Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 27.06.2006 року відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 31.12.2014 року загальна сума заборгованості становить 10 372 грн. 75 коп., з яких судовим наказом Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.01.2009 року вже було присуджено до стягнення 2 373 грн. 37 коп. і відповідно різниця складає 7 999 грн. 38 коп. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від сплати боргу за кредитним договором, тому до стягнення підлягає заборгованість в сумі 8 899 грн. 35 коп., з яких 7 999 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 399 грн. 97 коп. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача по справі на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27.06.2006 року в сумі 8 899 грн. 35 коп. та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, заяв про розгляд справи у його відсутності чи заперечень на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, на підставі якого останній отримав кредит в розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с. 11-17/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Згідно судового наказу Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.01.2009 року, присуджено до стягнення з [PERSON] в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27.06.2006 року в сумі 2 373 грн. 37 коп. /а.с. 6/. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27.06.2006 року, заборгованість [PERSON] станом на 31.12.2014 року, з урахуванням різниці між поточною заборгованістю та задоволеною рішенням суду, становить 8 899 грн. 35 коп., з яких 7 999 грн. 38 коп. - заборгованість за відсотками, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 399 грн. 97 коп. - штраф (процентна складова) /а.с. 7-9/. Наявність судових рішень про стягнення боргу та передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України грошових сум за інші періоди невиконання боржником зобов'язання і відкриття виконавчого провадження за цим рішенням за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Судом також встановлено, що боргові зобов'язання відповідачем не виконані, борг позивачу не повернуто, а тому суд не знаходить підстав для відмови в захисті його права на отримання сум, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Outcome: approved