Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -було встановлено факт заборгованості по переплаті пенсій, а саме по відшкодуванню зайво виплачених сум пенсій до Пенсійного фонду України зі сторони [PERSON], [INFO]; -оскільки у пенсійній справі [PERSON] відсутня довідка щодо його навчання у навчальному закладі після 18 років, то відповідно у нього не було підстав для отримання ним пенсії після досягнення повноліття по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; -в квітні 2015 року [PERSON] припинено виплату призначеної пенсії; -оскільки [PERSON] було зайво виплачено пенсію, на яку він не мав права у період з серпня 2013 року по березень 2015 року, виплачена пенсія у розмірі 22853грн.52коп. підлягає відшкодуванню Пенсійному фонду в повному обсязі; -[PERSON] в добровільному порядку незаконно отриману суму пенсії не відшкодовано; -відповідач не повідомив управління Пенсійного фонду про те, що не навчається у навчальному закладі, а тому отримав незаконні кошти, звернувся з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача 22853грн.52коп.. В судове засідання представник позивача - Хустського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.43/, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заперечення на позов /а.с.29-31/, в якому просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність відповідача. Крім того, представник відповідача, вважаючи, що позов необґрунтований, просив відмовити у його\~ задоволенні. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності представника позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] перебував на обліку у Хустському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Закарпатської області та отримував пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» /а.с.4/. Відповідачу [PERSON] у період з серпня 2013 року по березень 2015 року було виплачено пенсію у розмірі 22853грн.52грн. /а.с.5-8/. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України: особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ст.50 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», згідно з частиною 1 якої - суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. За приписами ст.103 ч.1 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сімї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до ст.ст.81,101 Закону України «Про пенсійне забезпечення»: призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України. Органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Одночасно,\~ статтею 1215 ЦК України визначено: не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1)заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2)інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, закон встановлює виключення із цього правила, а саме: якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та у разі недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи позивачем не надано доказів та не доведено суду факту недобросовісного набуття відповідачем [PERSON] отриманих коштів у розмірі 22853грн.52грн., які є пенсійною виплатою, призначеною йому Управлінням ПФУ, як не доведено й наявності рахункової помилки з боку позивача, а тому, відповідно до ст.1215 ЦК України, суд вважає, що зазначена сума пенсійних виплат стягненню з відповідача не підлягає. Вищезазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2014 року №6-151цс13 та від 2 липня 2014 року №6-91цс14. Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Відповідно до ст.30 ч.6 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі,\~ стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Отже, посилання позивача на те, що вищезгаданим Законом не передбачена виплата пенсії дітям-сиротам до досягнення ними 23 років незалежно від того навчаються вони чи ні є безпідставним та таким, що не відповідає нормі Закону.\~ Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що кошти, набуті відповідачем [PERSON], поверненню не підлягають, оскільки є пенсійними виплатами, які виплачувались круглому сироті, яким відповідач і є, незалежно від того навчався він чи ні. При розгляді даної справи по суті судом не встановлено наявності будь-яких рахункових помилок та недобросовісності відповідача щодо набуття коштів в сумі 22853грн.52грн., а тому у задоволенні позову Хустського обєднаного управління ПФУ Закарпатської області до [PERSON] про стягнення коштів слід відмовити.\~

Outcome: dismissed