Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

позивач просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що дійсно [PERSON], який помер [INFO] року, є її двоюрідним братом, визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, посилаючись на те, що [INFO] року помер її двоюрідний брат [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Решта будинку, а саме ? його частини належить [PERSON], що стверджується копією договору дарування від 28.03. 2009 року. Вона являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, оскільки інших спадкоємців у нього не має. Згідно ст. 1270 ЦК України вона звернулася із заявою до нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини згідно закону, яка відкрилася після смерті її двоюрідного брата [PERSON], але одержати свідоцтво про право на спадщину за законом вона не змогла, оскільки як їй пояснив нотаріус необхідно встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем - її двоюрідним братом [PERSON], але свідоцтво про смерть його не збереглося , а відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряється наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом особи, яка подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Факт родинних відносин між нею та померлим її двоюрідним братом [PERSON] підтверджується відповідними документами, а саме: копіями свідоцтв про народження її та покійного брата матерів, які були рідними сестрами: її мати [PERSON] була рідною сестрою [PERSON], матері померлого [PERSON], що стверджується копіями їх свідоцтв про народження, тобто її рідною тіткою. Потім її рідна тітка [PERSON] вийшла заміж за [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу і в 1964 році у них народився син [PERSON], але в неї відсутнє свідоцтво про його народження та свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] Її дошлюбне прізвище [PERSON], що стверджується копією її свідоцтва про народження, 16.06.1979 року вона вийшла заміж і отримала прізвище [PERSON], що стверджується копією її свідоцтва про одруження. Таким чином, померлий [INFO] року [PERSON] є її двоюрідним братом. Факт родинних відносин можуть ствердити свідки: [PERSON] та [PERSON]. Оскільки іншим шляхом встановити факт родинних відносин не можливо, вона вимушена звернутися з даною заявою до суду. Крім встановлення факту родинних відносин їй необхідно визнати за нею право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю на будинок правовстановлюючого документа. Представник відповідача в особі - Шпендівської сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає та погоджується з вимогами позивача та просить справу слухати без участі представника сільської ради. Приватний нотаріус Кагарлицького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе винести рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. Юридичне значення встановлення вказаних вище фактів має з огляду на необхідність встановлення родинних стосунків, що впливає на можливість оформлення свідоцтва про право на спадщину. Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про на спадщину. [INFO] року помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Решта будинку, а саме ? його частини належить [PERSON], що стверджується копією договору дарування від 28.03. 2009 року. Позивач являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, оскільки інших спадкоємців у нього не має. Згідно ст. 1270 ЦК України позивач звернулася із заявою до нотаріальної контори приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини згідно закону, яка відкрилася після смерті її двоюрідного брата [PERSON], але одержати свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може, оскільки необхідно встановити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем - двоюрідним братом [PERSON] позивача, але свідоцтво про смерть його не збереглося, а відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряється наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом особи, яка подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Суд приймає ці докази до уваги, так як вони зібрані з дотриманням закону, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. При прийнятті судом рішення прийнято до уваги покази свідків - [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт родинних відносин та докази, що знаходяться в матеріалах справи, які підтверджують факт родинних відносин. Таким чином, матеріалами справи та показами свідків підтверджується факт родинних відносин між [PERSON], який помер [INFO] року та [PERSON], а саме: те, що вони двоюрідними братом та сестрою. Юридичне значення встановлення вказаних вище фактів має з огляду на необхідність встановлення родинних стосунків, що впливає на можливість оформлення свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи викладене вище, суд вважає заявлені вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ №703 від 22.06.2011 р. визначено перелік документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Враховуючи те, що у позивача відсутні правовстановлюючий документ, визначений 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державна реєстраційна служба не може зареєструвати право власності та видати позивачу правовстановлюючий документ на житловий будинок. При цьому, відповідно до 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є документом що підтверджує виникнення права власності на земельні ділянки. Таким чином, у зв'язку з тим, що у позивача відсутній втрачений правовстановлюючий на земельну частку (пай) позивач не може у встановленому порядку зареєструвати своє право власності на отримати документ, що посвідчує право власності на земельну частку (пай). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який посвідчує його право власності. Суд вважає, що позивачем достатньо наведено підстав, щоб задовольнити її позовні вимоги, а тому суд визнає за [PERSON] право власності на ? частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного та

Outcome: approved