Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить : звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору від 16.07.2008 року на нерухоме майно, а саме: домоволодіння, яке складається із житлового будинку загальною площею 65,1 кв.м, з яких житлова становить 46,4 кв.м, та господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43, та належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-086/08 від 16.07.2008 року в сумі 281 783 грн. 16 коп., а саме: строкової заборгованості по кредиту 34\~505 грн. 00 коп.; простроченої заборгованості по кредиту 10\~552 грн. 51 коп.; строкової заборгованості по нарахованим відсоткам 1\~189 грн. 40 коп.; простроченої заборгованості по нарахованим відсоткам 6\~563 грн. 26 коп.; пені за несвоєчасне повернення кредиту 88\~625 грн. 89 коп.; пені за несвоєчасне повернення відсотків 1\~750 грн. 89 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату боргу по відсоткам 358 грн. 79 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату боргу основного боргу 2\~467 грн. 47 коп.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків 93\~298 грн. 03 коп.; втрат від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу 42\~471 грн. 92 коп.; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу банком як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатися на день реалізації предмета іпотеки; надати Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку» право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрації права власності на нерухоме майно та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу нерухомого майна, а саме: домоволодіння, яке складається із житлового будинку загальною площею 65,1 кв.м, з яких житлова становить 46,4 кв.м, та господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43; на період реалізації предмета іпотеки передати його в управління публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку»; виселити з житлового будинку № 43 по вулиці Городищенській в м. Кривому Розі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зі зняттям з реєстраційного обліку в Головному управлінні Державної міграційної служби в Дніпропетровській області; стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» понесені витрати за проведення оцінки майна в розмірі 2\~500 грн. 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову наведено наступне. Між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Саксаганського відділення № 8366 (в подальшому перетворене на ТВБВ № 10003/0448 філії-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», надалі банк) та [PERSON] 16 липня 2008 року було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 (надалі Кредитний договір) про надання грошових коштів в сумі 85 000 гривень на 10 років з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14 липня 2018року на споживчі цілі. Згідно п. 1.1 кредитного договору банк зобовязується надавати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 85\~000 гривень, а позичальник зобов'язується отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 85 000 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим Договором, повернути Кредит в сумі 85 000 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на позичальник цим надає свою згоду (п.3.3.1 кредитного договору). Відповідно до п. 2.2.2. кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь яких зобовязань за цим договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 16 липня 2008року між банком та [PERSON], як майновим поручителем за кредитним договором, було укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3739, згідно п. 1.2. якого предметом іпотеки за цим договором є домоволодіння, яке складається із житлового будинку загальною площею 65,1 кв.м, з яких житлова становить 46,4 кв.м, та господарських будівель та споруд, що знаходить за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому іпотечним договором у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором та/або іпотечним договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання боржником зобовязання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців (п. 3.1.3 іпотечного договору). Згідно п. 4.2 іпотечного договору у випадку не виконання чи неналежного виконання боржником зобовязання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Згідно п. 4.3 іпотечного договору іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: а) основну суму кредиту; б) проценти за користування кредитом; в) комісійну винагороду, визначену кредитним договором; г) нараховані та несплачені на момент реалізації права іпотеки штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором (пеня, штраф); д) витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; е) спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі. Згідно п. 1.3 іпотечного договору, вартість предмета іпотеки визначена сторонами шляхом проведення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності і згідно звіту про експерту оцінку станом на 16.06.2008року становить 242\~715 гривень. При цьому сторони погоджуються з тим, що вартість предмету іпотеки, зазначена у цьому пункті договору, є приблизною вартістю предмету іпотеки на момент передачі його у іпотеку. Реалізація предмета іпотеки у будь-якому випадку буде здійснюватись за цінами, що реально склалися на ринку на момент його реалізації та є реальними щодо його відчуження за грошові кошти в порядку, передбаченому цим договором та чинним на момент реалізації законодавством. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу зобовязання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обовязків, передбачених цим договором та/або у випадку невиконання боржником своїх обовязків передбачених кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться (стане) недійсною (п. 6.1 Іпотечного договору). Так, станом на 18 травня 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 281 783 грн. 16 коп., а саме: строкова заборгованість по кредиту 34\~505,00 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 10\~552,51 грн.; строкова заборгованість по нарахованим відсоткам 1\~189,40 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 6\~563,26 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 88\~625,89 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1\~750,89 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату боргу по відсоткам 358,79 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату боргу основного боргу - 2\~467,47грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків 93\~298,03 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу 42\~471,92 грн. Згідно статті 38 Закону України «Про іпотеку» за рішенням суду іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Згідно з оцінкою, проведеною субєктом оціночної діяльності [PERSON] вартість заставленого майна (предмета іпотеки) станом на 03.06.2015 року складає 68 801 грн. Банком на адресу [PERSON] 02.04.2015 року направлена вимога про дострокове повернення суми кредиту сплати процентів та інших платежів за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ-086/08 від 16.07.2008 р. за вих. № 19/19-291/1393, оскільки позичальником були порушені умови п.3.3.1 та виникнення простроченої заборгованості. Також в цій вимозі позичальнику повідомлені наслідки не виконання в встановлений вимог за повідомленням. Відповідно до ст.530 ЦК України та п.2.2. кредитного договору протягом 30 календарних днів з дня отримання цієї вимоги для вирішення питання виконання зобовязань за кредитним договором. Банком на адресу [PERSON] та [PERSON] 02.04.2015 року в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» направлена вимога про усунення порушення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 від 16.07.2008р. Банком на адресу [PERSON] та [PERSON] 02.04.2015 року в порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку» направлена вимога про усунення порушення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 від 16.07.2008р. В даних вимогах повідомлено позичальнику та майновому поручителю про виникнення заборгованості та порушення умов п. 3.2.1 кредитного договору та п.4.2 іпотечного договору. Також в цих вимогах позичальнику та майновому поручителю повідомлені наслідки не виконання в встановлений вимог за повідомленням, зокрема про реалізацію права банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимоги не були отримані та повернулися на адресу банку за закінченням терміну зберігання, про що свідчить поштова довідка з відповідними відмітками. Відповідно до п.7.3. кредитного договору та п.9.2 іпотечного договору - будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійсненні в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторін. Згідно п.9 кредитного договору адресою позичальника зазначена наступна адреса: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43. Згідно п.10 іпотечного договору адресою майнового поручителя (іпотекодавця) зазначена наступна адреса: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43. Пунктом 8.4. кредитного договору та п.9.3. іпотечного договору встановлено, що сторонами зобовязані вчасно повідомляти одна одну про зміну адреси, місця проживання. Такого повідомлення ні від позичальника, ні від майнового поручителя, на адресу банку не надходило. Тобто адреса реєстрації та проживання позичальника та майнового поручителя не змінилися. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов′язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Зобов′язання вважається порушеним у випадку його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов′язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не мають характеру штрафних санкцій та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів і отриманні від боржника за користування ним грошовими коштами належними до сплати кредитору. До вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та до вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України. Як визначено ч. 1 ст. 549 ЦК України в разі невиконання зобов′язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, а саме сплата неустойки, пені, штрафу. Неустойкою, штрафом пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов′язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов′язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов′язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України). Згідно п. 5.2 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Банком на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON] 02.04.2015 року в порядку ст.40 Закону України «Про іпотеку» направлена вимога про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку. В даній вимозі повідомлялось, що згідно п.3.3.13 іпотечного договору та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», позичальник та іпотекодавець., а також всі мешканці зобовязанні після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 місяця з дати отримання такої вимоги. Вимоги не були отримані та повернулися на адресу банку за закінченням терміну зберігання, про що свідчить поштова довідка з відповідними відмітками. Зазначені вимоги банку залишилася без задоволення. Тобто протягом одного місяця від дня отримання вимог про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку мешканці добровільно не звільнили житловий будинок. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення. Пунктом 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Згідно довідки від 15.07.2008р., яка була надана іпотекодавцем перед переданням майна в іпотеку банку, за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43 зареєстровані: [PERSON]; [PERSON]. Неповнолітніх дітей немає. Якщо громадяни (мешканці) не звільняють жиле приміщення у встановлений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Наявність зареєстрованих осіб у будинку, на який звернено стягнення, негативно відобразиться на ціні продажу, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Згідно Наказу №53 від 24.01.2012 року «Про реорганізацію філії Саксаганське № [NUMBER] «Ощадбанк»» та підпорядкованої їй мережі Дніпропетровської області проведено реорганізацію філії Саксаганського відділення №8366 АТ «Ощадбанк» шляхом її перетворення у територіально відокремлене безбалансове відділення №10003/0448, відкрите на балансі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». Також необхідно зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011р. за № 502 було внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2003р. № 261 «Деякі питання діяльності відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України». У вказаній постанові зазначено, що банк утворений відповідно до розпорядження Президента України від 20 травня 1999 р. № 106, постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1999 р. № 876 шляхом перетворення Державного спеціалізованого комерційного ощадного банку України у відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк», тип якого, відповідно до Закону України «Про акціонерні товариства» змінено на публічне акціонерне товариство. У судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, згідно якої позов підтримав повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавали, від яких не надійшло заяв про розгляд справи за їх відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: розрахунок (а.с.8,9-12,13-16), договір (а.с.17-19), додаток № 1 (а.с.20), таблиця (21), іпотечний договір (а.с.22-24), вимога (а.с.25,26,27,28), розрахунок (а.с.29), конверт з повідомленням (а.с.30,31,32), висновок (а.с.33), витяг з реєстру (а.с.34), технічний паспорт (а.с.15), план (а.с.36), характеристика (а.с.37), експлікація (а.с.38), витяг (а.с.39), договір (а.с.40), витяг (а.с.41), довідка (а.с.47), повідомлення (а.с.48-49), заява (а.с.50,51), виписка (а.с.56-57), зміни до Статуту (а.с.58-59), свідоцтво (а.с.60), Статут (а.с.61-66), відомості (а.с.68,69,70). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Саксаганського відділення № 8366 (в подальшому перетворене на ТВБВ № 10003/0448 філії-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк») та [PERSON] 16 липня 2008 року було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 про надання грошових коштів в сумі 85 000 гривень на 10 років, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14 липня 2018року, на споживчі цілі. Згідно п. 1.1 кредитного договору банк зобовязується надавати позичальнику на умовах цього договору кредит в сумі 85\~000 гривень, а позичальник зобов'язується отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит в сумі 85 000 гривень, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 20,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 3.3.1 кредитного договору позичальник зобов'язаний точно в строки, обумовлені цим договором, повернути кредит в сумі 85 000 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобовязання за цим договором. У випадку неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, нарахованих на фактичний залишок заборгованості по кредиту, а також сплатити штрафні санкції, в порядку та на умовах, передбачених цим договором. Сторони домовилися, що розмір збитків визначатиметься банком самостійно, на позичальник цим надає свою згоду. Відповідно до п. 2.2.2. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь яких зобовязань за цим договором. Згідно п. 5.2 кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 16 липня 2008року між банком та [PERSON], як майновим поручителем за кредитним договором, було укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3739, згідно п. 1.2. якого предметом іпотеки за цим договором є домоволодіння, яке складається із житлового будинку загальною площею 65,1 кв.м, з яких житлова становить 46,4 кв.м, та господарських будівель та споруд, що знаходить за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43. Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому іпотечним договором у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання за кредитним договором та/або іпотечним договором, в тому числі: невиконання або неналежного виконання боржником зобовязання за кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частини становить більше 2 (двох) місяців (п. 3.1.3 іпотечного договору). Згідно п. 4.2 іпотечного договору у випадку не виконання чи неналежного виконання боржником зобовязання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбачених цим договором, іпотекодержатель реалізує своє право шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим договором. Згідно п. 4.3 іпотечного договору іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації права іпотеки, у тому числі, але не виключно: а) основну суму кредиту; б) проценти за користування кредитом; в) комісійну винагороду, визначену кредитним договором; г) нараховані та несплачені на момент реалізації права іпотеки штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором (пеня, штраф); д) витрати, понесені іпотекодержателем у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, у тому числі витрати на оплату послуг аудиторів, адвокатів та інші документально підтверджені витрати іпотекодержателя, якщо вони будуть мати місце; е) спричинені іпотекодержателю збитки в повному обсязі. Станом на 18 травня 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком складає 281 783 грн. 16 коп., а саме: строкова заборгованість по кредиту 34\~505,00 грн.; прострочена заборгованість по кредиту 10\~552,51 грн.; строкова заборгованість по нарахованим відсоткам 1\~189,40 грн.; прострочена заборгованість по нарахованим відсоткам 6\~563,26 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 88\~625,89 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 1\~750,89 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату боргу по відсоткам 358,79 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату боргу основного боргу - 2\~467,47грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків 93\~298,03 грн.; втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу 42\~471,92 грн. Згідно з оцінкою, проведеною субєктом оціночної діяльності [PERSON] вартість заставленого майна (предмета іпотеки) станом на 03.06.2015 року складає 68 801 грн. Банком на адресу [PERSON] 02.04.2015 року направлена вимога про дострокове повернення суми кредиту сплати процентів та інших платежів за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 від 16.07.2008 р., оскільки позичальником були порушені умови п.3.3.1 та виникнення простроченої заборгованості. Також в цій вимозі позичальнику повідомлені наслідки невиконання вимог за повідомленням. Банком на адресу [PERSON] та [PERSON] 02.04.2015 року в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» направлена вимога про усунення порушення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 від 16.07.2008р. Банком на адресу [PERSON] та [PERSON] 02.04.2015 року в порядку ст.38 ЗУ «Про іпотеку» направлена вимога про усунення порушення зобовязань за договором відновлювальної кредитної лінії № ВКЛФ -086/08 від 16.07.2008р. В даних вимогах повідомлено позичальнику та майновому поручителю про виникнення заборгованості та порушення умов п. 3.2.1 кредитного договору та п.4.2 іпотечного договору. Також в цих вимогах позичальнику та майновому поручителю повідомлені наслідки невиконання вимог за повідомленням, зокрема про реалізацію права банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимоги не були отримані та повернулися на адресу банку за закінченням терміну зберігання, про що свідчить поштова довідка з відповідними відмітками. Відповідно до п.7.3. кредитного договору та п.9.2 іпотечного договору - будь-які повідомлення, які направляються сторонами одна одній в рамках цього договору, повинні бути здійсненні в письмовій формі та будуть вважатися поданими належним чином, якщо вони надіслані листом на замовлення або доставлені особисто на адресу сторін. Згідно п.9 кредитного договору адресою позичальника зазначена наступна адреса: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43. Згідно п.10 іпотечного договору адресою майнового поручителя (іпотекодавця) зазначена наступна адреса: м. Кривий Ріг, вул. Городищенська, буд.43. Пунктом 8.4. кредитного договору та п.9.3. іпотечного договору встановлено, що сторонами зобовязані вчасно повідомляти одна одну про зміну адреси, місця проживання. Такого повідомлення ні від позичальника, ні від майнового поручителя, на адресу банку не надходило. Тобто адреса реєстрації та проживання позичальника та майнового поручителя не змінилися. Банком на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON] 02.04.2015 року в порядку ст.40 Закону України «Про іпотеку» направлена вимога про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку. В даній вимозі повідомлялось, що згідно п.3.3.13 іпотечного договору та ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку», позичальник та іпотекодавець., а також всі мешканці зобовязанні після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити предмет іпотеки протягом 1 місяця з дати отримання такої вимоги. Вимоги не були отримані та повернулися на адресу банку за закінченням терміну зберігання, про що свідчить поштова довідка з відповідними відмітками. Зазначені вимоги банку залишилася без задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Вказані факти й обставини встановлені судом на підставі письмових доказів: розрахунку (а.с.8,9-12,13-16), договору (а.с.17-19), додатку № 1 (а.с.20), іпотечного договору (а.с.22-24), вимог (а.с.25,26,27,28), розрахунку (а.с.29), конверту з повідомленням (а.с.30,31,32), висновку (а.с.33), витягів (а.с.34, 39), договору (а.с.40), довідки (а.с.47), повідомлень (а.с.48-49), заяв (а.с.50,51), відомостей (а.с.68,69,70). Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У відповідності зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник, зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою. У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов′язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов′язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. У відповідності до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У відповідності до ч. 2 ст. 589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно статті 38 Закону України «Про іпотеку» за рішенням суду іпотекодержатель має право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передане в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про виселення. У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений, передбачений ст. 1054 ЦК України, кредитний договір. Між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений, передбачений ст. 575 ЦК України, договір іпотеки. Станом на 18 травня 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком за укладеним кредитним договором, складає 281 783 грн. 16 коп. У звязку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору, позивачем на адресу відповідачки [PERSON] 02.04.2015 року направлена вимога про дострокове повернення суми кредиту сплати процентів та інших платежів за договором. Крім того на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» направлена вимога про усунення порушення зобовязань за договором, а також на адресу відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] в порядку ст.40 Закону України «Про іпотеку» вимога про добровільне виселення та зняття з реєстраційного обліку. Зазначені вимоги банка залишились без задоволення. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» є обґрунтованими, а тому суд вважає, що позивач обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернувся за захистом своїх прав до суду. Враховуючи вимоги ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно якої підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про виселення. Зважаючи на вказану норму Закону, суд вважає позовну вимогу щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [PERSON], [PERSON] в Головному управлінні Державної міграційної служби в Дніпропетровській області необґрунтованою, так як дії щодо зняття з реєстраційного обліку передбачені законом, обставин, які вказують на невиконання цих вимог закону судом не встановлено. Тому ця позовна задоволенню не підлягає. Дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 3061 грн. 43 коп. Суд вважає, що витрати позивача за проведення оцінки майна в розмірі 2\~500 грн. 00 коп., не є судовими витратами, а тому стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial