Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05 січня 2009 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 29\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення , що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» , які викладені на сайті банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором,\~\~а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У зв'язку із визначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором\~\~відповідач станом на 30 червня 2017 року має заборгованість в розмірі 81\~032,67 гривень, яка складається з наступного: - 6\~806,38 грн. - заборгованість за кредитом; - 66\~418,62 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3\~472,78 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 3\~834,89 грн. - штраф ( процентна складова). На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь\~\~суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 81\~032,67 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~600,00 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а також про згоду на ухвалення судом заочного рішення. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позивач надав до суду неналежні докази на підтвердження своїх вимог, а саме розрахунок заборгованості, який не містить реквізити платіжної картки та /або рахунку, нечитабельну заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, Умови та Правила надання банківських послуг без підпису відповідача. Крім того, позивачем не надано меморіальний ордер перерахування кредитних коштів з рахунку позивача на рахунок відповідача, графік платежів, докази на підтвердження здійснення останнього платежу, банківську виписку з картрахунку, копію самої картки. Крім того, у справі відсутній кредитний договір, оскільки наявні документи не утворюють визначеної кредитором сукупності документів, що разом складають договір. Просять в задоволенні позову відмовити . Крім того, представником відповідача надано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивач, звернувшись до суду із заявою в 2017 році, пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з\~ ч.ч.\~1,\~2\~ \~ст.\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються,\~зокрема,\~ письмовими, речовими і електронними доказами. Відповідно до\~ст..\~80\~ ЦПК\~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з\~ч.ч.\~1,\~5,6\~ст.\~81\~ЦПК \~України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з наданої суду представником позивача виписки про рух грошових коштів за карт-рахунком [PERSON] (основна карта № 5577212904459297) за період з 05 січня 2009 року по 30 червня 2017 року, 05 січня 2009 року [PERSON] встановлено кредитний ліміт в сумі 29\~000,00 грн. , який в подальшому змінювався банком. Відповідач активно користувався даною карткою, вносив платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитом. Крім того, з довідки, наданої позивачем вбачається, що вищезазначена картка перевипускалася, та строк дії первісно виданої карти подовжувався. За встановлених обставин надані позивачем докази про існування договірних відносин з відповідачем в даному випадку є належними та допустимими в розумінні положень\~ст. 78 ЦПК України\~і підтверджують наявність кредитних відносин між сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 30 червня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 81\~032,67 гривень, яка складається з наступного: - 6\~806,38 грн. - заборгованість за кредитом; - 66\~418,62 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 3\~472,78 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф ( фіксована частина); - 3\~834,89 грн. - штраф ( процентна складова). \~Системний аналіз наявних документів дає підстави зробити висновок про те, що відповідач [PERSON] 05 січня 2009 року уклав з позивачем кредитний договір на відповідну суму, в теперішній час не виконує зобов'язання по поверненню кредиту та оплаті за користування ним, має заборгованість за договором. Щодо застосування позовної давності суд приходить до наступного. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно з інформацією позивача\~строк дії карти був продовжений до листопада 2015 року. З огляду на викладене та з урахуванням факту пред'явлення банком позову у серпні 2017 року, суд вважає, що банком не пропущено строк звернення до суду за захистом прав, оскільки позов подано в межах позовної давності з часу закінчення строку дії картки (листопад 2015 року) . У відповідності зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконав свої обов'язки по наданню кредиту, а відповідач отримав кредит, але належним чином не виконав свої обов'язки за договором. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач дійсно має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6\~806,38 грн. , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Разом з тим, відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1\~ст. 651 ЦК України\~зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 3\~ст.1056-1 ЦК України\~передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Водночас, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (ч.4\~ст.1056-1 ЦК України). Незважаючи на надання кредитору та позичальнику права самостійно визначати спосіб та порядок збільшення кредитором змінюваної процентної ставки у кредитному договорі, певні гарантії, передбачені Законом, ЦК України, повинні бути дотримані. Відповідно до\~ст.1056-1 ЦК України\~кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим ч. 5\~ст. 1056-1 ЦК України. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки (ч. 6\~ст. 1056-1 ЦК України). У п. 28\~Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин»\~Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надав роз'яснення про те, що при підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Позивачем не наданого жодного належного та допустимого доказу, вважати, що між сторонами укладено кредитний договір із встановленням змінюваної процентної ставки. Оцінюючи порядок збільшення фіксованої процентної ставки, суд зазначає, що у абзаці 3 п.28 Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей або в порядку, визначеному частиною шостою\~статті 1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить статті 1056-1ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. Таким чином, суд приходить до висновку, що збільшення фіксованої процентної ставки здійснено кредитором в односторонньому порядку. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за договором з 05 січня 2009 року до 01 вересня 2014 року, а саме до зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки в бік її збільшення. При визначенні розміру заборгованості відповідача за процентами за користування кредитом з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року суд виходить з погодженої процентної ставки по кредиту 30 % на рік на залишок заборгованості. Отже розмір заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року становить : 1 033 днів х 30 % : 360 днів х 6\~806,38 гривень : 100% = 5\~859,16 копійок. Стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом нараховані за ставкою 30 % річних станом на 31 серпня 2014 року в розмірі 1111 гривень 31 копійок ( зазначені в розрахунку як « Загальна заборгованість за процентами ( накопичувальним підсумком)» і проценти за користування кредитом за період часу з 01 вересня 2014 року по 30 червня 2017 року в розмірі 5 859 гривень 16 копійок, а загальна сума заборгованості за процентами з урахуванням вищевикладеного становить 6\~970 грн. 47 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми пені та штрафу суд встановив наступне. Згідност..2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року\~на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрована у [INFO], тобто населеному пункті, яке відповідно до Розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, відноситься до населеного пункту, де здійснювалася антитерористична операція. На запит суду ПАТ КБ «\~\~Приватбанк» надав відповідь, згідно з якою надати окремий розрахунок заборгованості по пені не виявляється можливим з технічних причин. Суд вважає необхідним відмовити у позовних вимогах щодо стягнення пені та штрафу за систематичне порушення боржником своїх обовязків зі сплати кредиту, оскільки, згідно розрахунку вимог банку щодо кредитної заборгованості, банк повинен зупинити ці нарахування з 14 квітня 2014 р. і у період проведення антитерористичної операції. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнення заборгованості без урахування сум пені, нарахованої після 14 квітня 2014 року, та штрафу. На підставі викладеного, враховуючи, що [PERSON] не виконала належним чином зобов'язання, передбачені кредитним договором, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, що утворилась станом на 30 червня 2017 року, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 6\~806,38 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6\~970, 47 грн., що в загальному розмірі становить 13\~776,85 грн. Крім того, у відповідності зі\~ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В судовому засіданні документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у розмірі 1 600,00 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, на 17 %, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача, пропорційно задоволеним вимогам, 17 % від 1 600,00 грн., що становить 272,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial