Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 6,89 умовних кадастрових гектарів, що знаходиться на території Власівської сільської ради Кегичівського району Харківської області та належить їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Кегичівською районною державною адміністрацією по КСП «Власівське» за №339 від 08 жовтня 1996 року. Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі та: представник позивача - про підтримання позову, залишення судових витрат за позивачем, представники відповідачів - про його визнання. Згідно з позовом, позивач, як член КСП «Власівське», 08 жовтня 1996 року отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований за №359 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Кегичівською РДА. Сертифікат видано на підстав розпорядження Кегичівської райдержадміністрації №244 від 18 липня 1996 року, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі від 28 лютого 2017 року. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат про право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Однак, отримати державний акт на право власності на земельну ділянку позивач не змогла, так як вищезазначений сертифікат при невідомих обставинах було втрачено. З метою отримання дубліката сертифікату позивач звернулася до Кегичівської районної державної адміністрації, але отримала відмову та рекомендацію звернутися до суду для визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ст. 392 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який посвідчує право власності. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта та ІПН позивача (а.с.4,11); копія списку членів КСП «Власівське», де позивач значиться під номером 436 (а.с.5-7); лист відділу Держгеокадастру у Кегичівському районі Харківської області від 02 березня 2017 року №29-20.22-0.3-356/2-17 про отримання [PERSON] сертифікату на земельну частку пай площею 6,89 умовних кадастрових гектарів на території Власівської сільської ради Кегичівського району Харківської області (а.с.8); копія заяви [PERSON] від 14 березня 2017 року на адресу Кегичівської райдержадміністрації про видачу дублікату сертифікату (а.с.9); лист Кегичівської районної державної адміністрації від 06 квітня 2017 року №01-30/1135 про відмову у видачі дублікату сертифікату (а.с.10). Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельні частки (паї), одержані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на виділення земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості). Пунктом 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720 від 08 серпня 1995 року визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай). Також документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки відповідачі позов визнали, суд виходить з того, що це визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, підстав для відмови у прийнятті цього визнання не вбачає, а тому, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.24 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення про його задоволення, обмежившись у рішенні посиланням на визнання позову, без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи заяву представника позивача, підстав для розподілу судових витрат немає.

Outcome: approved