Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач позов мотивує тим, що 18 грудня 2014 року ним та [PERSON] було укладено договори про надання послуг №001/2014/18/12 та №002/2014/18/12 з фізичною особою - підприємцем [PERSON]. За умовами договорів [PERSON], як виконавець, мала надати їм, як замовникам, інформаційно-консультативні послуги з питань працевлаштування до 31 грудня 2014 року. [PERSON] гарантувала працевлаштування замовників, а у випадку відсутності працевлаштування обіцяла повернути сплачені їй кошти в розмірі по 300 грн. кожному. Умова про повернення коштів при невиконанні договору виконавцем була зазначена в п. 4.3 договорів. Надання послуг мало бути оформлене актами виконаних робіт, відповідно до п. 2.3 договорів (Додатки 1, 2). Позивачами були виконані умови договорів щодо оплати послуг виконавця - кошти в сумі 600 грн. були сплачені 18 грудня 2014 року, у день укладення договорів. В подальшому, відповідач умови договорів не виконала, жодної інформації з працевлаштування не надала. Відповідачі зверталися до [PERSON] безпосередньо (приїздили у м.Івано-Франківськ), а також неодноразово телефонували і, виходячи з того, що зазначені в договорі послуги не були надані, ні у встановлений договором термін, ні після нього, вимагали повернення сплачених їми коштів, як це передбачено у договорі. Відповідач не заперечувала, щодо невиконання нею умов вищевказаних договорів про надання послуг, проте коштів не повернула, всупереч положенням ст. 526 Цивільного кодексу України, та положенням п. 2.2.1, 4.3, 5.1 вищезазначених Договорів про надання послуг, в яких визначено строк надання послуг - 31 грудня 2014 року та обов'язок повернення сплачених коштів при ненаданні цих послуг. Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] в його користь кошти згідно договорів про надання послуг в сумі 600грн. Позивач подав суду заяву, згідно з якою просить справу розглядати за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчать надіслані повідомлення. Суд, зі згоди позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи по наявних доказах, відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до фізичної особи-підприємця [PERSON], із проханням допомогти їм у працевлаштуванні, оскільки основним видом діяльності відповідача є діяльність агентства працевлаштування. Як вбачається з матеріалів справи, 18 грудня 2014року між сторонами було укладено письмові договори про надання послуг №001/2014/18/12 та №002/2014/18/12, згідно з яким [PERSON], як виконавець, мала надати [PERSON], та [PERSON], як замовникам, інформаційно-консультативні послуги з питань працевлаштування до 31 грудня 2014 року. [PERSON] гарантувала працевлаштування замовникам, а у випадку відсутності працевлаштування обіцяла повернути сплачені ними кошти. (а.с.4) Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №02/18/12 від 18 грудня 2014 року, позивачем [PERSON] було сплачено за вищевказані послуги відповідачу кошти в сумі 600грн.(а.с.8) Ч. 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Як вбачається з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором про надання послуг виконав, сплативши за них кошти у сумі 600грн., однак відповідач не виконує зобов'язання за вищевказаним договором до даного часу, а саме: послуги працевлаштування відповідачем позивачу надані не були, чим порушено законні права та інтереси останнього. Статтею 906 ч. 1 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення; з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок)

Outcome: approved