Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач Приватне підприємство «Банкір» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання рішення суду в обґрунтування якого вказало, що [PERSON] отримав від [PERSON] згідно договору позики від 01.12.2011 року грошову суму еквівалентну 23980 доларів США. [PERSON], [INFO], передав належне йому право вимоги заборгованості за вказаним договором позики від 01.12.2011 року ПП «Банкір», на підставі Договору про відступлення права вимоги №001 від 05 січня 2015 року, яке стало новим кредитором. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31.03.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Банкір» заборгованість в сумі 562154,15 грн. (еквівалентну - 23980 доларів США) за договором позики від 01.12.2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], та стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Банкір» судовий збір в сумі 3654 грн.. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Зобов'язання виникають на підставах, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст.509 ЦК України). Відповідно до п.5 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати на підставі рішення суду. З моменту прийняття рішення судом і по сьогоднішній день боржник рішення суду не виконує, що передбачає знецінення коштів, які суд присудив позивачу, як мінімум на індекс інфляції, а також здешевлення купівельної вартості тих коштів. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31.03.2015 року, що станом на 01.01.2016 року складає 136040,57 грн., з яких: 123288,14 грн. - сума нарахувань по індексу інфляції; 12752,43 грн. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2015 року, яке набрало законної сили 05.06.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Банкір» заборгованість в сумі 562154,15 грн. (еквівалент - 23980 доларів США) за договором позики від 01.12.2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], та стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Банкір» судовий збір в сумі 3654 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що 01.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав 191597,80 грн., що сторони договору за курсом 7,9899 грн. за 1 долар США визначили еквівалентом 23980,00 доларів США і обумовили, що суму коштів в національній валюті, еквівалентну на день розрахунку вказаній сумі в доларах США за курсом НБУ, відповідач зобов'язаний повернути до 15.02.2012 року, однак у вказаний строк позики не повернув. Згодом 19.08.2013 року відповідач склав розписку про визнання свого боргу перед [PERSON], в якій зобов'язався повернути позику до 30.11.2013 року, однак і до цієї дати коштів не повернув. 05.01.2015 року між позичальником та приватним підприємством «Банкір» було укладено договір №001 про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] передав позивачу своє право вимоги як позикодавця за укладеним з відповідачем договором позики від 01.12.2011 року. Станом на 31.03.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем становить: 23980 доларів СШАх2344,2625 грн.:100 доларів США = 562154,15 грн.. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позичальник, як передбачено частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною 5 ст.11 ЦК України передбачено, що у випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Враховуючи, що відповідачем позика не повернута та рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2015 року, яке набрало законної сили 05.06.2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Банкір» заборгованість в сумі 562154,15 грн. (еквівалент - 23980 доларів США) за договором позики від 01.12.2011 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], та стягнуто з [PERSON] на користь ПП «Банкір» судовий збір в сумі 3654 грн., таке зобов'язання зводиться до сплати коштів, а відтак воно є грошовим зобов'язанням. 07.07.2015 року постановою державного виконавця районного відділу Державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного упарвління юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №686/2762/15-ц, виданого 18.06.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь ПП «Банкір» 562154,15 грн. заборгованості. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач не виконав зобов'язання по сплаті боргу за договором позики від 01.12.2011 року та за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2015 року, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат за період прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості сума нарахувань по індексу інфляції за період з 31.03.2015 року по 01.01.2016 року становить 123288,14 грн., а саме за: - один день 31.03.2015 року від суми заборгованості 562154,15 грн. з врахуванням індексу інфляції поточного місяця 110,80 - 1862,84грн.; -квітень 2015 року - 562154,15 грн. х 114,0 : 100 - 562154,15 = 78701,58 грн.; -травень 2015 року - 562154,15 грн. х 102,2 : 100 - 562154,15 = 12367,39 грн.; -червень 2015 року - 562154,15 грн. х 100,4 : 100 - 562154,15 = 2248,62 грн.; -вересень 2015 року - 562154,15 грн. х 102,3 : 100 - 562154,15 = 12929,55 грн.; -листопад 2015 року - 562154,15 грн. х 102 : 100 - 562154,15 = 11243,08 грн.; -грудень 2015 року - 562154,15 грн. х 100,7 : 100 - 562154,15 = 3935,08 грн.; Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в сумі 12752,43 грн. (562154,15 грн. / 100% х 3% / 365 х 276дн.) станом на 01.01.2016 року. Позивачем проведено розрахунок суми нарахувань по індексу інфляції та 3% річних, з яким суд погоджується. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню і з [PERSON] на користь Приватного підприємства «Банкір» слід стягнути заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.03.2015 року, що станом на 01.01.2016 року складає 136040,57 грн., з яких: 123288,14 грн. - сума нарахувань по індексу інфляції; 12752,43 грн. - нарахування 3-х процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ст.88 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2040,61 грн..

Outcome: approved