Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач просить стягувати з відповідача, як батька їхньої дочки, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно на своє утримання до досягнення [PERSON] трирічного віку, посилаючись на те, що [PERSON] разом з позивачем не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги уточнила, заявивши, що не наполягає на стягненні з відповідача на свою користь аліментів на своє утримання, в решгі вимог просила їх задовольнити. Відповідач до суду з'явився, позовні вимоги не визнав, надавши відзив на позовну заяву в якій заперечив факт проживання їх спільної дочки, [PERSON] з позивачем, надавши довідку про склад сім'ї та довідку про реєстрацію місця проживання дитини за його адресою. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31.10.2015 року відділом державної цивільного стану Малинського районного управління юстиції у Житомирській області від якого мають дитину, [PERSON], [INFO]. Відповідач, проживаючи окремо та будучи офіційно працевлаштованим, ухиляється від виконання обов'язку по утриманню дитини, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст. 84 СК України передбачає, що право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зважаючи на висловлену та підтриману в судовому засіданні позицію позивача про небажання отримувати від відповідача кошти на своє утримання, в цій частині позов не підлягає задоволенню. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини в тому числі і матеріали цивільної справи №283/1459/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, дають підстави для покладення на відповідача обов'язку сплачувати аліменти на дитину в законодавчо визначеному розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.08.2018 року та до досягнення нею повноліття.

Outcome: partial