Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

Позивач - ПАТ «УкрСиббанк» 30.03.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 37213,38 доларів США та 27798,69 грн. заборгованості по пені, що виникла за договором про надання споживчого кредиту №11287064000 від 23.01.2008 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 23.01.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №11287064000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 90000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку 1, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.01.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту. За користування кредитними коштами відповідач-1 зобов'язався сплачувати проценти у розмірі 13,9% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк - у подвійному розмірі. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору. Відповідно до п.4.1. кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит відповідач-1 сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON], а також [PERSON] 23.01.2008 року укладено договори поруки №174267, та №174268. Відповідно до умов договорів поруки, відповідач-2 та відповідач-3 зобов'язались відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем-1 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №11287064000 від 23.01.2008 року, в повному обсязі. Відповідальність відповідача-2 та відповідача-3 є солідарною. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, та надав кредитні кошти позичальнику, а відповідач-1, всупереч умов договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 24.03.2015 року заборгованість відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 37213,38 доларів США, що станом на 24.03.2015 року згідно курсу НБУ (23.287844 грн. за 1 долар США еквівалентно 866619,39 грн.) та пені у розмірі 27798,69 грн., з яких: 32999,72 долари США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7499,72 долари США за строк з 23.06.2014 року по 24.03.2015 року; 4213,66 долари США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3790,59 долари США за строк з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року; 17984,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 25.07.2014 року по 24.03.2015 року; 9814,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за строк з 25.07.2014 року по 24.03.2015 року. З метою виконання умов договору, відповідачам було надіслано вимоги про сплату заборгованості. Однак, з боку відповідачів не було здійснено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні 05.08.2015 року представник позивача Агабалаєва Я.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі до суду двічі не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 69, 81, 82), про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] 23.01.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту №11287064000, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу-1 кредит у сумі 90000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався щомісячно повертати наданий кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку 1, але у будь якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 23.01.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (а.с. 16-25). З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON], а також [PERSON] 23.01.2008 року укладено договори поруки №174267, та №174268 (а.с. 26-27; 28-29). Відповідно до умов договорів поруки, відповідач-2 та відповідач-3 зобов'язались відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем-1 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №11287064000 від 23.01.2008 року, в повному обсязі. Відповідальність відповідача-2 та відповідача-3 є солідарною. Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав відповідачу-1 кредитні кошти, а останній не виконує свої зобов'язання перед Банком. Уклавши з позивачем зазначені договори та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідачі порушили свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. Таким чином, станом на 24.03.2015 року заборгованість відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 37213,38 доларів США, що станом на 24.03.2015 року згідно курсу НБУ (23.287844 грн. за 1 долар США еквівалентно 866619,39 грн.) та пені у розмірі 27798,69 грн., з яких: 32999,72 долари США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7499,72 долари США за строк з 23.06.2014 року по 24.03.2015 року; 4213,66 долари США - заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 3790,59 долари США за строк з 01.05.2014 року по 28.02.2015 року; 17984,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 25.07.2014 року по 24.03.2015 року; 9814,19 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за строк з 25.07.2014 року по 24.03.2015 року (а.с. 44-57 - розрахунок заборгованості). З метою виконання умов договору, відповідачам було надіслано вимоги про сплату заборгованості, проте, кошти не були повернуті позивачу. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 1218,00 грн. з кожного, що сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 0010883192 від 25.03.2015 року (а.с. 5). На підставі викладеного та

Outcome: approved