Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач ПрАТ «Український Страховий Дім» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та прохає стягнути з відповідачки компенсацію завданих збитків - суму виплаченого ВАТ «Державний ощадний банк України» страхового відшкодування в розмірі 7627 грн. 72 коп. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 серпня 2011 року між ПрАТ «Український Страховий Дім» та ВАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір добровільного страхування кредитного портфелю КР-11 № 0030, предметом якого є майнові інтереси ВАТ «Державний ощадний банк України», пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками банку своїх зобов'язань за договором про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою по програмі «Арсенал N-пенсій». Відповідно до умов вказаного договору 10 травня 2012 року ПрАТ «Український Страховий Дім» на користь банку було виплачено страхове відшкодування в розмірі 7627 грн. 72 коп. у зв'язку з настанням страхового випадку, а саме, невиконання [PERSON], який помер, своїх зобов'язань за кредитним договором № 701083, укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» 16 лютого 2011 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON], а тому, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 1216, 1218, 1231, ч. 1 ст. 1281, ст. 1282 ЦК України прохає стягнути з відповідачки суму виплаченого ним ВАТ «Державний ощадний банк України» страхового відшкодування в розмірі 7627 грн. 72 коп., а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, а в останні судові засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] позов не визнав та пояснив, що він заперечує проти відшкодування позивачеві виплаченого ним ВАТ «Державний ощадний банк України» страхового відшкодування в розмірі 7627 грн. 72 коп., оскільки [PERSON], який помер [INFO] року та спадкоємцем якого є [PERSON], не мали і не мають жодних правовідносин з ПрАТ «Український Страховий Дім», будь-яких договорів з вказаною юридичною особою [PERSON] не укладав. При укладенні [PERSON] 16 лютого 2011 року кредитного договору з ВАТ «Державний ощадний банк України», він не був повідомлений про те, що між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ПрАТ «Український Страховий Дім» буде укладений договір страхування кредитів, і що в разі настання страхового випадку кошти замість нього банку сплатить позивач, який в подальшому буде мати право вимоги до нього в межах виплаченого страхового відшкодування. Він згоден з тим, що [PERSON] на день смерті мав невиконані зобов'язання перед ВАТ «Державний ощадний банк України», та що [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], має нести відповідальність за зобов'язаннями останнього. Проте, вважає, що право вимоги до відповідачки має ВАТ «Державний ощадний банк України», а не ПрАТ «Український страховий дім». Вказане положення має для [PERSON] принципове значення, оскільки, у разі проведення виплат ВАТ «Державний ощадний банк» [PERSON], як спадкоємець [PERSON], мала б сплачувати банку кошти за кредитним договором, укладеним банком з її чоловіком 16 лютого 2011 року, в межах строку дії вказаного договору та за його умовами, а після виплати позивачем страхового відшкодування з відповідачки вимагають сплатити позивачу суму заборгованості одним платежем. [PERSON], як спадкоємець [PERSON], не має нести відповідальність за договором, укладеними між юридичними особами, про існування якого ні померлий ні вона не знали і не були повідомлені. Крім того, вважає, що ПрАТ «Український Страховий Дім» безпідставно провело виплату ВАТ «Державний ощадний банк» страхового відшкодування, оскільки всі зобов'язання особи припиняються у зв'язку з її смертю. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Встановлено, що 16 лютого 2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною системою (для пенсіонерів по програмі «Арсенал N-пенсій» з кредитною лінією) (а.с. 14-17). 18 березня 2011 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] був укладений додатковий договір № 701083/1 до договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною системою (для пенсіонерів по програмі «Арсенал N-пенсій» з кредитною лінією) (а.с. 18). За умовами кредитного договору від 16 лютого 2011 року та додаткового договору від 18 березня 2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України» відкрив [PERSON] карковий рахунок у гривнях з відновлюваною кредитною лінією з лімітом кредиту в сумі 7 300 грн. В свою чергу [PERSON] зобов'язаний був повертати банку кредитні кошти та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов укладених з ним угод: не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, сплачувати проценти за користування кредитом на інші платежі. 31 серпня 2011 року між ПрАТ «Український Страховий Дім» та ВАТ «Державний ощадний банк України» був укладений договір добровільного страхування кредитного портфелю КР-11 № 0030 (а.с. 7-11). Відповідно до п.п. 1.1. цього договору, предметом договору є майнові інтереси страхувальника (ВАТ «Державний ощадний банк України»), що не суперечать чинному законодавству України і пов'язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками своїх договірних зобов'язань по договорам про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою для пенсіонерів по програмі «Арсенал N-пенсій», які укладені між страхувальником та позичальником (а.с. 7). Спір щодо наявності заборгованості [PERSON] перед ВАТ «Державний ощадний банк» за кредитним договором станом на 6 січня 2013 року та її розміру не виник. [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 22). 7 березня 2012 року ВАТ «Державний ощадний банк України» повідомило позивача про настання страхового випадку, а саме, про порушення позичальником [PERSON] умов кредитного договору, та про розмір наявної заборгованості. У повідомленні зазначено, що [PERSON] помер (а.с. 13). Єдиним спадкоємцем на майно після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але на час винесення рішення не отримала свідоцтва про право на спадщину (а.с. 142). Позивач ПрАТ «Український Страховий Дім» 10 травня 2012 року провело ВАТ «Державний ощадний банк України» виплату страхового відшкодування в розмірі суми боргу [PERSON] перед банком - 7627 грн. 72 коп. (а.с. 24), і вважаючи себе юридичною особою, яка набула статусу кредитора і отримала право вимоги відшкодування збитків, просить стягнути вказану суму з відповідачки на його користь на підставі ст. ст. 1216, 1218, 1282 ЦК України. Відмовляючи позивачу в задоволенні позову, суд виходить з положень про зобов'язальне право ЦК України. Так, відповідно до п. 4 ст. 512 ЦК України підставою для зміни кредитора в зобов'язанні є виконання обов'язку боржника, третьою особою. Згідно з ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Під виконання зобов'язання належним чином, відповідно до ст. 527 ЦК України, слід розуміти виконання боржником свого обов'язку, а кредитора - прийняттям цього виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризи наслідків пред'явлення такої вимоги. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Підставою відповідальності за порушення зобов'язання особою, в силу ч. 1 ст. 614 ЦК України є вина особи (умисел або необережність), якщо інше не встановлено договором, або законом. Відповідно до вимог ст. ст. 1216, 1218, 1282 ЦК України спадкуванням є перехід прав, обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З огляду на зазначену норму закону спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач ПрАТ «Український Страховий Дім», сплативши ВАТ «Державний ощадний банк України» виплату страхового відшкодування в розмірі суми боргу [PERSON] перед банком - 7627 грн. 72 коп., посилається на настання страхового випадку як невиконання або часткове невиконання зобов'язання позивальником [PERSON], внаслідок його неплатоспроможністю в зв'язку з його смертю, і тому, вважаючи себе кредитором - юридичною особою, яка отримала право вимоги на відшкодування збитків, просить вказану суму страхового відшкодування стягнути відповідно до ст. ст. 1216, 1218 1231 ЦК України на його користь зі спадкоємиці померлого - дружини [PERSON], яка прийняла спадщину. Проте, позивачем на надано будь-яких доказів того, що померлий [PERSON] під час підписання кредитного договору з ВАТ «Державний ощадний банк України» був повідомлений про можливу зміну кредитора на ПрАТ «Український Страховий Дім» у разі його можливої неплатоспроможності. Згаданий вище договір добровільного страхування між ПрАТ «Український Страховий Дім» та ВАТ «Державний ощадний банк України» був підписаний вже після укладення кредитного договору № 701083 від 16.02.2011 року між [PERSON] і ВАТ «Державний ощадний банк України» - 31 серпня 2011 року без відому самого позичальника і без посилання на утворені між ним і банком правовідносини, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 516 ЦК України. Представник відповідачки в судовому засіданні визнав, що після смерті [PERSON] у останнього перед ВАТ «Державний ощадний банк України» мається кредитне зобов'язання, але він вважає, що [PERSON], як спадкоємець на майно після смерті [PERSON], має право виконати його зобов'язання лише в межах успадкованого майна, і не перед ПрАТ «Український Страховий Дім», а перед ВАТ «Державний ощадний банк України», що також відповідатиме ст. 527 ЦК України як належне виконання зобов'язання. Суд, аналізуючи вищевказані норми цивільного законодавства вважає ці доводи обґрунтованими. Зі змісту договору КР-11 № 0030 добровільного страхування кредитного портфелю від 31.08.2011 року суду відомо, що цей Договір розповсюджується на кредитні угоди, укладені після набрання чинності цим договором з урахуванням вимог п.п. 1.4 - 1.5 цього Договору (п. 1.2) і що дія цього договору набуває сили з моменту його підписання сторонами і діє два роки (п. 5.1). Крім того, в додатковому договорі № 1 до договору КР-11 № 0030 добровільного страхування кредитного портфелю від 31.08.2011 р. від 01.09.2011 року - п. 1.2 був викладений в наступній редакції «Дія цього договору розповсюджується на кредитні договори, які: а) діють на дату укладення договору; б) укладені після набрання чинності цим договором…..» Якщо взяти до уваги, що при укладенні вищевказаного Договору добровільного страхування від 31.08.2011 року договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку, укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» і [PERSON] 16 лютого 2011 року не підпадав під дію Договору добровільного страхування, оскільки він укладений до набрання чинності цим договором, то і внесені зміни до договору добровільного страхування від 1 вересня 2011 року також не можуть розповсюджуватись на договір укладений з [PERSON], так як останньому про це не було відомо і його договір з ВАТ «Державний ощадний банк України» цього вину правовідносин зі страховим товариством «Український Страховий Дім» не передбачав. Окрім цього, відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора, яким вважає себе позивач, переходять права первісного кредитора у зобов'язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з цього, до ПрАТ «Український Страховий Дім» мали б перейти право вимоги за договором № 701083 від 16.02.2011 року укладеним між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» Вимоги ПрАТ «Український Страховий Дім» до [PERSON] про сплату повної суми кредитної заборгованості мали б ґрунтуватися на умовах договору № 701083 від 16.02.2011 року та вимогах закону. Але, позивачем не обґрунтовано та не доведено на підставі якої норми договору чи закону, він, маючи права кредитора по кредитному договору № 701083 від 16.02.2011 року, просить стягнути повну суму боргу 7 627, 72 грн. та які зобов'язання боржника за цим договором були порушені. Позивач, пред'являючи вимогу про стягнення з відповідачки 7 627, 72 грн. страхового відшкодування, виходить з вимог ст. 993 ЦК України, відповідно до якої, на страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Поняття збитків в цивільному праві зазначене в ст. 22 ЦК України, як: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), або ж 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Але, нормами цивільного законодавства не передбачено завдання фізичною особою збитків смертю її ж самої. На таку особу не може бути покладено будь-якої відповідальності, а тому і наявний спір не може регулюватися ст. 993 ЦК України. Спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Позивач, визначаючи розмір збитків в сумі 7 627 грн. 72 коп. не довів, що вартість успадкованого [PERSON] майна буде в межах його вимог.

Outcome: dismissed