Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач ПрАТ «Українська страхова група» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить суд постановити рішення, яким стягнути на його користь з [PERSON] 14 423 грн. 98 коп. страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 08.04.2012 року між ПАТ «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів «ЛЕНД РОВЕР», державний номер [NUMBER]. 31 липня 2012 року в м. Києві за участю застрахованого автомобіля «ЛЕНД РОВЕР», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес» д/н [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] сталася ДТП. Встановлено, що дана ДТП відбулася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2012 року. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № ДККА 19065 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, що становить - 14 423,98 Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 423,98 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 16 серпня 2012 р. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно зі ст. 74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. 31 липня 2012 року в м. Києві за участю застрахованого автомобіля «ЛЕНД РОВЕР», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес» д/н [NUMBER], під керуванням гр. [PERSON] сталася ДТП. Вина відповідача в даній дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.08.2012 року, яка відповідно до ст.61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. У результаті цієї пригоди був пошкоджений автомобіль страхувальника. Зазначене вище ДТП було визнано позивачем страховим випадком, про що було складено страховий акт № ДККА 19065 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику, що становить - 14 423,98 Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 423,98 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 16 серпня 2012 р. За положеннями ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до цієї норми до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року. Відповідно до якого, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 14 423,98 грн., але при даному стягненні необхідно застосовувати суброгацію, а не регрес. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved