Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивач просить скасувати договір іпотеки укладений 21 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком Аваль, [PERSON] та [PERSON] , для забезпечення вимог іпотекодержателя, що випливає з кредитного договору №014/08-5/10200-СК від 20.03.2006 року. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської області 21 березня 2006 року [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №294. Як вбачається з умов Договору іпотеки Іпотекодавцем згідно даного договору є [PERSON] . Згідно п.1.3. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: цегляний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , який є Предметом цього договору, належить Іпотекодавцю та його дружині, [PERSON] , на праві спільної сумісної власності, однак правовстановчий документ Свідоцтво право власності на нерухоме майно, видане Короснянською сільською радою Перемишлянського району Львівської області 07.02.2006 року на підставі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006 року, тільки на ім`я одного з подружжя - [PERSON] . Передаючи в іпотеку, у березні 2006 року, цегляний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] 2 [PERSON] вважав себе одноосібним власником такого будинку посилаючись на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006р. згідно якого йому було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 7 лютого 2006 року про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Однак на той час [PERSON] не мав законних підстав для набуття права власності на весь житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , який він передав в іпотеку Відповідачу. Житловий будинок по [ADDRESS] був побудований у 1979р. батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до актового запису №12 від 21.12.1962р. перебували в зареєстрованому шлюбі, а відтак належав їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті матері - [PERSON] [INFO] , [PERSON] , як спадкоємець останньої за заповітом, успадкував лише її частку будинковолодіння по [ADDRESS] , оскільки останній належала лише 1/2 частина будинковолодіння. Іншим співвласником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (предмета іпотеки) станом на [INFO] березня 2006 року був його батько - [PERSON] , який помер [INFO] , тобто через два з половиною роки після, укладення договору іпотеки. І, як співвласник, нотаріально посвідченої згоди на передачу в іпотеку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] не давав. Зазначені обставини встановлені рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2017 року у справі №449/644/17. Крім того, цим рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії [NUMBER] від 07.02.2006 року, видане Короснянською сільською радою Перемишлянського району Львівської області на ім`я [PERSON] , про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] . Відповідно на момент укладення спірного Договору іпотеки [PERSON] , як співвласник житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] нотаріально посвідченої згоди на передачу в іпотеку житлового будинку не давав, а відповідно [PERSON] не мав права одноосібно розпоряджатися будинком в цілому, в тому числі передавати в іпотеку. Таким чином, на момент вчинення Договору іпотеки його сторонами порушено вимоги ст.5 та ч.2 ст.6 ЗУ «Про іпотеку», а відтак, в силу ст. 215 ЦК України договір іпотеки укладений між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», [PERSON] , [PERSON] від 21 березня 2006 року, повинен бути визнаний судом недійсним. На основі викладеного вважає, що договір іпотеки від 21.03.2006 року, який посвідчений приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Львівської області 21 березня 2006 року [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №294 повинен бути визнаний судом недійсним. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого встановлено, що 20.03.2006 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/08-5/ 10200-СК, згідно з умовами якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) доларів США строком по 20.03.2013р., а Позичальник прийняв на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку (додаток до Кредитного договору).З метою забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки б/н від 21.03.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 294, відповідно до умов якого в іпотеку Банку [PERSON] передано нерухоме майно, а саме: цегляний житловий будинок, що складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, ванни, 2-х коридорів, тамбуру, 2-х приміщень підвалу та входу в підвал загальною площею 112,3 кв.м., житлова - 70,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонна літня кухня-підвал, дерев`яний гараж, цегляний сарай, дерев`яний сарай, цегляна убиральня, дворові споруди (надалі - Предмет іпотеки). У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх грошових зобов`язань за кредитним договором рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.05.2010р. стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 15218,47 дол. США, а також 1338,00 грн. судових витрат. Виконавчі листи № 2-285, видані на примусове виконання рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.05.2010р., були пред`явлені для примусового виконання до ВДВС Перемишлянського РУЮ Львівської області. Позивачу стало відомо, що [INFO] помер іпотекодавець [PERSON] , відтак, Банком скеровано претензію кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] на адресу Перемишлянської державної нотаріальної контори. Перемишлянською ДНК повідомлено, що особами, які подали заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , є [PERSON] .син - [PERSON] , та донька - [PERSON] . Враховуючи те, що рішення суду боржниками не виконане, заборгованість не погашена, Банк звернувся до Перемишлянського районного суду Львівської області з позовом до спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки б/н від 21.03.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрованого в реєстрі за № 294, а саме: на цегляний житловий будинок, що складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, ванни, 2-х коридорів, тамбуру, 2-х приміщень підвалу та входу в підвал загальною площею 112,3 кв.м., житлова - 70,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонна літня кухня-підвал, дерев`яний гараж, цегляний сарай, дерев`яний в сарай, цегляна убиральня, дворові споруди, з метою задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно кредитного договору № 014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 93 945,49 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 29.08.2014р. становить 1 262 391,02 грн., визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки через проведення прилюдних торгів, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, відсутні. Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.08.2015р. у справі № 449/1154/14, залишеного в силі постановою Верховного Суду від 16.05.2018р., позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково: звернено стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки б/н від 21.03.2006р. з метою задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно кредитного договору № 014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 23 178,60 дол. США (311288,59 грн.), з яких 8 799,22 дол. США (1 18173,52 грн.) - заборгованість за кредитом, 7 379,38 дол. США (99105,07 грн.) - заборгованість за відсотками, 7000 дол. США (94010 грн.) - нарахована пеня. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки через проведення прилюдних торгів. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (копія рішення суду додається). Справу № 449/1154/14 про звернення стягнення на предмет іпотеки було об`єднано в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] до АТ «Райффайзен Банк Аваль», за участю третіх осіб [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання недійсним договору іпотеки б/н від 21.03.2006р., посвідчений приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 294. Постановою Верховного Суду від 16.05.2018р. касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, залишено в силі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.08.2015р., яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним договору іпотеки. Підставою для відмови у позові про визнання договору іпотеки від 21 березня 2006 року недійсним є сплив позовної давності, про що було заявлено представником банку. З таким висновком погодилась і колегія суддів Верховного Суду. Також колегією суддів ВС зазначено в постанові встановлені обставини: «заочне рішення суду від 19 січня 2006 року, на підставі якого [PERSON] набув право власності на майно, яке у подальшому передано ним в іпотеку за договором від 21 березня 2006 року було скасовано місцевим судом, хоча заяву про його скасування як заочного подано не відповідачем у справі, а особами, котрі вважали себе спадкоємцями [PERSON] , що помер в 2008 році - батька іпотекодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Рішення Перемишлянського районного суду від 27 квітня 2015 року було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок видане 07 лютого 2006 року на ім`я [PERSON] . Цим рішенням також було визнано право власності: за [PERSON] , [PERSON] .. [PERSON] - по 1/8 (3/24) частині в порядку спадкування після смерті [PERSON] ; за [PERSON] .. [PERSON] , [PERSON] по 5/24 частині в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Рішення Перемишлянського районного суду від 27 квітня 2015 року було встановлено, що [PERSON] став власником будинку внаслідок звернення з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті [INFO] матері [PERSON] , яка залишила заповіт на його користь, а правовстановлюючі документи на будинок були відсутні. Будинок був побудований [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , - тому вони були співвласниками цього будинку і кожному з них належало 1/2 частки в праві спільної власності. Тому, після смерті в 2002 році матері, [PERSON] міг успадкувати лише половину будинку, яка належала його матері, оскільки батько помер вже після смерті самого [PERSON] . Таким чином, єдиним правовстановлюючим документом на будинок, було свідоцтво видане [PERSON] , яке у 2015 році було визнане недійсним судом. На момент укладення договору іпотеки [PERSON] був власником житлового будинку переданого в іпотеку, була згода його дружини на укладення цього договору, інших зареєстрованих співвласників на той час не існувало. Право власності на 1/2 будинку за його батьком не було зареєстроване. І лише рішенням Перемишлянського районного суду 27 квітня 2015 року було визнано право власності на частки в цьому будинку як за спадкоємцями [PERSON] так і спадкоємцями [PERSON] - батька іпотекодавця [PERSON] . Вважає, що Банк, як добросовісний іпотекодержатель, який поклався на дані реєстру прав на нерухомість, про те, що [PERSON] був одноособовим власником житлового будинку, і тому уклав договір іпотеки. В такій ситуації відмова у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить захисту інтересів добросовісного іпотекодержателя.» В подальшому, враховуючи те, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.2016р. скасовано рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 04.2015р., [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третьої особи [PERSON] про визнання недійсним скасування свідоцтва серії [NUMBER] від 07.02.2006р., виданого Короснянською сільською Перемишлянського району Львівської області на ім`я [PERSON] про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . За результатами розгляду позову [PERSON] та [PERSON] Перемишлянським районним судом Львівської області від 20.10.2017р. ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог. Враховуючи вищезазначений висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 16.05.2018р. у справі № 449/1154/14, наявність рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20.10.2017р., яким в 2017 році скасовано свідоцтво про право власності [PERSON] від 07.02.2006р. на житловий будинок по [ADDRESS] та визнано право власності по 1/6 частки вказаного житлового будинку за [PERSON] та [PERSON] , не може бути підставою для визнання недійним договору іпотеки від 21.03.2006р. як такого, що укладений без письмової згоди [PERSON] як співвласника житлового будинку. Інших правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки Позивачем не наведено. Відтак, відсутні підстави для скасування записів про іпотеку та заборону відчуження предмета іпотеки, накладених приватним нотаріусом Перемишлянського РНО Юзвою Н.Б. Вважає, що [PERSON] пропущено строк позовної давності звернення з даним позовом про визнання договору іпотеки недійсним, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Позивачу [PERSON] було відомо про оспорюваний договір іпотеки від 21.03.2006р. в лютому 2015 року, що вбачається з поданої нею разом з [PERSON] заяви від 05.02.2015 року, про скасування заочного рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006 року. Тобто про порушення своїх [PERSON] було відомо 05.02.2015 року, загальна давність у спірних правовідносинах сплила 06.02.2018 року, а з позовом [PERSON] звернулась до суду 19.04.2019 року, відповідно просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Крім цього просить накласти арешт в порядку ст. 1057-1 ЦК України, а саме: у разі визнання недійсним договору іпотеки №б/н від 21.03.2006р. накласти арешт на майно, яке є предметом застави, а саме житловий будинок та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонна літня кухня-підвал, дерев`яний гараж, цегляний сарай, дерев`яний сарай, цегляна убиральня, дворові споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] 2 Представником позивача подано відповідь на відзив, згідно якого послається на те, що відповідач в своєму відзиві вказує: «Суди встановили, що на момент укладення договору іпотеки [PERSON] був власником житлового будинку переданого в іпотеку, була згода його дружини на укладення цього договору, інших зареєстрованих співвласників на той час не існувало. Право власності на Сі будинку за його батьком не було зареєстроване. І лише рішенням Перемишлянського районного суду 27 квітня 2015 року було визнано право власності на частки в цьому будинку як за спадкоємцями [PERSON] (який помер у 2006 році) так і спадкоємцями [PERSON] батька іпотекодавця [PERSON] (який помер у 2008 році). Банк, як добросовісний іпотекодержатель, який поклався на дані реєстру прав на нерухомість, про те, що [PERSON] був одноособовим власником житлового будинку, і тому уклав договір іпотеки. В такій ситуації відмова в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки суперечить захисту інтересів добросовісного іпотекодержателя. Таке твердження відповідача не відповідає фактичним обставинам справи, а спрямоване на введення суду в оману, оскільки частиною 2 ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» в редакції, яка діяла на момент укладення спірного Договору іпотеки було визначено, що майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Передаючи в іпотеку, у березні 2006 року, цегляний житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] 2 [PERSON] вважав себе одноосібним власником такого будинку, посилаючись на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006р. згідно якого йому було видано свідоцтво серії [NUMBER] від 7 лютого 2006 року про право власності на житловий будинок на [ADDRESS] . Однак, на той час [PERSON] не мав законних підстав для набуття права власності на весь житловий будинок. Що знаходиться в [ADDRESS] , який він передав в іпотеку Відповідачу. Житловий будинок по [ADDRESS] був побудований у 1979р. батьками [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , що відповідно до актового запису №12 від 21.12.1962р. перебували в зареєстрованомушлюбі, а відтак належав їм на праві спільної сумісної власності. Після смерті матері - [PERSON] , [PERSON] (іпотекодавець), як спадкоємець останньої за заповітом, успадкував лише її частку будинковолодіння по [ADDRESS] , оскільки останній належала лише 1/2 частину будинковолодіння. Іншим співвласником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] станом на [INFO] був його батько - [PERSON] , який помер [INFO] , тобто через два з половиною роки після укладення договору іпотеки. І, як співвласник, нотаріально посвідченої згоди на передачу в іпотеку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] не давав. Зазначені обставини встановлені рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року у справі №449/644/17. Крім того, цим рішенням суду, яке набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії [NUMBER] від 07.02.2006 року, видане Короснянською сільською радою Перемишлянського району Львівської області на ім`я [PERSON] про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Визнано за позивачем, [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смертіїї батька [PERSON] . Вважає покликання відповідача на пропущений строк позовної давності звернення з даним позовом про визнання договору іпотеки не дійсним необгунтованим, виходячи із наступного. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідач у відповіді на позов зазначає: « [PERSON] було відомо про оспорюваний договір іпотеки від 21.03.2006р в лютому 2015 року, що вбачається з поданої нею разом із [PERSON] заяви від 05.02.2015 р. про скасування заочного рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006року, однак відповідач не вказує коли саме у позивача виникло право на звернення до суду з даним позовом. А виникнення такого права повністю пов`язане із рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили 31.10.2017 року про визнання недійсним та скасовання свідоцтва серії [NUMBER] від 07.02.2006 року, виданого Короснянською сільською радою Перемишлянського району Львівської області на ім`я [PERSON] про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] , яким зокрема визнано за позивачем, [PERSON] право власності на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] , що збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Крім цього просить суд відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту в порядку ст. 1057-1 ЦК України, а саме: у разі визнання недійсним договору іпотеки №б/н від 21.03.2006р. накладення арешту на майно, яке є предметом застави, а саме житловий будинок та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонна літня кухня-підвал, дерев`яний гараж, цегляний сарай, дерев`яний сарай, цегляна убиральня, дворові споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , Оскільки згідно чинного законодавства іпотекою забезпечуються виключно реально існуючі зобов`язання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Визначення дійсності правочину пов`язується з моментом його вчинення відповідно до статей 205-210 ЦК України. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У Законі України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, таким чином іпотека не може існувати самостійно без зобов`язання. При недійсності кредитного договору суд за заявою сторони в обов`язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені ч. 1 ст. 216 ЦК України, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю в порядку реституції і ці дії суду є обов`язковими; При визнанні недійсним кредитного договору, у якому виконання зобов`язання позичальника забезпечено заставою майна позичальника або поручителя, суд, за заявою кредитодавця накладає на таке майно арешт, однак не діє так у випадку недійсності договору застави, оскільки вказівка на обов`язковість накладення арешту в ст. 1057- 1 ЦК відсутня. Враховуючи все наведене вище вважає, що наведені представником відповідача підстави накладення арешту відсутні, а тому в задоволенні заяви про накладення арешту в порядку ст. 1057-1 ЦК України просимо відмовити. В цілому заперечення викладені у відзиві на позовну заяву вважає безпідставними та такими, що не спростовують правових підстав позовних вимог в цілому Представник позивача в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримав в повному розмірі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив. Представник відповідача в судове засідання з`явилася, проти позову заперечила з мотивів викладених у відзиві на позов. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, проте подали заяви про визнання позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що позовна заява не підлягає до задоволення мотивуючи це наступним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України\~ визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.). Судом встановлено, що 20.03.2006 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/08-5/ 10200-СК, згідно якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 17 000 доларів США строком по 20.03.2013р., а Позичальник прийняв на себе зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку. З метою забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком, [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір іпотеки б/н від 21.03.2006р., який посвідчений приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу Юзвою Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 294, відповідно до умов якого в іпотеку Банку [PERSON] передано нерухоме майно, а саме: цегляний житловий будинок, що складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, ванни, 2-х коридорів, тамбуру, 2-х приміщень підвалу та входу в підвал загальною площею 112,3 кв.м., житлова - 70,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонна літня кухня-підвал, дерев`яний гараж, цегляний сарай, дерев`яний сарай, цегляна убиральня, дворові споруди (надалі - Предмет іпотеки). Згідно рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.05.2010 року, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 15218,47 дол. США, а також 1338,00 грн. судових витрат. Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20 жовтня 2017 року Визнано недійсним та скасовано свідоцтво серії [NUMBER] від 07.02.2006 року, видане Короснянською сільською радою Перемишлянського району Львівської області на ім`я [PERSON] , про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] , право власності на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлено, що житловий будинок по [ADDRESS] накладено арешт. Виконавчі листи № 2-285, видані на примусове виконання рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.05.2010р., були пред`явлені для примусового виконання до ВДВС Перемишлянського РУЮ Львівської області. Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.08.2015 р., цивільний позов АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково: звернено стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки б/н від 21.03.2006р. з метою задоволення вимог АТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно кредитного договору № 014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 23 178,60 дол. США (311288,59 грн.), з яких 8 799,22 дол. США (1 18173,52 грн.) - заборгованість за кредитом, 7 379,38 дол. США (99105,07 грн.) - заборгованість за відсотками, 7000 дол. США (94010 грн.) - нарахована пеня. Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки через проведення прилюдних торгів. Встановлено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У задоволенні позову [PERSON] до ПАТ Райффайзен Бпнк Аваль, третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним відмовити. Постановою Верховного суду від 16 травня 2018 року: касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, касаційну скаргу ПАТ Райффайзен Банк Аваль задоволено, рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 серпня 2015 року залишено в силі. Заочним рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 20.10.2017 року цивільну справу\~ за позовом\~\~ [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа [PERSON] Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно та визнання права власності в порядку спадкування за законом на частку у житловому будинку задоволено частково. Свідоцтво серії [NUMBER] від 07.02.2006р. видане Короснянською сільською радою Перемишлянського району Львівської області на ім`я [PERSON] про право власності на житловий будинок по [ADDRESS] визнано недійсним та скасовано. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/6 частку житлового будинку по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановленні рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сіли не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року, яке вступило в законну силу встановлено: … Що, на момент укладення договору іпотеки [PERSON] був власником житлового будинку переданого в іпотеку, була згода його дружини на укладення цього договору, інших зареєстрованих співвласників на той час не існувало. Право власності на 1/2 будинку\~ за його батьком не було зареєстроване..., відповідно суд не вбачає підстав для скасування договору іпотеки. Суд вважає, що рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 20.10.2017р., яким скасовано свідоцтво про право власності [PERSON] від 07.02.2006р. на житловий будинок по [ADDRESS] та визнано право власності по 1/6 частки вказаного житлового будинку за [PERSON] та [PERSON] , не може бути підставою для визнання недійним договору іпотеки від 21.03.2006р. як такого, що укладений без письмової згоди [PERSON] як співвласника житлового будинку, інших правових підстав для визнання недійсним договору іпотеки не наведено. Крім цього суд погоджується з думкою представника відповідача, про те, що позивачем пропущено строк позовної давності. [PERSON] було відомо про оспорюваний договір іпотеки від 21.03.2006р. 10 лютого 2015 року, в зв`язку з подачею разом із [PERSON] заяви про скасування заочного рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006 року. У відповідності до положень ст.256 ЦК України та згідно ст.257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у позивача виникло право на оскарження договору іпотеки 10.02.2015 року, при подачі заяви про перегляд заочного рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 19.01.2006 року, в даній заяві зазначено що [PERSON] та [PERSON] відомо про те що будинок в [ADDRESS] знаходиться в іпотеці згідно договору іпотеки б/н від 21.03.2006 року. Дана позиція підтверджується і рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 31.08.2015 року, де [PERSON] була Третьою особою, при поданні позову [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним, згідно показів, які вона давала під час судового розгляду, встановлено з її слів, що вона має право власності на частину житлового будинку і її згоди, як співвласника, на укладення договору іпотеки не запитували.\~ У відповідності до вимог ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи наведене, суд вважає, що у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed