Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

Позивач просить скасувати наказ про дисциплінарне стягнення №217-к від 19.03.2018р., яким йому оголошено догану, та стягнути на відшкодування моральної шкоди 3000грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що ніякого порушення трудової дисципліни не вчиняв, обставини, викладені у наказі, не відповідають дійсності, крім того було порушено порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема, йому не було запропоновано надати письмові пояснення, він не відмовлявся їх надати. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди мотивував тим, що протиправні дії відповідача завдали значних моральних страждань, призвели до необхідності докладати додаткові зусилля для організації свого життя, дана догана стала однією з підстав для звільнення, він втратив впевненість в завтрашньому дні. З приводу обставин справи пояснив, що в дійсності зайшов в коридор будівлі, де є їдальня, але не порушував ніяких санітарних правил. Сокліьки не заходив до приміщення , де готують чи приймають їжу, і він не пропускав на територію чи не проводив до їдальні сторонніх осіб, що йому поставили у провину; вказані особи вже знаходились на території, вважає, що вони були пропущені охороною, і він до того не мав ніякого відношення. Позов подано 18.06.2018р. Провадження у справі відкрито 18.06.2018р. в ухвалі відплачу надавався строк для подання відзиву і доказів. Згідно розписки від 27.06.2018р. дана ухвала отримана відповідачем разом з копією позовної заяви. Відповідач не з,явився, відзиву не подав, доказів не подав, викликався двічі, є розписки, про наявність у нього поважних причин неявки чи неподання у вказані строки відзиву та доказів - не повідомив. Суд ухвалив справу розглянути заочно. Судом встановлено наступне: З наданої позивачем трудової книжки видно, що він працював у відповідача, прийнятий на роботу 1.09.2008р. на посаду вчителя з боксу. 15.05.2018р. звільнений за прогули за п.4 ст.40 КЗПП. Наказом № 217-к від 19.03.2018р. , виданим директором Олімпійського коледжу імені [PERSON] на вчителя з боксу [PERSON] накладено дисциплінарне стягнення оголошено догану; зі змісту наказу: 15.03.2018р. [PERSON], старший вчитель з боксу, разом з невідомими сторонніми особами зайшли на територію їдальні через службовий вхід без відповідних дозволів у верхньому одязі та намагались перешкодити приготуванню їжі. Як пояснив сам [PERSON]. на території коледжу до нього підійшли сторонні особи , які хотіли поспілкуватись з працівниками їдальні. Після чого він завів їх у їдальню через службовий вхід. Після розмови з шеф-кухарем [PERSON] залишив їдальню. Про те, що це були працівники телебачення, дізнався пізніше. Давати письмові пояснення відмовився. Своїми діями [PERSON] перевищив свої повноваження і порушив санітарно-епідеміологічні норми. На наказі є припис позивача, що ознайомлений з наказом, не згоден, 22.03.2018р. З заяви [PERSON] від 22.03.2018р. на ім.,я директора коледжу видно, що він просив видати йому наказ про оголошення догани. Зі слів позивача - на даний час він звільнений, звільнення оспорює у суді. Згідно ст.233 КЗпП України встановлено скорочений строк для звернення до суду з позовом про вирішення трудових спорів, а саме: для працівників у інших трудових спорах (крім звільнення) -\~ тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. позивач звернувся до суду у вчасно. Згідно ст..147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Згідно ст..148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця після його виявлення, не рахуючи часу тимчасової непрацездатності чи відпустки; та не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст.149 КЗпП до застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від порушника письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівнику під розписку. Як розяснив\~Пленум Верховного\~суду України\~в Постанові\~№9\~від \~6.11.1992р.\~ «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 18 від 26.10.95р., N 15 від 25.05.98р., - у спорах з приводу порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст..ст.147, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. З аналізу норм трудового права, що регулює дані правовідносини, зокрема порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід дійти висновку, що для правомірного притягнення до дисциплінарної відповідальності необхідна наявність сукупності таких умов: Порушення має стосуватися лише тих обовязків, які є складовими трудової функції працівника і які прямо випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку та повязані з ним, та прямо на нього покладені; Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обовязків як проступок має бути винним і не повязаним з поважними причинами; Для накладення дисциплінарного стягнення має бути встановлена подія (проступок) і обовязково вина працівника, і дані обставини (подія і склад порушення) мають бути доведені саме роботодавцем, є неприпустимим перекладення на працівника обовязку по доказуванню своєї невинуватості. Щодо процедури застосування дисциплінарного стягнення працівнику має бути надана можливість дати письмові пояснення; для надання пояснень працівник повинен знати конкретно за який проступок він притягається до дисциплінарної відповідальності. У трудовому спорі в суді обовязок по доказуванню законності і обґрунтованості накладення дисциплінарного стягнення, покладається не на позивача, а на відповідача. Зі змісту наказу про оголошення догани, в якому не зазначено конкретно які норми посадової інструкції, внутрішнього розпорядку, санітарні норми були порушені працівником. Суду не надано докази на підтвердження тих обставин, які викладені у наказі, тому суд погоджується з позивачем у тому, що дані обставини не підтверджені доказами, і відповідно вважаються недостовірними, а притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим. Також відповідач не довів суду дотримання ним процедури накладення стягнення, яка передбачає проведення певного розслідування факту, з'ясування конкретних його обставин, надання можливості працівнику дати пояснення. В наказі є посилання на відмову позивача від пояснень, натомість сам позивач дану обставину заперечує, а відповідач не надав суду відповідного акту чи іншого доказу, яким би спростовувалось дане ствердження позивача. Таким чином, в межах наданих доказів і встановлених обставин, суд визнає даний наказ незаконним і таким, що підлягає скасуванню, а порушене право позивача підлягає судовому захисту. Згідно ст..237 -1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Виходячи з наведених у позовній заяві обґрунтувань позовних вимог про відшкодування шкоди і з пояснень позивача у судовому засіданні з цього приводу, суд дійшов висновку, що позивач не довів заподіяння йому такої моральної шкоди, яка б призвела до тих небажаних негативних наслідків немайнового характеру, про які він вказує; позивач не надав жодного доказу на підтвердження вказаних ним негативних наслідків, які б могли розглядатись як моральна шкода. В частин посилань позивача на те, що догана стала наслідком його подальшого звільнення, що завдало йому шкоду і позбавила впевненості у завтрашньому дні, то суд такі аргументи не приймає, оскільки як видно з запису про звільнення в трудовій книжці позивача, позивач був звільнений за прогули, і зв'язок з оспореним наказом, яким була оголошена догана, у даному випадку не встановлений. А обовязок по доказуванню заподіяння шкоди покладається на позивача. Таким чином, дані позовні вимоги позивачем не доведені, не встановлено підстави для відшкодування йому моральної шкоди, завданої внаслідок оголошення догани. Тому в цій частині позовних вимог суд у позові відмовляє.

Outcome: partial