Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач ПП «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить зобов`язати [PERSON] звільнити нежитлове приміщення підвалу під індексом 1-2, площею 14,2 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування заявленого позову покликається на те, що приватне підприємство «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» є власником нежитлових приміщень загальною площею 1850,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36548146101. 12.04.2019 року представниками ПП «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» при огляді підвальних приміщень було встановлено, що нежитлове приміщення підвалу під індексом 1-2, площею 14,2 кв.м., яке належить на праві власності підприємству, було самовільно захоплено фізичною особою [PERSON] . Так, комісією в складі представників ПП «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ», було встановлено, що [PERSON] є власницею нежитлових приміщень першого поверху площею 123,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [PERSON] самовільно влаштувала отвір у перекритті між приміщенням першого поверху, які їй належать та приміщенням підвалу під індексом 1-2 площею 142 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , яке належить ПП «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та фактично заволоділа приміщенням підвалу під індексом 1-2, площею 14,2 кв.м. і продовжує ними користуватись для розміщення власних речей, чим, на думку позивача, чинить йому перешкоди в користуванні вказаним приміщенням підвалу. Відтак, просить позов задоволити. 25.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову повністю у зв`язку з наступним. Так, твердження позивача про самовільне влаштування відіповідачем отвору у перекритті між приміщеннями пешого поверху, які їй належать на праві власності не відповідає дійсності, оскільки такий отвір існував здовго до набуття права власності на вказані приміщення сторонами. Після набуття відповідачем 11.06.2008 року приміщень у власність, отвір у перекритті закритий, а розташований в ньому вентиляційний короб демонтований. Крім того, зазначає, що оспорюване приміщення ніколи не вибувало з володіння позивача та жодних дій щодо реєстрації права власності на дане приміщення відповідачем не вчинялось. Також, просить суд врахувати те, що позивачем не обгрунтовано факту позбавлення його можливості володіння та розпорядження приміщенням підвалу під індексом 1-2 площею 14.2 кв.м. Ухвалою суду від 04.07.2019 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 18.11.2019 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача - адвокат Колянковський Т.М. у судове засідання не з`явився, однак, 16.03.2020 року скерував на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про час, дату та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що Приватне підприємство «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» є власником нежитлових приміщень загальною площею 1850,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 36548146101. Право власності Приватного підприємства «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» на нежитлові приміщення загальною площею 1850,4 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. 19.09.2013 року на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя №3234 від 19.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я. Право власності позивача на приміщення підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданим 19.09.2013 року, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Біляк О.Я., індексний номер витягу 9663827. Згідно копії технічного паспорта, у власності Приватного підприємства «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ», за адресою: м. Львів, вул.Шевська, буд.1 перебуває нежитлове приміщення підвалу під індексом 1-2 площею 14,2 кв.м., схематичне розташування якого позначене у технічному паспорті від 03.09.2015 року. 12.04.2019 року представниками Приватного підприємства «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» при огляді підвальних приміщень було встановлено, що нежитлове приміщення підвалу під індексом 1-2 площею 14,2 кв.м., яке належать на праві власності підприємству, було самовільно захоплено фізичною особою [PERSON] , яка є власницею нежитлових приміщень першого поверху площею 123,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Інформаційною довідкою №144029369 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майне та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майн щодо об`єкта нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи, комісією встановлено, що [PERSON] самовільно влаштувала отвір у перекритті між приміщенням першого поверху, які їй належать та приміщенням підвалу під індексом 1-2 площею 142 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , яке належать Приватному підприємству «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» та фактично заволоділа приміщенням підвалу під індексом 1-2 площею 14,2 кв.м. і продовжує ними користуватись для розміщення власних речей. За результатами огляду приміщення, комісією в складі представників Приватного підприємства «САЙПРУС ДЕВЕЛОПМЕНТ» складено Акт обстеження нежитлових приміщень № 1 від 12.04.2019 року. Відповідно до ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою щодо повернення йому приміщення підвалу під індексом 1-2, а відповідач ніколи не висловлював заперечень щодо законності володіння цим приміщенням позивача, оскільки не мав наміру ним володіти. Приміщення підвалу під індексом 1-2 ніколи не вибувало із володіння позивача, оскільки жодних дій по реєстрації права власності на дане приміщення відповідачем не вчинялось. Крім того, як зазначає відповідач, отвір у перекритті між приміщеннями першого поверху, які їй належать на праві власності та вищевказаним приміщенням підвалу, яке належить позивачу, існував ще задовго до набуття права власності на вищевказані приміщення позивачем та відповідачем. Через цей отвір проходив вентиляційний короб з приміщень підвалу на перший поверх. Після набуття відповідачем 11.06.2008 року у власність приміщень першого поверху, вищезазначений вентиляційний короб був нею демонтований, а отвір у перекритті закритий. Відтак, суд приходить до висновку, що позивач жодним чином не обґрунтував факт позбавлення його відповідачем можливості володіння, користування та розпорядження приміщенням підвалу під індексом 1-2 площею 14.2 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та яке належить на праві власності позивачу. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1 статті 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Зокрема, не доведено яким саме чином відповідач чинить йому перешкоди в користуванні нежитловим приміщенням підвалом під індексом 1-2, площею 14,2 кв.м., яке знаходиться за адресою [ADDRESS] . Наданий позивачем акт обстеження нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] від 12.04.2019 року №1, суд не приймає до уваги, оскільки такий не підтверджує факту незаконного використання [PERSON] нежитлових приміщень під №1-2 площею 14,20 м.кв., яке розташоване в підвалі за адресою: [ADDRESS] , а саме для зберігання свого майна. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому, в задоволенні таких слід відмовити. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до ст.141 ЦПК України, витрати позивача по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed