Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк», код ЄДРПОУ 14360570, звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 25 568,23 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім гривень двадцять три копійок) гривень, вказуючи, що відповідно до умов укладеного договору № б/н від 04.01.2008 року [PERSON] 04.01.2008 року отримала кредит у розмірі 4.000,0 (чотири тисячі) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0 (двадцять чотири) проценти на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач [PERSON], підписавши заяву, назва якої: «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, підтвердила свою згоду на те, що ці документи складають між нею і позивачем договір.При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.364 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь станом на 07.01.2013 року заборгованість за кредитним договором в сумі 25.568,23 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім гривень двадцять три копійки), в тому чисті 3.794,63 гривень заборгованість за кредитом, 12.589,87 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 7.490,0 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,0 гривень штраф (фіксована частина), 1.193,73 гривень штраф (процентна складова) та судові витрати в сумі 255,68 гривень. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Петрашевич С.В. надав пояснення суду аналогічні зазначеним у позовній заяві, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали повністю, просили в позові відмовити повністю. При цьому в судовому засіданні сторона відповідача пояснила, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду доказів в підтвердження вказаного в позовній заяві про те, що [PERSON] підписала заяву, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою. В справі відсутні копії або оригінали цих документів. [PERSON] вказала, що дійсно мала намір звернутися в відділення ПАТ «КБ «Приватбанк» про отримання кредиту. Проте звернень в ПАТ «КБ «Приватбанк» про отримання кредиту вона ніколи не подавала, як і не подавала інших документів, передусім копії відповідних сторінок її паспорта громадянина України. Звідки в ПАТ «КБ «Приватбанк» з'явилися копії сторінок №№1, 2, 3, 4, 5, 10, 11 її паспорта громадянина України серії [NUMBER] вона не знає і не здогадується. Особливу увагу суду вона звертає на відбиток «Копія вірна» штампа ПАТ «КБ «Приватбанк» на копіях сторінок паспорта, де вказано, що всі копії сторінок її паспорта посвідчені 04.01.2008 року співробітником банку [PERSON], а згідно запису, підпису і відбитку печатки Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області на сторінці 4 паспорта беззаперечно вбачається, що її фотографія по досягненню 25-річного віку на сторінці №3 паспорта вклеєна 05.01.2008 року, про що співробітник міліції 05.01.2008 року зробив відповідний запис на сторінці №4 паспорта, скріпив своїм підписом і печаткою органу внутрішніх справ. Станом 04.01.2008 року вона мала вік повних 25 років і 2 місяців, паспорт з 05.11.2007 року, коли їй виповнилося повних 25 років, і до вклеювання фотографії - до 05.01.2008 року, був недійсним, про що вказано на останній сторінці на обкладинці паспорта громадянина України. Станом на 04.01.2008 року в неї паспорта громадянина України не було, оскільки ще в третій декаді грудня 2007 року здала його в паспортну службу Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області для вклеювання фотографії. Отримавши після 05.01.2008 року в міліції свій паспорт громадянина України копії із його сторінок не знімала і в ПАТ «КБ «Приватбанк» не подавала. Яким чином ПАТ «КБ «Приватбанк» посвідчив 04.01.2008 року копію відповідних сторінок її паспорта з подією 05.01.2008 року, яка на момент 04.01.2008 року ще не відбулася, відповідачці не відомо, вона не здогадується, а пояснює це намаганням ПАТ «КБ «Приватбанк» ввести суд в оману. Ознайомившись із оригіналом заяви від 04.01.2008 року, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», [PERSON] вказала, що сторінка цієї заяви, де зазначені її анкетні дані, заповнена почерком, який схожий на її почерк. На іншій сторінці цієї заяви в графі «дата» і «підпис» маються відповідні написи, які виконані не нею, а іншою особою, якою саме вона не знає і не здогадується. Якою особою заповнені інші графи на цій сторінці заяви [PERSON] не знає і не здогадується. В цій заяві відсутні будь-які зазначення з боку позивача про приєднання до неї копії сторінок №№1, 2, 3, 4, 5, 10, 11 паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] Відповідно до буквального змісту перших двох абзаців, надрукованих в цій заяві: «Я ознайомився і згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифом банку, які надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання мною інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також його місцезнаходження. Я згодний з тим, що місце розгляду спорів за послугою КРЕДИТКА «Товари у розстрочку» - у Червоногвардійському районному суді м.Дніпропетровська (49000, м.Дніпропетровськ, пр-т Пушкіна,77б), послугою КРЕДИТКА «Подія» - в Індустріальному районному суді м.Дніпропетровська (49000, м.Дніпропетровськ, пр-т ім.Газети «Правда»,84), послугою КРЕДИТКА «Універсальна» і «Швидка готівка» - у Жовтневомому районному суді м.Дніпропетровська (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,18А). При цьому я згодний з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною і банком договір про надання банківських послуг.». До позовної заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» не додав підписані [PERSON] копію кредитного договору, Умов і Правил надання банківських послуг та розрахункових документів про отримання нею кредитних коштів. Також в судовому засіданні [PERSON] вказала, що в заяві від 04.01.2008 року, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», не має жодного зазначення або згадування про договір кредиту, договір приєднання та про істотні умови цих договорів. В цій заяві відсутні будь-які застереження і її підпис, які б беззаперечно свідчили про отримання нею від ПАТ «КБ «Приватбанк» картки з чотирнадцяти значним номером [NUMBER] та таємний персональний ідентифікаційний номер (ПІН-код) для її авторизації (ідентифікації) як клієнта - держателя платіжної картки ПАТ «КБ «Приватбанк», та здійснення банківських операцій, передусім для розрахунків кредитними коштами. [PERSON] вказала на те, що в заяві від 04.01.2008 року, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», в розділі «Відмітки банку» не зазначено номер рахунку, який відкрито для обліку операцій по платіжній картці та дату відкриття цього рахунку. В судовому засіданні [PERSON] звернула увагу на те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду докази про укладення з нею договору про надання та використання платіжної картки, яке (укладання) здійснюється згідно із законодавством України та правилами платіжної системи. Відтак, на її думку, не узгоджені умови про порядок відкриття картрахунку і порядок надання та використання платіжної картки, строк дії цієї платіжної картки, не визначені предмет договору, права, обов'язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок розгляду спорів та інші визначені сторонами умови. Не подано, на її думку, позивачем докази про платіжну систему - внутрішньодержавну чи міжнародну, в якій емітована картка номер [NUMBER], членом якої є ПАТ «КБ «Приватбанк» і в якій йому Національним банком України присвоєний окремий індивідуальний ідентифікатор 2222 як емітенту цієї платіжної картки. Також [PERSON] пояснила, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду доказів про час і місце отримання нею кредитних коштів з використанням картки з номером [NUMBER], про суму отриманого кредиту або отримання кредитних коштів в будь-який інший передбачений законом спосіб. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду як доказ сліп - паперовий документ, який підтверджує здійснення операції з використанням платіжної картки й містить набір даних щодо цієї операції та реквізити платіжної картки. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON] та її представник, емітована банком кредитна картка має містити не менше 8 і не більше 19 цифр, з яких перші шість ідентифікаційний номер емітента, цифри з 7 по 18, але не більше ніж 12 цифр - ідентифікатор особистого рахунку, і 19 цифра - остання цифра, визначається на підставі всіх попередніх цифр ідентифікаційного номера згідно з відповідним алгоритмом обчислення. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду доказів про присвоєння йому Національним банком України цифр 2222 як ідентифікатора емітента пластикової картки, передусім картки з номером [NUMBER]. З наданого ПАТ «КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.01.2008 року, як вважає сторона відповідача, не можливо встановити методику, алгоритм або формулу визначення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, суми штрафу (фіксованої частини), суми штрафу (процентної складової), оскільки нараховані суми за однакову кількість днів при однаковій заборгованості за кредитом мають чомусь різне значення, наприклад за дати 31.07.2008 та 01.08.2008 кількість розрахункових днів - 1, але нараховані відсотки різні. В цьому розрахунку не зазначені суми та дати погашення по кредиту, а ці обставини прямо впливають на можливість проведення такого розрахунку. На їхню думку не можливо встановити яким чином визначена кредитна заборгованість по простроченим платежам, оскільки суми на прострочку вносилися не кожного місяця та постійно в різних розмірах, причому суми прострочених платежів не зменшуються від місяця до місяця та не мають сталої величини, а чомусь то зменшуються, то збільшуються. З розрахунку не можливо встановити алгоритм нарахування суми штрафу (фіксованої частини) і суми штрафу (процентної складової), в ньому зазначена кінцева сума а її бухгалтерський розрахунок та історія виникнення не наведена. Відтак цей розрахунок, на думку [PERSON] та її представника, є хаотичною таблицею, з якої неможливо встановити законність, повноту і правильність визначення заборгованості. [PERSON] вважає, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не доказав обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому позов задоволенню не підлягає повністю. Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не пояснив суду і не подав докази в спростування усних заперечень [PERSON] та її представника адвоката [PERSON], додатково вказав, що заява від 04.01.2008 року, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка» є саме договором кредиту і договором приєднання з усіма їх істотними умовами, інші правочини між ПАТ «КБ «Приватбанк» і [PERSON] не укладалися. Не зміг пояснити звідки та згідно з яким документом, заявою тощо в ПАТ «КБ «Приватбанк» з'явилися копії сторінок №№1, 2, 3, 4, 5, 10, 11 паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER]. Визнав обставину, що відбиток «Копія вірна» штампа ПАТ «КБ «Приватбанк» на копіях згаданих сторінок паспорта, де вказано про їх посвідчення 04.01.2008 року співробітником банку [PERSON], проставлений саме 04.01.2008 року, не вказував про помилку чи описку співробітника банку. Не спростував і не вказував на сумнівність або недостовірність запису, підпису і відбитку печатки Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області на сторінці 4 паспорта [PERSON] про вклеювання 05.01.2008 року її фотографії по досягненню нею 25-річного віку на сторінці №3 паспорта. Не пояснив суду і не подав докази про те, яким чином ПАТ «КБ «Приватбанк» посвідчив 04.01.2008 року копію відповідних сторінок паспорта [PERSON] з подію 05.01.2008 року, яка на момент її посвідчення 04.01.2008 року не відбулася. Не зміг пояснити суду про алгоритм, формулу чи інше правило згідно з якими нарахована заборгованість за кредитним договором в сумі 25 568,23 (двадцять п'ять тисяч п'ятсот шістдесят вісім гривень двадцять три копійок) гривень, в тому чисті 3 794,63 гривень заборгованість за кредитом, 12 589,87 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 490,0 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,0 гривень штраф (фіксована частина), 1 193,73 гривень штраф (процентна складова). Не подав суду доказів про правильність і законність обчислення вказаної заборгованості, кваліфікацію працівника, який цю заборгованість вирахував, не підтвердив доказами вірність визначення цифри у вибраному на власний вибір будь-якій строчці або стовпчику. Вказав, що згідно розрахунку заборгованість виникла 11.01.2008 року і до моменту подання позовної заяви до суду - 09.01.2013 року, ПАТ «КБ «Приватбанк» не звертався до [PERSON] або інших компетентних органів про відновлення порушеного права. Суд, заслухавши пояснення сторін, встановивши обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Позивач - ПАТ «КБ «Приватбанк», подав суду копію заяви, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», та її оригінал для огляду в судовому засіданні, відповідно до буквального змісту надрукованого на цій сторінці якої: «Я ознайомився і згодний з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифом банку, які надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Своїм підписом я підтверджую факт отримання мною інформації про умови кредитування в Приватбанку, а також його місцезнаходження. Я згодний з тим, що місце розгляду спорів за послугою КРЕДИТКА «Товари у розстрочку» - у Червоногвардійському районному суді м.Дніпропетровська (49000, м.Дніпропетровськ, пр-т Пушкіна,77б), послугою КРЕДИТКА «Подія» - в Індустріальному районному суді м.Дніпропетровська (49000, м.Дніпропетровськ, пр-т ім.Газети «Правда»,84), послугою КРЕДИТКА «Універсальна» і «Швидка готівка» - у Жовтневомому районному суді м.Дніпропетровська (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,18А). Я згодний з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я підтверджую, що надана мною інформація правильна. Зобов'язуюся про всі зміни повідомляти в банк не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення. Не заперечую проти інформування мене про стан моєї платіжної картки через e-mail або за допомогою SMS. Банк має право в будь-який момент зменшити, збільшити або анулювати кредитний ліміт. Банк інформує клієнта про розмір початково встановленого кредитного ліміту в пам'ятці клієнта.». Оглядом цього документу в судовому засіданні встановлено, що нижче цього тексту надруковано слово «Клієнт», під ним - слово «Дата» поряд з яким у виділеній графі рукописним текстом проставлені цифри « 04.01.08», далі надруковано слово «Підпис» поряд з яким у виділеній графі проставлений підпис без зазначення прізвища та ініціалів особи, яка цей підпис виконала. На звороті цієї заяви рукописним текстом заповнені виділені графи з інформацією про анкетні та інші дані [PERSON], які не скріплені підписами як останньої так і працівників ПАТ «КБ «Приватбанк», дата заповнення не проставлена. Оцінивши даний доказ, суд вважає, що він не містить умов кредитного договору і договору приєднання. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч.3). Відповідно до буквального змісту частин 1 і 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частинами 1, 2, 3 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.2). Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3). За змістом ч.1 ст.1046, ч.1, ч.2 ст.1047, ст.1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду кредитного договору і договору приєднання про які вказує в позовній заяві. Також встановлено, що ПАТ «КБ «Приватбанк» на підтвердження укладення договору кредиту та його умов не подав суду розписки [PERSON] або іншого документу, який посвідчує передання [PERSON] кредитодавцем (позикодавцем) визначеної грошової суми. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду доказів в підтвердження того, що [PERSON] підписала заяву, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», та подала її разом із копією свого паспорта в ПАТ «КБ «Приватбанк». ПАТ «КБ «Приватбанк» не повідомив про джерело отримання копій сторінок №№1, 2, 3, 4, 5, 10, 11 паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] та не підтвердив доказами законність такого отримання. В судовому засіданні представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не пояснив, яким чином відбиток «Копія вірна» штампа ПАТ «КБ «Приватбанк» на копіях сторінок паспорта [PERSON], та посвідчувальні написи, що на сторінках цього паспорта, виконані (проставлені) 04.01.2008 року співробітником банку [PERSON], з подією, яка відбулася наступного дня - тобто 05.01.2008 року, з огляду на запис, підпис і відбиток печатки Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області на сторінці 4 паспорта з яких беззаперечно вбачається, що фотографія [PERSON] по досягненню 25-річного віку на сторінці №3 паспорта вклеєна 05.01.2008 року про що співробітник міліції 05.01.2008 року зробив відповідний запис на сторінці №4 паспорта, скріпив своїм підписом і печаткою органу внутрішніх справ. За змістом абзацу 2 пункту 8 Положення «Про паспорт громадянина України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не пояснив яким чином ним не взята до уваги обставина того, що станом 04.01.2008 року [PERSON] мала вік повних 25 років і 2 місяців, паспорт з 05.11.2007 року, коли їй виповнилося повних 25 років, і до вклеювання фотографії - до 05.01.2008 року, був недійсним, а за таких обставин цей документ не міг бути використаний для посвідчення її особи, укладення цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, а відтак не міг бути прийнятим банком. В судовому засіданні представник ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав доказів в спростування твердження [PERSON] про те, що 04.01.2008 року в неї паспорта громадянина України не було, оскільки ще в третій декаді грудня 2007 року вона здала його в паспортну службу Золотоніського МРВ УМВС України в Черкаській області для вклеювання фотографії, та що отримавши після 05.01.2008 року в міліції свій паспорт громадянина України копії із його сторінок не знімала в ПАТ «КБ «Приватбанк» не подавала. Позивач не підтвердив доказами твердження, що заява від 04.01.2008 року, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», власноручно виконана [PERSON], саме нею в графі «дата» і «підпис» виконані відповідні написи. Крім того в цій заяві відсутні будь-які зазначення про приєднання до неї і, відповідно, подання до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» копії сторінок №№1, 2, 3, 4, 5, 10, 11 паспорта громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] Судом встановлено, що в заяві відсутні будь-які застереження і підпис [PERSON], які б беззаперечно свідчили про отримання нею від ПАТ «КБ «Приватбанк» картки з чотирнадцяти значним номером [NUMBER] та персонального ідентифікаційного номеру (ПІН-коду) для авторизації (ідентифікації) як клієнта - держателя платіжної картки ПАТ «КБ «Приватбанк», та здійснення банківських операцій, передусім для розрахунків кредитними коштами. ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» не подав суду інших належних і допустимих доказів про отримання [PERSON] від ПАТ «КБ «Приватбанк» картки з чотирнадцяти значним номером [NUMBER] та персонального ідентифікаційного номеру (ПІН-коду) для її авторизації (ідентифікації) як клієнта - держателя платіжної картки ПАТ «КБ «Приватбанк», та здійснення банківських операцій, передусім для розрахунків кредитними коштами. В заяві від 04.01.2008 року, назва якої «Виявляю бажання оформити на своє ім'я кредит «Швидка готівка», в розділі «Відмітки банку» не зазначено номер рахунку, який відкрито для обліку операцій по платіжній картці та дату відкриття цього рахунку. Порядок емісії платіжних карток встановлено розділом 2 Постанови Національного Банку України від 19.04.2005 №137 «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням», за змістом пунктів 2.3., 2.6. (в ред. на 04.01.2008 року) якого фізичним особам, які не є суб'єктами підприємницької діяльності, емітент надає особисті платіжні картки. У договорі про надання та використання платіжної картки мають бути визначені предмет договору, права, обов'язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок розгляду спорів та інші визначені сторонами умови. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду такого договору та інші належні і допустимі докази про укладення з [PERSON] договору про надання та використання платіжної картки, яке (укладання) здійснюється згідно із законодавством України та правилами платіжної системи. Відтак не узгоджені умови про порядок відкриття картрахунку і порядок надання та використання платіжної картки, не визначені предмет договору, права, обов'язки клієнта та емітента, їх відповідальність, порядок розгляду спорів та інші визначені сторонами умови. На думку суду, не подано докази про платіжну систему - внутрішньодержавну чи міжнародну, в якій емітована картка номер [NUMBER], членом якої є ПАТ «КБ «Приватбанк» і в якій йому Національним банком України присвоєний окремий індивідуальний ідентифікатор 2222 як емітенту цієї платіжної картки, що визначено розділом 7 Постанови Національного Банку України від 19.04.2005 №137 «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» в ред. на 04.01.2008 року. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду доказів про час і місце отримання [PERSON] кредитних коштів з використанням картки з номером [NUMBER], про суму отриманого кредиту або отримання кредитних коштів в будь-який інший передбачений законом спосіб. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду як доказ сліп - паперовий документ, який підтверджує здійснення операції з використанням платіжної картки й містить набір даних щодо цієї операції та реквізити платіжної картки. Згідно з правилами розділу 7 Постанови Національного Банку України від 19.04.2005 №137 «Про затвердження Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням» (в ред. на 04.01.2008 року) емітована банком кредитна картка має містити не менше 8 і не більше 19 цифр, з яких перші шість ідентифікаційний номер емітента, цифри з 7 по 18, але не більше ніж 12 цифр - ідентифікатор особистого рахунку, і 19 цифра - остання цифра, визначається на підставі всіх попередніх цифр ідентифікаційного номера згідно з відповідним алгоритмом обчислення. ПАТ «КБ «Приватбанк» не подав суду доказів про присвоєння йому Національним банком України цифр 2222 як ідентифікатора емітента пластикової картки, передусім картки з номером [NUMBER]. З наданого ПАТ «КБ «Приватбанк» розрахунку заборгованості за договором №б/н від 04.01.2008 року не можливо встановити методику, алгоритм або формулу визначення заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, суми штрафу (фіксованої частини), суми штрафу (процентної складової) В цьому розрахунку не зазначені суми та дати погашення по кредиту, а ці обставини прямо впливають на можливість проведення такого розрахунку. На думку суду, не можливо встановити яким чином визначена кредитна заборгованість по простроченим платежам, оскільки суми на прострочку вносилися не кожного місяця та постійно в різних розмірах, причому суми прострочених платежів не зменшуються від місяця до місяця та не мають сталої величини, а то зменшуються, то збільшуються. З розрахунку не можливо встановити алгоритм нарахування суми штрафу (фіксованої частини) і суми штрафу (процентної складової), в ньому зазначена кінцева сума а її бухгалтерський розрахунок та історія виникнення не наведена. Також не подано доказів про особу, що цей розрахунок виконала та про її кваліфікацію, що на думку суду, повинно бути обов'язковим атрибутом документу. Відтак наданий позивачем розрахунок не може бути оцінений як належний і допустимий доказ, з нього неможливо встановити законність, повноту і правильність визначення заборгованості. Суд приходить до висновку, що ПАТ «КБ «Приватбанк» не доказав обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому позов задоволенню не підлягає повністю. Крім того, ПАТ «КБ «Приватбанк» показав, що заборгованість виникла 11.01.2008 року і до моменту подання позовної заяви до суду - 09.01.2013 року, ПАТ «КБ «Приватбанк» не звертався до [PERSON] або інших компетентних органів про відновлення порушеного права. [PERSON] через канцелярію суду подала суду заяву про застосування позовної давності, обґрунтовуючи її наступним. За змістом статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За твердженням ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість виникла 11.01.2008 року, право ПАТ «КБ «Приватбанк» порушено 11.01.2008 року. За змістом ст.260, ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак ПАТ «КБ «Приватбанк» довідалося про порушення свого права або про особу, яка його порушила, в момент виникнення заборгованості - тобто 11.01.2008 року. Від моменту виникнення цієї заборгованості - 11.01.2008 року, до звернення особи за захистом свого цивільного права або інтересу - 09.01.2013 року, сплило 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців і 29 (двадцять дев'ять) днів. За таких обставин сплила встановлена вказаними вище нормами матеріального права позовна давність. Відповідно до буквального змісту ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Просить застосувати до вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» позовну давність і відмовити в позові повністю. Суд приходить до висновку про необхідність застосування по справі строку позовної давності та про відмову позивачу у задоволенні позову. Правилами ч.1 ст.88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому суд вважає, що стягненню підлягають 4.000грн, які [PERSON] втратила на правову допомогу, про що у справі маються відповідні докази.

Outcome: dismissed