Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач ПАТ «СК «Українська страхова група» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 29.07.2013 р. між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 28-3001-13-00204, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Хюндай», д.р.н. АА 4527 КА. 16.02.2014 р. о 20.20 год. в м. Києві по пр. Московському, 34-В, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1) «Нісан», номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON] 2) автомобіль потерпілого. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАЇ. Потерпілий звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, складала 6\~969,90 грн. 25.06.2015 р., позивач звернувся з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», оскільки як стало відомо, на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в даній страховій компанії. Рішенням Господарського суду від 07.10.2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено, оскільки судом було отримано відповідь від МТСБУ № 7/2-28/19979 від 14.07.2015 р. про втрату бланку Полісу № АС/8547340. Враховуючи відсутність здійснення виплати на користь позивача, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» просило стягнути з [PERSON] Васильовичасуму сплаченого страхового відшкодування в розмір 6\~969,90 грн. та судові витрати 1\~827,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити. Відповідач [PERSON] проти вимог позову заперечував, просив відмовити в позові в повному обсязі. Представник третьої особи ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи третя особа повідомлялась належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 29.07.2013 р. між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 28-3001-13-00204, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Хюндай», д.р.н. АА 4527 КА. 16.02.2014 р. близько 20.20 год. відповідач [PERSON] в м. Києві по пр. Московському, 34-В, на парковкі «Блокбастер», керуючи автомобілем [NUMBER] під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечним для інших учасників руху та не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, здійснив наїзд на автомобіль марки «Хюндай» д.н.з. АА 4527КА, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києві від 14.0.3.2014 р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 грн. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Зазначена вище ДТП відповідно до норм чинного законодавства України та Договору страхування була визнана страховим випадком. Страховик на підставі Заяви Страхувальника здійснив виплату страхового відшкодування на загальну суму в розмірі 6\~969,90 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9856 від 15 квітня 2014 р. 25.06.2015 р., позивач звернувся з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» в порядку господарського судочинства, оскільки як стало відомо, на момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в даній страховій компанії. Рішенням Господарського суду від 07.10.2015 року в задоволенні позовних вимог було відмовлено, оскільки судом було отримано відповідь від МТСБУ № 7/2-28/19979 від 14.07.2015 р. про втрату бланку Полісу № АС/8547340, а отже відсутні дані належні та допустимі докази щодо сплати страхових платежів за полісом № АС/8547340, а отже, й дати час набрання ним чинності, а також відсутня будь-яка інша інформація щодо забезпеченого даним полісом транспортного засобу, розміру франшизи та інше. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, оскільки відповідач [PERSON] несе відповідальність за завдану ним шкоду відповідно до вимог ст. 993 та ст. 1191 ЦК України. При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача про те, що його цивільно-правова відповідальність як власника транспортного засобу була належним чином застрахована а отже відшкодування шкоди має здійснюватись третьою особою, оскільки відповідного договору страхування відповідачем надано не було, в той же час як рішенням господарського суду встановлено про відсутність будь-якої інформації щодо забезпеченого полісом транспортного засобу на який посилається відповідач [PERSON] по даному спору. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved