Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , що був укладений 23.11.2013 року, зареєстрований виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 42, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , обґрунтовуючи позов наступним. 23.11.2013 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження вчинено запис за № 42. За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у неї не склалося, оскільки як виявилось згодом характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, у зв`язку з чим між ними виникали конфлікти та сварки. Вона не проживає з ним як сім`я та не веде спільного господарства. Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання як подружжя стало неможливим. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинилися з 2019 року. Примирення між нею та відповідачем є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з вищезазначених норми Сімейного кодексу України вона має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON] на судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Не заперечує проти проведення заочного розгляду та підтримує свої позовні вимоги. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду заяв та клопотань не заявляв. У разі неявки всіх учасників справи у підготовче засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 СК України). Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 23 листопада 2013 року уклали шлюб, який був зареєстрований Виконавчим комітетом Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, про що було зроблено актовий запис під № 42. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Подружжя спільного господарства не ведуть, позивач має бажання розірвати шлюб. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, відповідно до статті 10 Цивільного кодексу України, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. За частиною 2 вказаної статті, органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями статті 12 Конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема статей 5, 8 вказаного міжнародного договору. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved