Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.115 КЗпП заборгованість по заробітній платі в сумі 15296,99грн. за період з 01.07.2006р. по 31.07.2018р. Позов вмотивований тим, що він є працівником відповідача, заробітна плата нараховувалась, але не виплачувалась у повному обсязі, виникла вказана заборгованість, з приводу виплати якої він звертався до відповідача, але відповідач його вимогу по виплаті боргу з зарплати не виконав. Відповідач в судове засідання 29.10.2018р. не явився, подав відзив, в якому визнав, що станом на 24.10.2018р. заборгованість по заробітній платі позивача дійсно є у розмірі 11804,89грн., та на підтвердження такої заборгованості надав суду довідку від 24.10.2018р. і відомість №594 від 22.10.2018р. про виплату позивачу заробітної плати 5000грн. Позивач після отримання відзиву зменшив розмір позовних вимог, і просив стягнути з відповідача заборгованість по зарплаті в сумі 11804,89грн. ( з урахуванням виплачених за час після подання позову грошових коштів.) У відзиві відповідач просив відкласти розгляд справи і вважав за потрібне заслухати в судовому засіданні пояснення представника відповідача. В судове засідання представник відповідача не явився, подав клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з відрядженням представника з 29.10.2018р. по 2.11.2018р. Суд у зв'язку з першою неявкою відповідача судове зсідання відклав. У друге судове засідання 22.11.2018р. представник відповідача повторно не явився, подав клопотання про відкладення судового засідання у зв'язку з відрядженням представника згідно наказу від 15.11.2018р. (відрядження з 19.11.2018р. по 23.11.2018р.) . суд у даному клопотанні відмовив, виходячи з того, що дана неявка є повторною, що відповідачем є юридична особа, тому відрядження одного працівника (представника - начальника ВП та ЕА) не є причиною поважною для того, щоб відправити до суду іншого працівника з виданою йому довіреністю. При цьому суд також врахував, що відповідач мав достатньо часу для подання суду всіх наявних у нього доказів та для подання відзиву з усіма наявними у відповідача аргументами та запереченнями проти позову, та/або для подання письмових пояснень представника відповідача, які він мав намір дати в судовому засіданні. Суд враховував, що даний спір є трудовим, для якого встановлено скорочені строки розгляду, не вбачив підстав для визнання явки представника відповідача (для дачі особистих пояснень) в судове засідання обов'язковою, і ухвалив справу розглянути у відсутності відповідача за наявними у справі доказами. Враховуючи, що у справі є відзив відповідача, то дана справа розглядається у відсутності вказаного учасника справи, але не як заочне рішення за правилами , встановленими статтею 280 ЦПК України. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Тому справа розглядається без участі сторін. Справа як трудовий спір розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач подав клопотання про розгляд справи у порядку звичайного (не спрощеного) провадження. Разом з тим, враховуючи приписи п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України щодо розгляду трудового спору виключно у спрощеному провадженні, і положення ч.7 ст.277 ЦПК України , якими не передбачено подання стороною клопотання про розгляд трудового спору у порядку звичайного позовного провадження, а також враховуючи, що предметом спору є заробітна плата, що з юридичної точки зору не може розглядатись як особливо складна справа, то суд не вбачив підстав для розгляду справи в порядку звичайного позовного провадження і для призначення підготовчого засідання, тим більше, що сторони мали достатньо часу для подання всіх передбачених процесуальним законом заяв по суті справи, а також наявних у них доказів. Дослідивши подані докази та проаналізувавши всі аргументи сторін, викладені у позовній заяві та у відзиві, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: Позов подано 19.09.2018р. З копії трудової книжки встановлено, що з позивач є працівником відповідача, прийнятий на роботу і перебуває у трудових відносинах з відповідачем з 13.10.2003р. В трудовій книжці запису про звільнення нема. З наданої відповідачем Довідки про заборгованість заробітної плати станом на 24.10.2018р. , виданої [PERSON] , встановлено, що існує заборгованість за листопада 2014р. 3454,23грн., за квітень та липень 2015р. - 5202,98грн. і 1439,31грн., за лютий 2016р. - 1458,53грн., за лютий 2017р. - 249,84грн., всього 11804,89грн. , довідка за підписом директора і головного бухгалтера. Також відповідачем надано відомість №594 від 22.10.2018р. про виплату позивачу заробітної плати 5000грн. Суд не має підстави не вірити в достовірність даної довідки про наявну заборгованість. І з такою сумою боргу погодився позивач. Таким чином, встановлено, що дійсно існує вказана заборгованість відповідача перед працівником (позивачем) по заробітній платі у вказаній сумі. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Працівник не обмежений строком звернення до суду з позовом про виплату заборгованості по зарплаті. Таким чином, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача всієї наявної заборгованості по заробітній платі, підтвердженої наданою відповідачем довідкою. Відповідач станом на день розгляду справи не надав відомостей про зменшення заборгованості за вказаний час - після видачі наведеної вище довідки. Відповідач не надав доказів на підтвердження виплати заборгованості із заробітної плати позивачу, підстав для звільнення відповідача від даного обов'язку суд не вбачає. Не встановлено факту ухилення самого працівника від отримання вказаної заборгованості. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 11804,89грн.

Outcome: approved