Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач (ПАТ «РОДОВІД БАНК») 21.01.2015 р. звернувся первісно до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просив суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором від 05.03.2008 р. № 86.1/АА-00002.08.2 у розмірі 25 133,72 доларів США - по «тілу» кредиту і відсотках та 6 733 259,73 грн. - по пені і 3 % річних (первісно заявлений у позовній заяві розмір позовних вимог, т. 1, а.с. 3). На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Присяжнюк А.Ю. (довіреність від 01.08.2014 р. № 144, т. 1, а.с. 24) у позовній заяві зазначив, що між сторонами 05.03.2008 р. укладено кредитний договір № 86.1/АА-00002.08.2 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк (Позивач) відкрив Позичальнику (Відповідачу) кредитну лінію на загальну суму 14 475,00 доларів США на строк - до 05.03.2015 р., процентна ставка встановлена спочатку у розмірі 12,50 % річних, а після укладення сторонами 13.10.2008 р. додаткової угоди до названого Кредитного договору розмір процентної ставки встановлено 16 % річних. Також умовами Кредитного договору передбачено пеню за порушення строків повернення кредиту чи сплати відсотків у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Передбачені Кредитним договором кошти Відповідач отримав готівкою 05.03.2008 р., відтак Позивач свої зобов`язання за цим Кредитним договором виконав. Проте Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з цим за станом на 16.12.2014 р. мав перед Позивачем заборгованість у розмірі 25 133,72 доларів США - по «тілу» кредиту і відсотках та 6 733 259,73 грн. - по пені і 3 % річних, що складалася з такого: - 517,08 дол. США - поточна заборгованість по кредиту; - 12 574,17 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; - 91,82 дол. США - поточна заборгованість за відсотками; - 11 950,65 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками; - 6 698 859,96 грн. - пеня за невиконання умов договору; - 34 399,77 грн. - загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості. Надалі до суду (до Васильківського міськрайонного суду Київської області) 11.11.2016 р. Позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог (т. 1, а.с. 100-101), згідно з якою просив суд стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором, що за станом на 31.10.2016 р. склала заборгованість у розмірі 25 587,07 доларів США - по «тілу» кредиту і відсотках та 18 055 541,05 грн. - по пені і 3 % річних, що складається з такого: - 13 091,25 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; - 12 495,82 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками; - 9 283 073,72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; - 8 680 255,36 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків; - 92 211,97 грн. - загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості. У подальшому до суду не подавалося заяв про зміну розміру позовних вимог ані первісним Позивачем (ПАТ «РОДОВІД БАНК»), ані його правонаступником (ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»), для якого усі дії, вчинені в цивільному процесі до його вступу, є обов`язковими для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 Цивільного процесуального кодексу України, далі - ЦПК України). Відповідач [PERSON] відзиву із запереченнями проти позовних вимог не подавав, проте 13.12.2016 р. до суду (до Васильківського міськрайонного суду Київської області) подав заяву про застосування позовної давності (т. 1, а.с. 122-123). У зазначеній заяві Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю через пропуск Позивачем строку позовної давності, оскільки він (Відповідач), як вказано в цій заяві, «фактично перестав сплачувати кредит, починаючи з серпня 2011 року». Також у заяві на обґрунтування наведеної позиції Відповідача зазначено, що у Кредитному договорі сторони встановили строки виконання зобов`язання із щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 05.03.2015 р., відтак графіком платежів, який є складовою частиною Кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями, строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.02.2015 р. відкрито провадження в справі (т. 1, а.с. 29); ухвалою названого суду від 20.02.2015 р. справу передано на розгляд до Васильківського міськрайонного суду Київської області (т. 1, а.с. 33). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.03.2015 р. справу прийнято до провадження (т. 1, а.с. 40); заочним рішенням цього суду від 01.04.2015 р. позов було задоволено (т. 1, а.с. 46-48). У подальшому ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2016 р. задоволено заяву Відповідача, скасоване зазначене заочне рішення від 01.04.2015 р., справу призначено до судового розгляду (т. 1, а.с. 93-94). Після повторного автоматизованого розподілу справи ухвалою названого суду від 10.08.2017 р. справу прийнято до провадження в іншому складі суду (т. 1, а.с. 175), а ухвалою від 24.10.2017 р. - передано за підсудністю до Володарського районного суду Київської області (т. 1, а.с. 184-185). Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 21.12.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1, а.с. 197-198); ухвалою цього суду від 02.02.2018 р. задоволено клопотання представника Відповідача Пантєлєєва В.Ю. (довіреність від 03.08.2016 р., т. 2, а.с. 31) та залишено без розгляду позовну заяву (т. 2, а.с. 40-42). Останню скасовано постановою Апеляційного суду Київської області від 24.04.2018 р., справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 2, а.с. 102-104). Надалі ухвалою Володарського районного суду Київської області від 14.05.2018 р. продовжено розгляд справи, призначено підготовче судове засідання (т. 2, а.с. 110-111), ухвалою від 02.07.2018 р. - залишено без розгляду позовну заяву (т. 2, а.с. 150-151), яку постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2018 р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (т. 2, а.с. 206-208). Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 06.11.2018 р. продовжено розгляд справи, призначено підготовче судове засідання (т. 2, а.с. 212-214); ухвалою суду від 26.11.2018 р. було задоволено заяву представника Позивача про відвід судді, справу передано до канцелярії названого суду для повторного автоматизованого розподілу (т. 2, а.с. 246-249). Після повторного автоматизованого розподілу та виконання вимог частин шостої, сьомої статті 187 ЦПК України з метою уточнення зареєстрованого місця проживання Відповідача (т. 3, а.с. 1, 3, 4) ухвалою суду від 06.12.2018 р. відкрито провадження в справі, визначено здійснення розгляду справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29.01.2019 р. (т. 3, а.с. 5-6), відкладене на 20.03.2019 р. за клопотанням представника Позивача. Ухвалою суду від 20.03.2019 р. справу призначено до судового розгляду на 17.04.2019 р. з проведенням судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції з Подільським районним судом міста Києва згідно з поданим Позивачем клопотанням (т. 3, а.с. 45-50); ухвалою суду від 17.04.2019 р. судове засідання відкладено на 29.05.2019 р. через неможливість проведення відеоконференції з названим судом міста Києва у зв`язку із зайнятістю технічно оснащених для її проведення залів суду (т. 3, а.с. 58-59); ухвалою суду від 29.05.2019 р. змінено порядок розгляду справи через відхилення Подільським районним судом міста Києва заявки на бронювання майданчику для проведення відеоконференцзв`язку, справу призначено до судового розгляду в залі суду Володарського районного суду Київської області на 05.08.2019 р. (т. 3, а.с. 71-72), відкладено на 09.09.2019 р. через неявку учасників справи. Ухвалою суду від 09.09.2019 р. задоволено клопотання ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та залучено їх до участі у справі як правонаступника первісного Позивача (ПАТ «РОДОВІД БАНК») за договором про відступлення права вимоги від 24.05.2019 р. № 15, згідно з яким Новий кредитор набув права вимоги Банку, зокрема, до Відповідача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за Кредитним договором від 05.03.2008 р. № 86.1/АА-00002.08.2, що є предметом розгляду в цій цивільній справі (т. 3, а.с. 95-96, 99-101, 102, 108-109, 114-116, 117), відповідно для забезпечення участі в розгляді справи представника залученого правонаступника Позивача судове засідання відкладено на 21.10.2019 р. (т. 3, а.с. 126-128), надалі на 11.11.2019 р. за клопотанням Позивача. Ухвалою суду від 11.11.2019 р. залишено без розгляду клопотання представника Позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через непідтвердження належними документами повноважень цього представника, відповідно судове засідання для забезпечення участі представника Позивача відкладено на 02.12.2019 р. (т. 3, а.с. 155-156). Ухвалою суду від 02.12.2019 р. задоволено клопотання представника Позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, судове засідання відкладено на 14.01.2020 р. та призначено його проведення дистанційно в режимі відеоконференції з Київським районним судом міста Одеси (т. 3, а.с. 175-177). Ухвалою суду від 14.01.2020 р. за клопотання представника Позивача через перебування «на тривалому стаціонарному лікуванні» (т. 3, а.с. 196) відкладено на 11.02.2020 р., одночасно зобов`язано представника Позивача надати докази зазначеної обставини, а також задоволено клопотання представника Відповідача [PERSON] та витребувано у правонаступника Позивача (ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») оригінали документів, які містяться в кредитній справі Відповідача [PERSON] за кредитним договором від 05.03.2008 р. № 86.1/АА-00002.08.2, право вимоги за яким відступлено згідно із згаданим вище договором (т. 3, а.с. 202-204). Надалі судове засідання 11.02.2020 р. через неявку представника Відповідача відкладено на 21.02.2020 р. У судовому засіданні 21.02.2020 р. оголошено перерву до 30.03.2020 р. через надання представником Позивача в судовому засіданні на виконання названої вище ухвали суду від 14.01.2020 р. для долучення до матеріалів справи копій витребуваних судом за клопотанням представника Відповідача документів, які не відповідали наданим оригіналам (дублювання, нестача окремих сторін тощо) та для забезпечення права сторони Відповідача ознайомитися з долученими доказами (т. 4, а.с. 2-5). У подальшому судові засідання відкладалися за клопотаннями представника Позивача та клопотаннями представника Відповідача через запровадженні в державі карантинні заходи (т. 4, а.с. 29, 40, 57, 60, 70, 91, 103). У судове засідання 15.01.2021 р. представник Позивача не з`явився, до суду засобами електронної пошти подано клопотання представника Позивача Слостіна А.Г. (довіреність від 04.08.2020 р., т. 4, а.с. 112) про розгляд справи без участі Позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують (т. 4, а.с. 109-110). Після оголошення згаданої перерви в судовому засіданні представник Відповідача до суду надалі не з`являвся. Про дати, час і місце розгляду справи Відповідач та його представник [PERSON] повідомлялися за наданими ним поштовими адресами, зокрема Відповідач - за адресою зареєстрованого місця проживання (т. 3, а.с. 4). Відповідач [PERSON] отримав повістки на 05.05.2020 р., 16.06.2020 р., 18.08.2020 р., 28.09.2020 р., що підтверджено поштовими повідомленнями (т. 4, а.с. 37, 54, 67, 88), останні поверталися без вручення (т. 4, а.с. 98), судові повістки його представникові [PERSON] поверталися з відмітками «адресат відсутній» (т. 4, а.с. 38, 55, 68, 89, 100); про зміну поштових адрес та про причини неявки Відповідач та/або його представник [PERSON] суд не повідомляли. За наведених обставин, Відповідач та його представник [PERSON] вважаються належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи пунктів 1, 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України. У зв`язку з цим суд також у порядку статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовує як джерело права практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (зокрема, пункт 41 рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»). За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в згаданому вище клопотанні про розгляд справи без їх участі (т. 4, а.с. 110), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача та його представника у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Відповідно до загальних засад змагальності і диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (частина перша статті 13 ЦПК України); кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім встановлених законом випадків; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша, третя, четверта статті 12 ЦПК України); учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини другої статті 43 ЦПК України). Згідно з підпунктами 9, 11 пункту 1 розділу XIII ЦПК України справи у судах, зокрема, першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Заяви і скарги, подані до набрання чинності новою редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу; такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, розглянувши матеріали справи й оцінивши наявні в ній докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи судом встановлено, що 05.03.2008 р. між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) укладено кредитний договір за № 86.1/АА-00002.08.2, копію якого додано до позовної заяви (т. 1, а.с. 5-6). За умовами зазначеного Кредитного договору названий Банк відкриває Позичальнику (Відповідачеві) відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 14 475,00 доларів США терміном до 05.03.2015 р. включно (пункт 1.1 Договору); кредитні кошти надаються виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів (пункт 1.2 Договору). Пунктом 1.5 Кредитного договору процентна ставка встановлена у розмірі 12,5 процентів річних. Надалі додатковою угодою від 13.10.2008 р., копія якої додана до позовної заяви (т. 1, а.с. 10) сторонами узгоджено зміну розміру процентної ставки та встановлення її у розмірі 16 процентів річних, виклавши згаданий пункт 1.5 Кредитного договору у новій редакції. Порядок погашення зазначеного кредиту визначено в розділі 3 Кредитного договору, згідно з умовами якого Позичальник (Відповідач) зобов`язався погашати заборгованість за кредитом у сумі 172,32 долари США щомісяця до 10-го числа (включно) кожного календарного місяця шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку та повернути одержані кредитні кошти не пізніше 05.03.2015 р. (пункти 3.1, 3.2 Договору). У такий же строк і спосіб Відповідач мав сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами (пункт 3.3 Договору). За порушення Позичальником (Відповідачем) строків повернення кредиту чи сплати відсотків передбачено пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (пункт 3.9 Договору). Додатком 1 до Кредитного договору, копія якого також додана до позовної заяви (т. 1, а.с. 7-9) визначено графік погашення заборгованості, в тому числі щомісячну суму платежу за розрахунковий період, включаючи погашення основної суми кредиту та процентів за кредит, починаючи з 10.04.2008 р. (термін сплати першого платежу) у розмірі щомісячного платежу 305,80 доларів США (172,32 доларів США за основний кредит + 133,48 доларів США сплати процентів за кредит) та до 05.03.2015 р (термін сплати останнього 84-го платежу) у розмірі 174, 92 доларів США (172,44 доларів США за основний кредит + 2,48 доларів США сплати процентів за кредит). Одержання Відповідачем кредитних коштів за Кредитним договором підтверджено доданою до позовної заяви копією заяви на видачу готівки № 1480_6 від 05.03.2008 р. на ім`я Відповідача (т. 1, а.с. 15). Факт укладення зазначеного Кредитного договору та наведені умови цього Кредитного договору, включаючи розмір одержаного кредиту, умови кредитування та порядок погашення заборгованості щомісячними платежами згідно з графіком, визначеним у додатку № 1 до цього Кредитного договору, строк кредитування - до 05.03.2015 р., не заперечується Відповідачем, що вбачається зі змісту згаданої вище заяви Відповідача про застосування позовної давності (т. 1, а.с. 122-123). Як стверджено Відповідачем у цій заяві (виділено жирним шрифтом), він перестав сплачувати кредит, починаючи із серпня 2011 року (т. 1, а.с. 122). За загальним правилом частини першої статті 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Крім того, представником Позивача до матеріалів справи долучено копії матеріалів щодо проведеної 01.10.2015 р. зустрічі представників ПАТ «РОДОВІБ БАНК» з Відповідачем [PERSON] з питання погашення кредитної заборгованості (т. 3, а.с. 227-240, 241-260; т. 4, а.с. 7-25), які суд до уваги не бере, оскільки, як вбачається з протоколу цієї зустрічі, вона стосувалася забезпечення виконання Позичальником (Відповідачем) названого вище заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.04.2015 р., що надалі ухвалою цього суду від 26.10.2016 р. було скасовано. Додані до цих матеріалів докази уступки права вимоги судом у цьому рішення також не оцінюються, оскільки вони надавалися суду та оцінювалися під час вирішення питання щодо залучення правонаступника Позивача (ухвала суду від 09.09.2019 р., т. 3, а.с. 126-128). Відповідно до норм частини першої статті 509, частини першої статті 525 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За визначеннями частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України). За визначеннями статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України). Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 910/1238/17). Зважаючи на усе викладене та встановлені судом обставини, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 05.03.2008 р. № 88.1/АА-00002.08.2, укладеного ним з ПАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого у справі є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПИТАЛ», та не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання. У зв`язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань у Відповідача склалася заборгованість за станом на 31.10.2016 р. у розмірі 25 587,07 доларів США - по «тілу» кредиту і відсотках та 18 055 541,05 грн. - по пені і 3 % річних, що складається з такого: - 13 091,25 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; - 12 495,82 дол. США - прострочена заборгованість за відсотками; - 9 283 073,72 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; - 8 680 255,36 грн. - пеня за несвоєчасне погашення відсотків; - 92 211,97 грн. - загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості. Розрахунок наведеної заборгованості за станом на 31.10.2016 р. додано до згаданої вище заяви Позивача про збільшення позовних вимог (т. 1, а.с. 100-101, 102-105). Вирішуючи питання щодо можливості стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості у наведеному розмірі (25 587,07 доларів США - по «тілу» кредиту і відсотках та 18 055 541,05 грн. - по пені і 3 % річних) або застосування строку позовної давності, про сплив якої вказано в заяві Відповідача (т. 1, а.с. 122-123), суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За визначенням статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Водночас положеннями частини першої, пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша, п`ята статті 261 ЦК України). Крім того, статтею 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до норм статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з правовими висновками Верховного Суду якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (зокрема, постанови Верховного Суду від 09.10.2019 р. у справі № 401/3136/16-ц, від 23.12.2020 р. у справі № 127/23910/14-ц, аналогічні висновки викладено також й у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 09.11.2016 р. у справі № 6-2170цс16). Таким чином, зважаючи на наведені законодавчі норми та висновки Верховного Суду, суд виходить з того, що у справі, що розглядається умовами Кредитного договору від 05.03.2008 р. передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами згідно з графіком погашення заборгованості, викладеному у додатку 1 до цього Кредитного договору, відтак право кредитора (Банку) вважається порушеним з моменту недотримання боржником (Відповідачем) строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення, а не з часу останнього внесеного Відповідачем на погашення кредиту платежу, як ним помилково зазначено в заяві про застосування позовної давності (т. 1, а.с. 122). При цьому даний позов подано до суду, як наводилося вище, 21.01.2015 р., тобто до спливу 01.03.2015 р. строку повернення кредиту в цілому. З огляду на викладене суд дійшов до висновку про сплив за станом на день звернення до суду трирічного строку позовної давності щодо стягнення з Відповідача щомісячних платежів за Кредитним договором від 05.03.2008 р., строк сплати яких графіком погашення кредитної заборгованості (тобто додатком 1 до Кредитного договору) був визначений до 21.01.2012 р. (тобто за три роки до дня подання до суду позову). Тому з Відповідача на користь Позивача слід стягнути заборгованість по «тілу» кредиту і відсотках не у розмірі 25 587,07 доларів США, що заявлений до стягнення у заяві про збільшення позовних вимог (т. 1, а.с. 100-101), а в розмірі, що становить суму щомісячних платежів, починаючи з 10.02.2012 р. до 05.03.2015 р., а саме: у розмірі 10 395,40 доларів США. При цьому, приймаючи рішення про стягнення наведеної заборгованості в іноземній валюті, суд бере до уваги, що саме наведена іноземна валюта (долари США) визначена як та валюта, в якій Відповідач мав повертати кредитну заборгованість щомісячними платежами згідно з умовами пунктів 3.1, 3.3 Кредитного договору від 05.03.2008 р. та додатку 1 до цього Кредитного договору, в якому визначено графік погашення заборгованості (т. 1, а.с. 5, 7). Наведений висновок відповідає приписам частин першої статті 1049 ЦК України про те, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, зокрема, грошові кошти у такій самій сумі, а також відповідним висновкам Касаційного цивільного суду, викладеним, зокрема, у постанові від 16.10.2019 р. у справі № 362/6133/14-ц, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 04.07.2018 р. у справі № 761/12665/14-ц, від 16.01.2019 р. у справі № 373/2054/16-ц. Крім того, зважаючи на зазначений вище спеціальний річний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд вважає, що з Відповідача на користь Позивача слід стягнути пеню за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та пеню за несвоєчасне погашення відсотків, проте так само в меншому від заявленого в позові розміру, а саме: пеню за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 1 959 920,16 грн. (замість 9 283 073,72 грн.) та за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 1 870 776,88 грн. (замість 8 680 255,36 грн.), що загалом складає 3 830 697,04 грн. замість заявлених Позивачем до стягнення 17 963 329,08 грн. (т. 1, а.с. 105). Також з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню три відсотки річних від суми простроченої кредитної заборгованості, що не обмежується строками позовної давності, а відтак підлягає до стягнення заявлена сума 92 211,97 грн. (т. 1, а.с. 101, 105). Таким чином, враховуючи усе викладене вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого за договором відступлення права вимоги є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково, а саме: в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за кредитним договором від 05.03.2008 р. № 88.1/АА-00002.08.2 у розмірі 10 395,40 доларів США - по «тілу» кредиту і відсотках та 3 922 909,01 грн. (3 830 697,04 грн. + 92 211,97 грн.) - по пені і 3 % річних. Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, оскільки таких вимог і розрахунків сторони суду не надавали, в тому числі з урахуванням заміни первісного Позивача правонаступником за договором про відступлення права вимоги, що не містить відомостей про передачу права вимоги щодо стягнення сплаченого судового збору. Зважаючи на складність справи (зокрема, з урахуванням тривалого розгляду в чотирьох судах різним складом суду) складання повного рішення суду в цій справі відкладено в межах десятиденного строку з дня закінчення розгляду справи (частина шоста статті 259 ЦПК України). Відповідно до статей 3, 15, 16, 256-258, 261, 267, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610, 611, 625, 626, 629, 634, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial