Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач, ПАТ «СК «Українська страхова група» 11.05.2018 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 15234 грн. 99 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. в [ADDRESS] відбулося ДТП за участю транспортного засобу «ВYD-3», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті якого транспортні засоби отримали пошкодження. Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3017250511655232. 15 вересня 2017 року до позивача надійшло звернення власника потерпілого в ДТП транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у позивача, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/6947208), який на момент ДТП був діючим. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року по справі №759/14802/17 винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON]. Позивач зазначає, що на вимогу виконання умов полісу АК/6947208, на підставі ремонтної калькуляції від 26 жовтня 2017 року, страхового акту №ДКЦВ-14444 від 26 жовтня 2017 року та розрахунку до нього, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 15234 грн. 99 коп., яке було перераховано на рахунок, визначений потерпілим, що підтверджується платіжним дорученням №5684 від 23 березня 2018 року. Таким чином, враховуючи, що шкода була завдана відповідачем, позивач просить суд стягнути на свою користь в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 15 червня 2018 року, прийнято справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, до провадження Святошинського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 29-30). У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. Від відповідача відзив на заявлені позивачем позовні вимоги відзив не надійшов. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 04 вересня 2017 року о 10 год. 30 хв. в [ADDRESS] відбулося ДТП за участю транспортного засобу «ВYD-3», реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті якого транспортні засоби отримали пошкодження. Факт скоєння ДТП підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №3017250511655232. 15 вересня 2017 року до позивача надійшло звернення власника потерпілого в ДТП транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] звернувся із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач вказує, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у позивача, відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс АК/6947208), який на момент ДТП був діючим. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року по справі №759/14802/17 винною у вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON]. Позивач зазначає, що на вимогу виконання умов полісу АК/6947208, на підставі ремонтної калькуляції від 26 жовтня 2017 року, страхового акту №ДКЦВ-14444 від 26 жовтня 2017 року та розрахунку до нього, було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 15234 грн. 99 коп., яке було перераховано на рахунок, визначений потерпілим, що підтверджується платіжним дорученням №5684 від 23 березня 2018 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В свою чергу, ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Факт настання страхового випадку та розмір завданої шкоди ніким не оспорюється. Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення відповідачем, [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, наявність вини у її діях, що призвело до ДТП, встановлено постановою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2017 року по справі №759/14082/17, сума страхових відшкодувань підтверджується ремонтними калькуляціями, розрахунком фізичного зносу автомобіля та даними акту огляду транспортного засобу і платіжним дорученням щодо виплати стахового відшкодування. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування в розмірі 15234 грн. 99 коп., виплачена потерпілому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved