Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ту обставину, що є власником житлового будинку [ADDRESS] , в якому з 18.05.2006 року також зареєстрований відповідач у справі [PERSON] , який не є членом його сім`ї. Однак, відповідач у вказаному будинку фактично не проживає, але і добровільно з реєстраційного обліку в ньому також не знімається, чим чинить позивачеві перешкоди у праві користування будинком. Тому позивач подав до суду дану позовну заяву, в якій просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.11.2021 року відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Кодимського районного суду Одеської області відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 13 ст. 128 ЦПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка від 05.11.2021 року (а.с.25). При цьому, надав до суду заяву про розгляд за його відсутності, в якій зазначив про підтримання заявлених позовних вимог та відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-6, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 660000931674 із судовою повісткою-повідомленням, яке повернуто поштою з проставленням відмітки про відсутність особи за адресою його зареєстрованого місця проживання (а.с.28). Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, відповідачем не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить копія договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 22.12.1988 року та посвідченого посадовою особою виконавчого комітету Слобідської селищної ради Кодимського району Одеської області (а.с.8-9), який в свою чергу зареєстрований в Кодимському районному бюро технічної інвентаризації 21.03.1989 року. В зазначеному житловому будинку з 18.05.2006 року зареєстрований відповідач [PERSON] , що підтверджується копією домової книги (а.с.10-11), а також відповіддю-повідомленням Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області від 22.11.2021 року № 02-77/1070 на запит суду (а.с.22). Однак, фактично в житловому будинку [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 2007 року, про що свідчить акт, складений 29.06.2021 року депутатами Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області Дрижук Л.О. та [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.12), а також письмовими заявами вищезазначених свідків від 14.09.2021 року (а.с.13-14), які посвідчені посадовою особою виконавчого комітету Слобідської селищної ради Подільського району Одеської області. При цьому, відповідач [PERSON] добровільно з реєстраційного обліку в будинку не знімається, чим чинить позивачеві перешкоди у праві користування житловим будинком. Водночас, зі змісту позову виходить, що відповідач [PERSON] не є членом сім`ї позивача [PERSON] який є власником житла. За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405\~ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64\~ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391\~ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156\~ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Такий висновок зазначений в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року у справі № 591/4595/16-ц (провадження № 61-28757св18). Відповідно до положень ч.1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Водночас із цим ч.2 ст. 5 ЦПК України передбачає, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанов Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, пункт 57 та від 7 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 72). В свою чергу застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40),від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №\~487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). В свою чергу нормами ст. 72 ЖК України передбачена можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а ст. 107 ЖК України і ст. 405 ЦК України передбачено підстави саме втрати права користування житлом (жилим приміщенням). Ураховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у зв`язку з чим його необхідно задовольнити у повному обсязі, а відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ Крім того, приймаючи до уваги, що позивач при пред`явленні позову, був звільнений від сплати судового збору на підставі ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved