Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач ПАТ «ПроКредит Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за Рамковою угодою та кредитним договором, що укладений на її підставі. 04 квітня 2011 року між позивачем ПАТ «ПроКредит Банк» та ФГ «Бутенко Микола Васильович» (далі - третя особа) було укладено Рамкову угоду № FW1602.205 відповідно до якої кредитор зобов'язався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів кредитування у порядку і на умовах, визначених цією угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов'язався належно виконувати всі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов'язань, а також належно виконувати усі інші зобов'язання, передбачені угодою та кредитними договорами. На підставі та в межах вказаної Рамкової угоди позивач та позичальник уклали Договір про надання траншу № 1501.43596/ FW1602.205 від 02.09.2013 року відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 700000 грн. Відповідно до умов кредитного договору (пункт 4) позичальник взяв на себе зобов'язання здійснювати повернення кредиту та сплачувати проценти періодичними платежами, сума і строк сплати яких визначені Графіком (додатки №1 до кредитного договору) в черговості, встановленій Рамковою угодою. Відповідно до п.7.7. Рамкової угоди у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання усіх грошових зобов'язань Позичальника, строк виконання яких настав на момент платежу у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Кредитора у такій черговості незалежно від призначення платежу, вказаного у розрахунковому документів, на підставі якого вносився платіж, якщо інше не встановлено Кредитним договором чи Кредитором: 1) витрати Кредитора, пов'язані з погашенням заборгованості; 2) неустойка; 3) проценти за неправомірне користування кредитом; 4) заборгованість по процентах за користування кредитом; 5) заборгованість по кредиту; 6) проценти за користування кредитом; 7) кредит; 8) інші грошові зобов'язання. Зобов'язання позичальника щодо погашення заборгованості за Кредитними договорами виконане належним чином не було, частиною кредитних коштів позичальник досі користується. Позичальник порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків у зв'язку з чим за ним враховується заборгованість в сумі 836 598,73 грн. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Рамковою угодою та Кредитними Договорами, що були укладені на її підставі, було укладено 2 договори поруки: 1) між позивачем та [PERSON] (надалі - відповідач 1) - Договір поруки № 202783-ДПІ від 04.04.2011 р.; 2) між позивачем та [PERSON] (надалі Відповідач2) - Договір поруки № 202791-ДПІ від 04.04.2011 р. Відповідно до пп.2.1 -2.3 договорів поруки поручителі поручилися перед Кредитором за виконання усіх зобов'язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарні із Позичальником боржники. Розмір зобов'язань Позичальника визначається відповідно до Кредитних договорів. При цьому розмір зобов'язань, які виникають з Рамкової угоди і укладених на її підставі Кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування. Порука у повному обсязі поширюється на зобов'язання позичальника із врахуванням усіх кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до кредитних договорів з моменту набрання ними чинності. Відповідачі зобов'язалися не рідше ніж щомісячно протягом усього часу дії Договору отримувати від Позичальника чи Кредитора інформацію щодо стану виконання зобов'язань Позичальника (п.3.3). Сторони у судове засідання не з'явилися. Представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому наполягає на позовних вимогах та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, письмових заперечень суду щодо позову не надали. За таких обставин, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як встановлено судовому засіданні, 04 квітня 2011 року між позивачем ПАТ «ПроКредит Банк» та ФГ «Бутенко Микола Васильович» (далі - третя особа) було укладено Рамкову угоду FW1602.205 відповідно до якої кредитор зобов'язався здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів кредитування у порядку і на умовах, визначених цією угодою та Кредитними договорами, а позичальник зобов'язався належно виконувати всі умови, необхідні для отримання (а.с. 10-12). На підставі та в межах вказаної Рамкової угоди позивач та позичальник уклали Договір про надання траншу № 1501.43596/ FW1602.205 від 02.09.2013 року (а.с. 13-14) відповідно до якого позичальнику було надано кредит в розмірі 700000 грн., строк користування - 13 місяців від дати видачі кредиту включно, зі сплатою 24% річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Відповідно до п.12.3 Рамкової угоди до усіх вимог, що випливають з Угоди та Кредитного договору, встановлюється позовна давність у 5 років, включаючи вимоги, щодо яких законодавством встановлена спеціальна чи обмежена позовна давність. Відповідно до п.10.4 Рамкової угоди нарахування та сплата пені проводиться за весь час існування заборгованості без застосування встановлених законодавством обмежувальних строків та припиняється у день повного погашення заборгованості. Позичальник порушив умови кредитного договору в частині своєчасної сплати кредиту та відсотків, у зв'язку з чим за ним враховується наступна заборгованість в сумі 836 598,73 грн., з них: - заборгованість по капіталу - 693 939,65 грн.; - заборгованість по процентам - 0,00 грн.; - заборгованість по процентам за неправомірне користування кредитом - 9 284,85 грн.; - пеня - 133 374,23 грн. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за Рамковою угодою та Кредитними Договорами, що були укладені на її підставі, було укладено 2 договори поруки: - Договір поруки № 202783-ДПІ від 04.04.2011 р. між позивачем та [PERSON], який є відповідачем 1 у даній справі (а.с. 15-16); - Договір поруки № 202791-ДПІ від 04.04.2011 р. між позивачем та [PERSON], яка є відповідачем 2 у даній справі (а.с. 17-18). Відповідно до п.3.2 договору поруки поручителі зобов'язалися належно повністю виконати зобов'язання Позичальника у випадку та з моменту виникнення заборгованості ним його зобов'язань (смерть, тривала відсутність, хвороба, ліквідація, банкрутство тощо). Стаття 543 ЦК України надає право позивачу вимагати виконання обов'язку (договірних зобов'язань) частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України. Із позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути вищевказану заборгованість в сумі 836 598,73 грн. з кожного відповідача окремо, що суперечить діючому законодавству, укладеним договорам між сторонамита ціні данного позову. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути вказану заборгованість в сумі 836 598,73 грн. з відповідача [PERSON] та відповідача [PERSON] в солідарному порядку. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином. Згідно ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з відповідачів слід стягнути в солідарному порядку на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial