Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов до відповідача, посилаючись на ту обставину, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина, - [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини, яка проживає разом із позивачем, хоча офіційно працевлаштований та має регулярний щомісячний дохід у розмірі 2000,00-2500,00 грн. Відсутність з боку відповідача матеріальної допомоги на утримання дитини ставить позивача у скрутне матеріальне становище та не дає їй належною мірою забезпечувати потреби дитини. Крім іншого, дитина часто хворіє на гострий бронхіт, має діагноз «хронічний бронхіт», що потребує витрачання значних коштів на лікування дитини та реабілітацію. У зв'язку із зазначеним позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на користь позивача кошти на додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина у сумі 500,00 грн., щомісячно до повноліття дитини. Позивач та її представник під час розгляду справи змінили позовні вимоги, та обставини, які послугували причиною для звернення до суду, остаточно просили суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку(доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також просили суд не приймати до уваги надані позивачем платіжні чеки на підтвердження понесених додаткових витрат, доданих до позовної заяви під час звернення до суду, просили врахувати платіжні чеки, долучені до заяви про уточнення позовних вимог від 25.11.2014 року, просили суд стягнути з відповідача відповідно до вказаних чеків понесені додаткові витрати за вересень-листопад 2014 року в сумі 2341,00 грн. з відповідача на користь позивача. Уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.. Відповідач та його адвокат у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу(заробітку) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, визнали, позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування дитини визнали частково. Погодилися про обов'язок батька нести додаткові витрати та погодилися із розміром додаткових витрат в частині дійсно підтверджених та наданих позивачем чеків, що досліджувалися у судовому засіданні. Із сумою, що вказана позивачем у розмірі 2341,00 грн. не погодились, оскільки така не відповідає дійсним витратам, що понесена позивачем на лікування дитини. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить, свідоцтво про шлюб, серійний [NUMBER], видане 07.03.2008 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області, свідоцтво про народження серійний [NUMBER], видане 07.10.2008 року Степанівською сільською радою Суворовського району м.Херсона, актовий запис № 23. З квітня 2013 року сторони проживають окремо, дитина проживає разом з позивачем. З червня 2014 року відповідач припинив надання матеріальної допомоги у добровільному порядку на утримання дитини. В досудовому порядку добровільно визначитись з участю кожного із сторін в утриманні дитини, останнім не вдалось можливим. Зазначені обставини сторонами не заперечуються, підтверджуються матеріалами справи, у зв'язку із чим вважаються судом встановленими та такими, що не потребують додаткового доказування. Згідно довідки № 06-22/866 від 15.08.2014 року, виданої КЗ Херсонською обласною психіатричною лікарнею, [PERSON] працює у закладі агентом з постачання та отримує заробітну платню, яка в середньому складає 1728,00 грн. на місяць. Відповідно до наявної у матеріалах справи копії трудової книжки [PERSON], остання з 28.09.2011 року офіційно не працевлаштована, заробітної плати не отримує, не є приватним підприємцем, про що в свою чергу свідчить довідка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 19304032 від 17.09.2014 року. Неможливість працевлаштуватись [PERSON] обумовлено тим, що її та відповідача син, [PERSON],[INFO], є часто хворіючою дитиною, що підтверджується численними виписками з особистої амбулаторної картки дитини, наявними у матеріалах справи, періодично потребує реабілітації, яку проходить у пульмонологічному санаторію. З цих підстав, позивач покинула роботу та не має можливості працювати. Крім цього, позивач, за відсутності матеріальної допомоги з боку відповідача у вигляді аліментів, також самостійно несе додаткові витрати на дитину: на її лікування та догляд, які позивач підтверджує долученими до матеріалі справи платіжними чеками. Дослідивши зазначені платіжні чеки, суд приходить до висновку, що платіжні документи, які підтверджують понесенні позивачем додаткові витрати на дитину: № 38841 від 16.09.2014 року на суму 11,36 грн; чек №38850 від 16.09.2014 року на суму 9,29 грн; чек № 38876 від 16.09.2014 року на суму 16,72 грн; чек № 38073 від 16.09.2014 року на суму 51,29 грн; чек б/н від 01.11.2014 року на суму 48,42 грн; чек № 48023 від 21.10.2014 року на суму 32,05 грн; чек № 56290 від 06.11.2014 року на суму 101,97 грн; чек № 200761 від 08.10.2014 року на суму 25,17 грн; чек № 142256 на суму 231,73 грн; чек № 200376 від 06.10.2014 року на суму 66,20 грн; чек № 20492 від 03.11.2014 року на суму 100,24 грн; чек № 142256 від 12.10.2014 року на суму 231,73 грн;чек №114981 від 31.10.2014 року на суму 111,89 грн; чек № 142257 від 12.10.2014 року на суму 28,17 грн; чек № 00001 від 01.11.2014 року на суму 48.80 грн; чек № 38849 від 16.09.2014 року на суму 33,17 грн; чек № 38882 від 16.09.2014 року 7,32 грн; чек № 38836 від 16.09.2014 року на суму 74,90 грн; чек № 38855 від 16.09.2014 року на суму 06,63 грн. дійсно підтверджують додаткові витрати на дитину, понесені [PERSON], та визнаються відповідачем, як доказ понесених витрат в сумах, які зазначені у перелічених чеках. Платіжний чек №01 від 17.09.2014 року в частині оплати вартості інсулінового шприця в сумі 2,28 грн. не приймається судом в якості доказу на підтвердження додаткових витрат на дитину, понесених [PERSON] В частині оплати вартості крапель для вух на суму 33,52 грн зазначений чек підтверджує додаткові витрати на дитину, що визнається відповідачем, а тому ця сума входить до загального розміру додаткових витрат. Платіжний чек № 20356 від 09.06.2014 року в частині оплати вартості системи внутрішньовенної ін'єкції в сумі 4,25 грн. не приймається судом в якості доказу на підтвердження додаткових витрат на дитину, понесених [PERSON] В частині оплати вартості дексаметазону, димедролу на суму 25,63 грн. зазначений чек підтверджує додаткові витрати на дитину, що визнається відповідачем, а тому ця сума враховується судом у загальний розмір понесених додаткових витрат. Платіжний чек № 38879 від 16.09.2014 року в частині оплати вартості препарату колдрекс на суму 25,93 грн. не приймається судом в якості доказу на підтвердження додаткових витрат на дитину, понесених [PERSON] В частині оплати по цьому чеку вартості називіну на суму 37,45 грн зазначений чек підтверджує додаткові витрати на дитину, що визнається відповідачем та враховується судом у загальну суму додаткових витрат. Платіжний чек № 38824 від 16.09.2014 року в частині оплати вартості препарату дефазолін на суму 3,75 грн не приймається судом в якості доказу на підтвердження додаткових витрат на дитину, понесених [PERSON] В частині оплати вартості дексаметазону, фармазоліна, таблеток на суму 145,93 грн зазначений чек підтверджує додаткові витрати на дитину, що визнається відповідачем та враховується судом у загальну суму додаткових витрат на лікування дитини. Платіжні чек № 38864 від 16.09.2014 року на суму 135,89 грн; чек № 38867 від 16.09.2014 року на суму 13,96 грн; чек № 1304; чек № 20492; чек № 38867 від 16.09.2014 року на суму 13,96 грн не приймаються судом як доказ на підтвердження додаткових витрат, понесених [PERSON] на дитину, оскільки вказані у них ліки не підтверджуються за призначенням для дитини. Банківські квитанції від 03.11.2014 року на суму 100,24 грн; квитанція від 01.11.2014 року на суму 47,82 грн; квитанція від 31.10.2014 року на суму 111,90 грн; квитанція від 12.10.2014 року на суму 231,73 грн; квитанція від 08.10.2014 року на суму 25,17 грн; квитанція від 06.10.2014 року на суму 66,20 грн; квитанція від 01.11.2014 року на суму 48,42 грн, які невизнані відповідачем, суд також не приймає до уваги як доказ понесення [PERSON] додаткових витрат на дитину, оскільки вказані платіжні документи не підтверджують оплати вартості певних товарів, а є підтвердженням здійснення банківської операції з перерахунку коштів та похідними від платіжних чеків, перелічених вище та взятих судом до уваги, як витрати понесенні на лікування дитини. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведені документально понесені нею додаткові витрати на лікування дитини в сумі 1400,49 грн. за період вказаний у платіжних документах з 16.09.2014 року по 03.11.2014 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить: 1286 гривень. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім іншого, відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір такої участі визначається судом. Враховуючи наведене, зважаючи на особливі обставини дитини, яка часто та хронічно хворіє, беручи до уваги матеріальне становище дитини, яка проживає разом із матір'ю, що не працює та не отримує доходів, враховуючи необхідність у забезпеченні належного утримання дитини відповідно до вимог закону, а саме: належний догляд, лікування, виховання, спілкування, навчання, враховуючи відсутність відомостей у суду про неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини для збереження того рівня життя, який би вона б мала при сумісному проживанні з обома батьками, приймаючи до уваги прямий обов'язок відповідача нести витрати на додаткові витрати на дитину, розмір якого суд вважає за можливе встановити у розмірі ? частини для кожного з батьків, та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 182 СК України, беручи до уваги роз'яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача кошти(аліменти) на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу(заробітку) відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат понесених позивачем на лікування дитини, суд вважає за необхідне задовольнити частково в частині підтверджених документально витрат у розмірі 1400,49 грн. та присуджує до стягнення з відповідача половину від вказаної грошової суми у розмірі 700,25 грн. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України у разі звільнення позивача від сплати судового збору пов'язаного з розглядом цивільних справ з відповідача підлягає стягненню така сума у дохід держави у розмірі та за ставками встановленими ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір то така сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача у дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved