Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому виселити відповідача з належного їй житлового будинку № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області посилаючись на те, що даний будинок належить їй на праві приватної власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17.03.2006 року. Відповідач проживає у даному будинку, добровільно виселятися не бажає, чим порушує її права. Позивач зверталася з приводу незаконного вселення відповідача до будинку до правоохоронних органів, однак, позитивних результатів це не дало. Відповідач у судовому засіданні визнав факт проживання в [INFO], позовні вимоги не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що даний будинок належав його дружині [PERSON] та позивач шахрайським шляхом заволоділа цим будинком, з приводу чого мається кримінальне провадження. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, про обставини пояснила, як зазначено вище. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки Дергачівського району Харківської області належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 17.03.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.8). Відповідач проживає у зазначеному вище будинку, що було ним визнано у судовому засіданні, та підтверджено показаннями свідка [PERSON] Статтею 41 Конституції України\~та ст.1 першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів «2,4,7\~та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти. Користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до\~ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обовязком власника не є доказування неправомірності дій відповідача. Вони припускаються такими, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. Частиною 2\~ст.386 ЦК\~України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому. Відповідно до частини першої\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою\~статті 15 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. Самостійного права на житловий будинок № 39 по вул. Харківській в с. Подвірки на підставах, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо\~статті 810 ЦК України,\~61 та 64 ЖК України) відповідач не набув, що було підтверджено ним у судовому засіданні. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги щодо виселення відповідача- підлягають задоволенню. Судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 487,20грн. згідно квитанції від 25.12.2015 року, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Частинами 1,2 ст. 209 ЦПК України передбачено, що суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved