Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивач просить суд встановити порядок користування квартирою №313 в будинку № 17 по вулиці Грушевського Михайла в місті Бровари Київської області між співвласниками малолітньою [PERSON], якій належить у квартирі 1\\2 частка, і [PERSON], якому також у квартирі належить 1\\2 частка, а саме: [PERSON] виділити жилу кімнату площею 19,2 кв.м, [PERSON] - жилу кімнату площею 11,8 кв.м; в загальному користуванні залишити кухню 7,9кв.м, ванну кімнату 2,5кв.м, туалет 1,0кв.м, коридор 7.3 кв.м, балкон 1,8кв.м; а також зобовязати ГК «Київоблгаз», КП «Броваритепловодоенергія», ПАТ «Київобленерго», КП «Житлово-експлуатаційна контора -4» розділити особові рахунки на оплату житлово - комунальних послуг по вказаній квартирі з урахуванням визначеного судом порядку користування квартирою. Позовні вимоги вмотивовані тим, що між сторонами відсутнє спілкування, опікун малолітньої співвласниці і відповідач самі між собою не можуть домовитись з порядком користування жилими приміщеннями, відповідач всіляко ухиляється від контактів з опікуном і з органом опіки, не сплачує комунальні послуги, не погашає виниклі борги по квартирі, ухиляється від явки до підприємств, що надають комунальні послуги, для укладення договорів про надання послуг; дівчинка на даний час проживає з опікуном у селі (Тетіївський район), оскільки квартира знаходилась у такому стані, що в ній неможливо було проживати; опікун за власний рахунок сплатив борги, які виникли по даній квартирі до набуття сторонами права власності на квартиру в порядку приватизації; що квартира була приватизована у такому стані, що в ній не можливо було проживати, і опікун за власний рахунок зробила ремонт у квартирі, зокрема у вказаній кімнаті, і привела квартиру у стан, можливий для проживання в ній; що ні малолітня дитина ні опікун не мають можливості оплачувати повністю комунальні послуги по всій квартирі, а відповідач від оплати послуг відмовляється; що малолітня дитина на даний час відвідує шкоду у селі за місцем проживання опікуна, але шкода з 2017 року закривається і рекомендовано підшукати іншу школу, тому вони мають намір повернутись для проживання в Бровари і вселитись у вказану квартиру - у виділену для користування дитині кімнату та перевести дитину у школу в місті Бровари. Третя особа Орган опіки та піклування позов підтримав, представник у судовому засіданні пояснив, що в даній квартирі, на той час не приватизованій, проживали батьки м малолітньої [PERSON], і був зареєстрований , але не проживав відповідач. 12.10.2014р. у даній квартирі померла мати [PERSON] - [PERSON], а батько дитини - [PERSON] вироком суду був засуджений за вбивство дружини - [PERSON], на даний час відбуває покарання в місцях позбавлення волі. Опікуном дитини, позбавленій батьківського піклування , була призначена її бабуся (по батьку) [PERSON] , вона ж була призначена опікуном майна підопічної. Спільними зусиллями органу опіки і опікуна було здійснено приватизацію вказаної квартири на двох осіб - малолітню [PERSON] і її дядька по матері [PERSON] (відповідача), який був зареєстрований на постійне місце проживання у вказані квартирі. Відповідач ухилявся від даної процедури, не здійснював ніяких дій щодо приватизації, не ніс ніяких витрат. Квартира була вкрай занедбана, з великими боргами за комунальні послуги. Оскільки без погашення боргів не можливо було здійснити і оформити приватизацію, то всі комунальні борги погасила опікун дитини [PERSON] із власних коштів. Також опікун за власні кошти здійснила необхідний ремонт у помешканні , і з дозволу органу опіки в квартиру були пущені тимчасово квартиранти у одну кімнату (більшу), для того, щоб вони оплачували комунальні послуги з метою не створювати нові борги, а орендна плата вноситься на рахунок, відкритий на ім.,я малолітньої у банку. На даний час дівчинка проживає з опікуном у селі в Тетіївському районі, оскільки проживати після трагедії, що сталась у квартирі, було неможливо, і у звязку з оформленням дитини у школу на навчання; на даний час у школі опікуна дитини повідомили про закриття сільської школи з 2017 року, тому опікун і дитина мають намір і необхідність переїхати у Бровари з метою переведення до іншої школи. Представник органу опіки також пояснив, що намагався переоформити особисті рахунки і договори у підприємствах, що надають комунальні послуги на двох співвласників, але без визначення порядку користування квартирою між співвласниками у цьому було відмовлено, що наперед створює ситуацію неможливості для позивача здійснювати оплату частини комунальних послуг; а відповідач від оплати комунальних послуг відмовляється, не йде ні на які контакти, ухиляється від зустрічей і вирішення будь-яких питань, повязаних з квартирою і з спільним користуванням квартирою. Просить виділити дитині у користування більшу кімнату, враховуючи те, що опікуном за власні кошти виконано ремонт і сплачені борги, а також враховуючи той факт, що відповідач у квартирі не живе, а малолітня має необхідність у проживанні в даній квартирі разом з опікуном і іншого свого житла не має. Представник відповідача позов спочатку не визнав, мотивуючи тим, що не вбачає підстав для визначення порядку користування квартирою, не згоден з виділенням позивачці більшої кімнати, а йому меншої, оскільки має сім,ю, раніше це була квартира його батьків, і він проживав у більшій кімнаті, а батьки [PERSON] з дитиною проживали в меншій кімнаті. Не згоден з розділом особистих рахунків і укладенням окремих договорів. У подальшому відповідач у судовому засіданні позов частково визнав, не заперечував проти встановлення порядку користування квартирою між співвласниками, але при умові, що у квартирі буде проживати дитина, а не квартиранти; не заперечував проти виділення позивачці більшої кімнати для проживання, і підтвердив той факт, що він не сплачував комунальні борги і до ремонту у квартирі відношення не мав. Вважає, що він не має обовязку сплачувати комунальні борги, які виникли у його сестри та її чоловіка, що проживали в квартирі раніше; пояснив, що в квартирі не проживав тимчасово, залишивши квартиру сестрі і її сім,ї, щоб не заважати, але на даний час має намір вселятись і проживати у квартирі. Треті особи ГК «Київоблгаз» і ПАТ «Київобленерго» заперечують проти задоволення позову в частині покладення на них зобовязання розділити особові рахунки та укласти окремі договори, вважають, що для того відсутні підстави. Третя особа КП «ЖЕК 4» та третя особа КП «Броваритепловодоенергія» проти позову не заперечували. Вислухавши пояснення учасників судового процес, дослідивши подані сторонами докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: Згідно довідки з місця проживання [PERSON] проживає у [INFO], склад осіб, що проживають з нею у будинку: чоловік і три сини. Згідно свідоцтв про народження і про смерть, мати [PERSON], 12.04.2006р.н., [PERSON] померла 14.102014р. в м. Бровари. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2014р. засуджений батько [PERSON] [PERSON] до позбавлення волі строком на 8 років за ст.115 КК України. Згідно рішення Виконавчого комітету Броварської міської ради №609 від 21.10.2014р., і рішення №680 від 25.11.2014р. [PERSON] надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] призначено опікуном над малолітньою онукою [PERSON], 2006р.н., а також її призначено відповідальною за збереження права користування квартирою №313 в будинку №17 по вулиці Грушевського в м. Бровари, яке має малолітня [PERSON]. Рішенням Виконавчого комітету Броварської міської ради №122 від 23.02.2016р. [PERSON] призначено також опікуном над майном підопічної [PERSON], 2006р.н., а саме 1\\2 частки вказаної квартири. З довідки з місця проживання видно, що в даній квартирі зареєстровані на постійне місце проживання [PERSON], 1982р.н., наймач, і [PERSON], 2006р.н., - племінниця. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.09.2015р. дана квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] в рівних частках, в порядку приватизації. У Реєстрі речових прав є відомості про зареєстроване право власності вказаних осіб на вказану квартиру. Згідно технічного паспорту, виготовленого на квартиру, - дана квартира є двокімнатною, має дві ізольовані жилі кімнати площею 11,8 кв.м. і 19,2 кв.м., а також кухню 7,9кв.м, ванну кімнату 2,5кв.м, туалет 1,0кв.м, коридор 7.3 кв.м, балкон 1,8кв.м; З актів обстеження умов проживання від 19.07.2016р., складених органом опіки, в даній квартирі опікуном виконано ремонт, сплачено комунальні борги; [PERSON] в квартирі не проживає , речі дитини знаходяться в кімнаті більшої площі. Листами ГК «Київоблгаз», ПАТ «Київобленерго», КП «Броваритепловодоенергія» та КП «ЖЕК4» підтверджено наявність комунальних боргів станом на 1.03.2015р. З наданих квитанцій про оплату видно, що заборгованості по комунальним послугам сплачені [PERSON]. З висновку Броварського ВП від 30.06.2016р. та від 10.09.2016р. видно, що відповідач звертався до відділу поліції з питань заміни замків на вхідних дверях у належну йому квартиру, і з приводу проживання в квартирі сторонніх осіб. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦКУ власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.. 383 ЦКУ власник будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, для проживання членів своєї сім,ї. Згідно ст..150 ЖК України власники будинку (квартири) користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Згідно ст.358 ЦКУ право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю, а у разі спору даний спір вирішується у судовому порядку. Згідно ч.3 ст.358 ЦК кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників , які володіють і користуються спільним майном , відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст.360 ЦК співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна. При розгляді даної справи суд виходить з таких міркувань: Між опікуном малолітньої співвласниці і другим співвласником виникли такі стосунки, при яких вони самі між собою не можуть домовитись про порядок і спосіб користування квартирою, яка належить на праві спільної часткової власності. Один з співвласників - малолітня дитина, яка має опікуна і яка не може проживати сама, тобто не може користуватись квартирою самостійно; другий співвласник має свою сім,ю і не перебуває у сімейних стосунках з опікуном своєї племінниці; тобто між сторонами відсутні сімейні стосунки, що виключає реальну можливість спільного користування ними повністю всією квартирою. Тому суд вважає, що дійсно виникла необхідність у визначенні порядку користування квартирою судовим рішенням, і є підстави для визначення такого порядку. Закон передбачає можливість розділу спільного майна у відповідності до часток у праві власності на таке майно. У разі неможливості розділу майна, закон передбачає можливість визначення порядку користування, а оскільки спільним майном є жила квартира - то і визначення порядку проживання в квартирі (користування нею як житлом) у відповідності до часток у праві власності. Згідно технічного паспорту, виготовленого на квартиру, - дана квартира є двокімнатною, має дві ізольовані жилі кімнати площею 11,8 кв.м. і 19,2 кв.м., всього 31 кв.м жилої площі, тобто на кожного з них припадає по 15,5 кв.м. У даному випадку відсутня можливість встановити порядок користування квартирою у абсолютній відповідності до часток у праві власності через відсутність двох однакових за площею жилих кімнат. Але, враховуючи виниклу нагальну потребу у визначенні порядку користування, враховуючи інтереси малолітньої дитини, враховуючи необхідність проживання в квартирі разом з дитиною її опікуна, суд вважає можливим визначити порядок користування квартирою з відступом від рівності часток. При цьому суд виходить з того, що кожному з двох співвласників виділяється у користування окрема ізольована жила кімната, яка за розміром відповідає житловим нормам, яка може бути повноцінно використана за призначенням - для проживання в ній. Тому зменшення площі, що виділяється одному з співвласників , на декілька метрів від належного (на 3,7 кв.м) при врахуванні конкретних обставин, буде допустимим звуженням обсягу права особи і не буде суттєвим порушенням прав власника. До того ж суд враховує, що визначення порядку користування не є розділом майна в натурі і не тягне за собою зменшення частки у праві власності. Вирішуючи питання, кому з двох співвласників доцільно виділити більшу кімнату, суд враховує, що позивачка є малолітньою особою і повинна проживати разом з опікуном, крім того, у більшій кімнаті буде реальна можливість облаштувати куточок для навчання. Тому більшу кімнату доцільно виділити дитині. Фактично, з цим погодився і відповідач. Крім того, опікуном позивача в даній кімнаті виконано ремонт, там на даний час знаходяться речі дитини. Решту приміщень слід залишити у спільному користуванні співвласників, оскільки визначити окремий порядок користування даними приміщеннями неможливо, враховуючи їх призначення. Щодо вимог про зобовязання розділити особові рахунки на комунальні послуги, то дані вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав: В межах цивільної справи згідно ст.10,11 ЦПК України розглядаються лише заявлені позовні вимоги, і такі вимоги мають бути предявлені до відповідача. Натомість юридичні особи, на яких позивач просить покласти певні зобовязання , не вказані позивачем у якості відповідачів за даними вимогами; дані вимоги предявлені до відповідача [PERSON], але вказана особа не є тою особою, що уповноважена вирішувати дані питання самостійно. Фактично задоволення даних позовних вимог потягло б покладення на вказані юридичні особи обовязку укласти договори з сторонами, але укладення договору має бути вільним волевиявленням двох його учасників. При цьому суд також враховує аргументи, висунуті третіми особами, зокрема, про те, що на один обєкт повинен укладатись один договір про надання послуги; що для обліку споживання має бути встановлений обліковий пристрій - що відсутнє у даній квартирі, і питання про технічну можливість встановлення окремих облікових приладів і можливість влаштування окремого подання послуги (води, водовідведення, електроенергії, газу) залишається відкритим, а без вирішення даних питань є неможливим окремий облік наданих послуг і відповідно їх оплата. Суд вважає можливим визначення окремого обліку послуг, які визначаються, виходячи з площі, зокрема, послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, але питання розділу особистих рахунків може бути вирішене сторонами на підставі даного рішення про встановлення порядку користування жилими приміщеннями сторонами самостійно. Разом з тим, будь-яких порушень прав позивача з боку даного підприємства не встановлено, тому суд не вбачає підстав для покладення на дане підприємство обовязку виконати такі дії судовим рішенням.

Outcome: partial