання судові повістки з доданими до них документами повернуті до суду, тому причину її неявки суд визнав не поважною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 268 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. ст.\~12, 81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Як вбачається зі\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1049 Цивільного кодексу України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеними родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 527 ЦК\~боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором, або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязань (неналежне виконання), відповідно до ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідно до Договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки №1710580 від 13.08.2013 року укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ДОУ АТ «Ощадбанк» та [PERSON], банк надав клієнту платіжну картку типу MasterCard Debit Standart 0 грн. 04.03.2014 року між сторонами був укладений Додатковий договір №1 до Договору №1710580 від 13.08.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, згідно якого банком відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 28000,00 гривень, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. Однак відповідачка [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе за договором зобовязання, а саме: не здійснювала виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитом. Таким чином, станом на 10.10.2017 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед позивачем становить 36423,45 гривень. Окрім того, з урахуванням інфляційних нарахувань на суму боргу загальна сума заборгованості відповідачки за кредитним договором складає - 50393,85 гривень, яка складається з: тіла кредиту 27997,08 гривень; заборгованості за процентами 8426,37 гривень; інфляційного збільшення заборгованості 11594,63 гривень; 3-х процентів річних від суми заборгованості 2375,77 гривень. Правовідносини між сторонами регулюються\~Цивільним кодексом України. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved