Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Позивач просить припинити стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на підставі судового наказу виданого 24.10.2018 року Білозерським районним судом Херсонської області по справі №648/3119/18. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на час звернення відповідача із заявою про видачу судового наказу про стягнення з неї аліментів, діти проживали разом з відповідачем, проте з 25.03.2019 року діти проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] та повністю перебувають на утриманні позивача, що свідчить про відсутність підстав для подальшого стягнення аліментів на користь відповідача. Крім того, враховуючи вищевикладене, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.03.2019 року, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 06.05.2019 року по справі відкрито провадження та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно ч.8 ст.178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26.11.2003 року, та серії 1-КГ від 14.03.2011 року, виданих Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області, позивач та відповідач являються батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що на підставі судового наказу Білозерського районного суду Херсонської області від 24.10.2018 року по справі №648/3119/18 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, починаючи з 18.10.2018 року до повноліття старшої дитини. Також судом встановлено, що відповідно до довідки №1011 виданої 04.06.2019 року Виконавчим комітетом Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, на утриманні [PERSON] знаходяться неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 22.04.2019 року, проведеного за місцем мешкання позивача, за адресою: [ADDRESS] . У відповідності зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 179\~СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. За змістом ст.181 СК України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Відповідно норм Сімейного кодексу України, вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з березня 2019 року малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перестали проживати з батьком, а стали проживати з матір`ю - [PERSON] , тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь батька аліментів, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а діти стали мешкати з матір`ю. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Статтею 10, 60\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України, встановлено порядок визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 1 ст.183 СК України, визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 197СК України,

Outcome: approved