Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у грудні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 25 червня 2009 року у сумі 11884 гривні 13 копійок, та судові витрати у сумі 1218 гривень (а.с. 3-6, 20). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 25 червня 2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 31 жовтня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 11884 гривні 13 копійок, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1218 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 2). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надавав (а.с. 36, 40, 46). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2009 року банк та [PERSON] уклали договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 31 жовтня 2015 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 11884 гривні 13 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 6365 гривень 70 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 3776 гривень 33 копійки, штрафів у сумах 500 та 542 гривні 10 копійок (а.с. 2), судові витрати у розмірі 1218 гривень. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банку на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1218 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved