Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

Позивач перший заступник керівника Радехівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Львівської обласної ради подав в суд позовну заяву до [PERSON], у якій просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача в користь Львівської обласної ради витрати на лікування особи, потерпілої від злочину, в даному випадку [PERSON], які становлять 3613 грн. 34 коп. та 1017 грн. 65 коп. Перший заступник керівника Радехівської місцевої прокуратури Львівської області в судове засідання не з'явився, однак прокурор Радехівської місцевої прокуратури Львівської області подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просить його задовольнити. Позивач Львівська обласна рада свого представника не скерувала, однак головою обласної ради [PERSON] було подано заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але ним було подано письмову заяву, в якій позов прокурора Радехівської місцевої прокуратури Львівської області визнав, згідний сплатити суму затрачену на лікування потерпілого від злочину в розмірі 4613,99грн., просить справу розглядати у його відсутності. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження № 12015140160000955 від 11 листопада 2015 року встановлено, що 23 жовтня 2015 року біля 19.00 год. [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, біля приміщення кафе-бару «Оселя», с. Заболотці Бродівського району, на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, завдав удар кулаком по обличчі [PERSON], заподіявши останньому злам кута нижньої щелепи справа зі зміщенням, що згідно висновку судово-медичної експертизи №2020 від 23.11.2015 року відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Висновком судово-медичної експертизи від 23.11.2015 року за № 2020 встановлено, що у громадянина [PERSON] під час судово-медичної експертизи було виявлено та діагностовано перелом кута нижньої щелепи справа зі зміщенням, який утворився від дії тупого предмета, міг виникнути від удару кулаком 23 жовтня 2015 року та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. 27.11.2015року [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, а саме заподіянні потерпілому умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження (а.с.11-13). Ухвалою від 12.01.2016року Бродівським районним судом було закрито кримінальне провадження відносно [PERSON], оскільки потерпілий [PERSON] відмовився від обвинувачення (а.с.22). Встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепово-лицевої хірургії Львівської обласної клінічної лікарні з 27.10.2015 року по 24.1 1.2015 року. Внаслідок чого Львівською обласною клінічною лікарнею з бюджету Львівської обласної ради на його лікування затрачено кошти в сумі 4613 грн. 99 коп., що підтверджуються інформаційною довідкою Львівської обласної клінічної лікарні від 15.06.2016 за № 2070/с (а.с.6-8). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями\~чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Статтею 1206 ЦК України\~встановлено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати закладові охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони\~\~або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. У відповідності з п.3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 «Про затвердження порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», у разi коли при постановленнi вироку сума коштiв, витрачених на стацiонарне лiкування потерпiлого, ще не була визначена i рiшення про їх вiдшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивiльного судочинства за позовом вказаних юридичних осiб. У такому ж порядку вiдшкодовуються витрати на стацiонарне лiкування особи, яка постраждала вiд злочину, в разi закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Враховуючи, що внаслідок заподіяння відповідачем [PERSON]\~\~потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень, у зв'язку з чим останній перебував на стаціонарному лікуванні, вартість якого становить 4613.99 гривні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved