Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (далі АТ «Укрексімбанк») в особі керуючого філією АТ «Укрексімбанк» в м. Запоріжжя [PERSON], звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 6678,75 гривень та понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 гривень. В судове засідання представник позивача надав письмове клопотання про задоволення позову, та розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження. Відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи в передбаченому ч.3 ст. 76 ЦПК України порядку, в судове засідання повторно не зявився, у звязку з чим, згідно ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, справа розглядається в порядку заочного провадження. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 12 вересня 2014 року між АТ «Укрексімбанк» та [PERSON] (а.с.13) укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту №8272992218БН/2014-09 (а.с.5-8), за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі не більше 6000 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40% річних на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Строк дії кредитної лінії до 31 серпня 2016 року. Відповідач [PERSON], підписав зазначений договір, та тим самим виявив свою згоду щодо усіх його умов, які зобовязався виконувати. Крім того [PERSON] власноруч заповнив заяву про відкриття кредитної лінії (а.с.12), та розписки (а.с.12зв.). За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. В ст. 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, [PERSON] взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 10 травня 2015 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 6678,75 гривень, і складається з: 3748,91 гривень простроченої заборгованості за кредитом; 1378,11 гривень заборгованості за простроченими процентами; 223,81 гривень пені за несвоєчасне погашення процентів; 1194,22 гривень пені за несвоєчасне погашення заборгованості за основним боргом; 79,75 гривень трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату основного боргу; 15,26 гривень трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом; 32,28 гривень витрат від інфляції у звязку з несвоєчасним погашенням заборгованості по основному боргу; 6,41 гривень витрат від інфляції у звязку з несвоєчасним погашенням заборгованості по процентам (а.с.14, 15). Банк звертався до [PERSON] з претензією (а.с.10-11), про необхідність добровільного погашення заборгованості за кредитом, однак спор в досудовому порядку врегульовано не було. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобовязань за кредитним договором [PERSON] порушив встановлений договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобовязань, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення з нього вказаної суми заборгованості ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем 1378,00 гривень судового збору, в порядку ст. 88 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved