Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 24.12.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 061-2900/840-0800, відповідно до якого відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 160 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,25 % на рік зі строком користування до 10.12.2037р. Позивач виконав свої обов'язки, надавши відповідачу кредитні кошти. В якості забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 24.12.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 061-2900/840-0800-Р, за умовами якого [PERSON] являється поручителем [PERSON] та несе солідарну відповідальність за несвоєчасне виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобов'язань по поверненню суми отриманого кредиту, за нею утворилася заборгованість в сумі 178914,16 доларів США, що за курсом НБУ на день складання розрахунку становить 2825412,41 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 155 443,71 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 454 767,07 грн., заборгованості за відсотками - 23 262,18 доларів США, що за курсом НБУ становить 367 356,35 грн., заборгованість по підвищеним відсоткам - 208,27 доларів США, що за курсом НБУ становить 3289 грн. 22.08.2014р. позивач направив відповідачам вимогу про виконання своїх зобов'язань та дострокове погашення кредиту, яка залишилася ними без виконання. У зв'язку з цим позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 178914,16 доларів США. разом з судовими витратами в розмірі 3 654 грн. Відповідач [PERSON], не погоджуючись із заявленим позовом, в особі свого представника [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача ПАТ «Універсал Банк» про визнання поруки за договором № 061-2900/840-0800-Р від 27.12.2007р. припиненою. Вимоги зустрічного позову обгрунтовані тим, що позов пред'явлений до поручителя після спливу шестимісячного строку з моменту настання строку для погашення чергового платежу, оскільки останній платіж [PERSON] здійснила 24.01.2014р., вимога до поручителя була направлена 22.08.2014р., а позов до суду пред'явлений лише 03.06.2015р. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом первісні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Проти вимог зустрічного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що пред'явивши 22.08.2014р. вимогу до поручителя про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, в якій зазначено термін повернення кредиту - на шістдесят перший день з моменту її отримання, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання і повинен був пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи з шістдесят першого дня з дати отримання боржником вимоги. Позов до суду було направлено поштою 23.04.2015р., тобто в межах шестимісячного строку на пред'явлення вимоги до поручителя. Представник відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні проти вимог первісного позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись, зокрема на те, що позивачем не надано до суду оригіналу кредитного договору та оригіналів інших документів на підтвердження своїх позовних вимог, тому наданий позивачем розрахунок та нарахування відсотків є безпідставними. Зазначала, що відповідач [PERSON] повернула позивачу 128 671,84 доларів США, і повинна сплатити лише 31 328,16 доларів США. Зустрічні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила зустрічний позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 24 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Уніаерсал Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 061-2900/840-0800, за яким відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 160 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування у розмірі 12,25 % на рік та строком користування до 10.12.2037р. (а.с. 6-13). Згідно з п. 2.4. Договору погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів відповідно до Графіку платежів, що є додатком № 2 до Кредитного договору (а.с. 14-16). 09 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду до кредитного договору, згідно з якою сторони погодили порядок нарахування відсотків за користування кредитними коштами та внесли відповідні зміни до Кредитного договору № 061-2900/840-0800 від 24.12.2007р. (а.с. 20-29). В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним кредитним договором 24 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 061-2900/840-0800-Р, за умовами якого [PERSON] поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі (а.с. 42-43). Також, 09 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду № 1 до договору поруки № 061-2900/840-0800-Р від 24.12.2007р., згідно з якою поручитель засвідчував, що що йому добре відомі усі умови основного договору і він з ними погоджується (а.с. 45-46). Як вказує позивач, у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, за [PERSON] утворилася заборгованість, яка згідно з розрахунком позивача станом на 26.01.2015р. становила 178 914,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складання розрахунку становила 2 825 412,41 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 155 443,71 доларів США, що за курсом НБУ становила 2 454 767,07 грн., заборгованості за відсотками - 23 262,18 доларів США, що за курсом НБУ становила 367 356,35 грн., заборгованість по підвищеним відсоткам - 208,27 доларів США, що за курсом НБУ становила 3 289 грн. (а.с. 34-37). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Підпунктом 1.1.1. Кредитного договору встановлено, що за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або термін погашення) нараховується підвищена процентна ставка в розмірі 36,75% річних. Підпунктом 5.2.5. Кредитного договору сторони погодили, що у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 місяці, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення повідомлення, термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31-й календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Як вбачається з матеріалів справи, 22 серпня 2014 року позивач направив відповідачам вимоги про необхідність виконання своїх зобов'язань за кредитним договором та договором поруки та дострокове погашення кредиту та відсотків в загальному розмірі 169 612,54 доларів США, які залишилися відповідачами без виконання (а.с. 38-41, 47-50). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав до суду розрахунок заборгованості за кредитним договором № 061-2900/840-0800, яка станом на 26.01.2015р. становила 178 914,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складання розрахунку становила 2 825 412,41 грн., і з якої прострочена заборгованість за кредитом - 1027,32 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту - 154 416,39 доларів США, сума відсотків за договором - 23 262,18 доларів США та сума підаищених відсотків - 208,27 доларів США, а також виписку з особового рахунку за період з 24.12.2007р. по 21.12.2015р. (а.с. 163-193). Разом з тим, відповідач [PERSON], заперечуючи проти заявлених позовних вимог, належних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо наявної заборгованості не надала, розмір цієї заборгованості відповідачем в належний спосіб не спростовано. Доводи представника відповідача про нікчемність укладеного кредитного договору у зв'язку з непред'явленням оригіналу цього договору, суд вважає такими, що на увагу не заслуговують, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 178 914,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день складання розрахунку становило 2 825 412,41 грн. підлягають задоволенню. Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання поруки за цим кредитним договором припинено, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя. Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань, пред'явлення вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором протягом зазначеного строку саме позовної вимоги до поручителя. Отже, виходячи з вищевикладеного, вбачається, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 4.2.) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Разом з тим, як встановлено судом, боржник [PERSON] (а відтак і поручитель [PERSON]) первинно взяла на себе зобов'язання повертати суму кредиту з відповідними процентами, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як вбачається з розрахунку заборгованості від 26.01.2015 року, останній платіж було зараховано 24.01.2014 року за розрахунковий період з 15.01.2014р. по 14.02.2014 р., за період з 15.02.2014р. по 26.01.2015р. відомості про зарахування чергових платіжів відсутні, в тому числі за наступний розрахунковий період з 15.02.2014р. по 14.03.2014р. Отже, заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 15 березня 2014 року до 26.01.2015 року (дата розрахунку заборгованості) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України та умов кредитного договору використав право достроково вимагати стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, надіславши 22.08.2014 року повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, змінивши таким чином строк виконання основного зобов'язання, визначивши при цьому, що термін повернення кредиту визнається банком таким, що настав на 61-й день з моменту отримання цієї вимоги. Разом з тим, направлена 22.08.2014 р. досудова вимога про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором протягом 60-ти днів з моменту її отримання в даному випадку не має правового значення для відрахування початку перебігу шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя, оскільки з урахуванням вимог п. 5.2.5. Кредитного договору від дня настання строку виконання основного зобов'язання у вигляді чергового щомісячного платежу - до 14.03.2014 р., позов до поручителя направлено до суду лише 23.04.2015 р., тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Тобто, позивач протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання повинен був звернутися до поручителя саме з позовною, а не будь-якою іншою вимогою. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про припинення поруки [PERSON] на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, та відсутності підстав для солідарної відповідальності відповідачів. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і загальна сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 178 914,16 доларів США, що за курсом НБУ на день складання розрахунку становить 2 825 412,41 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial