Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за тілом Кредитного договору № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007 у сумі 99 737, 39 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 640 478, 78 гривень) та понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 39 607, 18 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007, позивач посилається на наступне. Відповідно до кредитного договору № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007 Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» було надано [PERSON] кредит у розмірі 204 000,00 доларів США на строк до 18 квітня 2017 року із сплатою 13, 75 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Перед укладенням та підписанням договору позичальник звернувся до банку із заявою-анкетою на отримання кредиту, де в графі «1. Відомості про кредит» власноручно зазначив відповідну суму кредиту, яку має намір отримати та обрав валюту долари США. Підписавши вказану заяву-анкету позичальник засвідчив, що «ознайомлений в письмовій формі з кредитними умовами, зокрема: мета для якої кредит буде витрачений, наявні форми кредитування та відмінності між ними, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, форми забезпечення, строк та відсоткова ставка за кредитом, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту тощо.» та ознайомлений «із валютними ризиками, при отриманні кредиту в іноземній валюті». Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 204 000, 00 дол. США. Однак, відповідачем не виконуються вищезазначені умови, а саме не здійснюється щомісячна сплата кредиту, у зв`язку з чим станом на 13 травня 2017 року заборгованість по кредиту становить 99 737, 39 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 640 478, 78 грн.). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач зазначає, що станом на день подання позовної заяви, відповідач не повернув отримані кредитні кошти згідно Кредитного договору № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007 . Таким чином, з огляду на те, що Позичальником не виконане грошове зобов`язання по поверненню Кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007, позивач вважає, що у нього виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.06.2017 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 04.09.2017 відкрито провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.05.2018 до суду від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позову заяву, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що між відповідачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір 014/3847/82/54582 від 18.04.2007. Відповідно до пп.пп. 1.2, 1.3 вказаного договору кредит надається на строк по 18.04.2017, погашення кредиту здійснюється згідно графіку платежів. При цьому, п. 5.5 та п. 6.5. Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені Договором, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов Договору. Кошти мають бути повернені позичальником протягом 30 календарних днів з моменту надіслання Кредитором на адресу позичальника відповідного листа-повідомлення. Кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору. 01 червня 2012 року Банк надіслав відповідачеві вимогу вих. № 28000075165/2012/ [NUMBER] про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, в строк не більше ніж 30 календарних днів з дати цієї вимоги, а саме, до 01 липня 2012 року здійснити дострокове погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Кредитного договору. Таким чином, Банк скористався своїм правом вимоги дострокового повернення кредиту, та визнав терміни повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом такими, що настали 01 липня 2012 року. У зв`язку з викладеним, перебіг позовної давності для звернення банку до суду з вимогою до відповідача про захист свого порушеного права за Кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007 розпочався 02 липня 2012 року. 20 вересня 2012 року Банк звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою про звернення стягнення на нерухоме майно у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007, в тому числі 99 737, 39 дол. США заборгованості по тілу кредиту. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2013 в задоволенні позовних вимог Банку було відмовлено. Рішення не оскаржувалось і набрало законної сили. Таким чином, строк позовної давності за кредитним договором перервався 20.09.2012, і закінчився через три роки - 20.09.2015, а з нинішнім позовом банк звернувся до суду 06.06.2017. Ухвалою суду від 05 червня 2019 року залучено АТ «Оксі Банк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.01.2020 позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» замінено на правонаступника - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО». В судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» заборгованість за кредитним договром № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007 в розмірі 99 737, 39 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку 2 640 478,78 грн.), посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві та надані докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з пропуском позовної давності, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник 3-ї особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, врахувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи‚ оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 18.04.2007 між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 014/3847/82/54582. Відповідно до п 1.1 вказаного договору кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 204000 доларів США. Відповідно до п 1.2 вказаного договору кредит надається на строк по 18.04.2017 включно. Пунктом 5.5 Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується достроково здійснити повернення кредиту, процентів та інших платежів, що визначені Договором, зокрема у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов Договору. Згідно з п. 6.5. дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення. 01 червня 2012 року Банк надіслав відповідачеві вимогу за вих. № 28000075165/2012/ULWL02 про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2017, в строк не більше ніж 30 календарних днів з дати вимоги здійснити дострокове погашення заборгованості по кредиту в повному обсязі разом зі сплатою процентів та пені відповідно до умов Кредитного договору, а саме: 99737, 39 дол. США - заборгованість по сумі кредиту; 7985, 05 дол. США - прострочені відсотки за кредитом; нараховану відповідно до умов Кредитного договору пеню. Крім того, як вбачається з копії позовної заяви, 10.12.2012 Банк звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовною заявою про звернення стягнення на нерухоме майно у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2007, яка складала 117592, 40 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 939 916, 03 грн., із них: 99737, 39 дол. США - заборгованість за кредитом; 10195, 76 дол. США - прострочені відсотки за кредитом; 7659,25 дол.США - пеня. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26.02.2013 в задоволенні позовних вимог Банку до [PERSON] про зверненя стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Судом встановлено, що 23.05.2019 р. між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та АТ «ОКСІ БАНК» був укладений Договір відступлення права вимоги та Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 18 квітня 2007 р. за реєстровим №656з, згідно яких АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» відступило АТ «ОКСІ БАНК», а АТ «ОКСІ БАНК» набуло права вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором №014/3847/82/54582 від 18 квітня 2007 р. (з усіма додатковими договорами та угодами до нього), права за договором іпотеки, укладеним між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] 25.05.2019 р. між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» був укладений Договір відступлення права вимоги та Договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевчук З.М. 18 квітня 2007 р. за реєстровим №656з, відповідно до яких АТ «ОКСІ БАНК» відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» набуло права вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором №014/3847/82/54582 від 18 квітня 2007 р. (з усіма додатковими договорами та угодами до нього), права за договором іпотеки, укладеним між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» та [PERSON] . Згідно із вимогами статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом цього положення несприятливі умови для нового кредитора пов`язуються із виконанням боржником обов`язку первісному кредитору, а не у звільненні від такого обов`язку в цілому. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно пункту 6.5. Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового погашення Позичальником заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за коритування кредитом, неустойки відшкодування збитків у випадках невиконання Позичальником умов Договору або договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором. Тож, первісний кредитор - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» скористався наданим йому частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 6.5. Кредитного договору правом та пред`явив до позичальника вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань, надіславши 1 червня 2012 року відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, чим позивач змінив строк виконання основного зобов`язання у сторону зменшення до 01 липня 2012 року. Крім того, 10.12.2012 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2017. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Останній платіж за кредитним договором було здійснено 22.12.2011 року, що підтверджується розрахунком заборгованості наданим банком. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією з підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення. При цьому, строки давності перериваються лише на ту частину вимоги, право на яку має позивач, тобто на ту частину вимог, що визначені ним у позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, то позовна давність щодо них не переривається. Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18), від 10 жовтня 2019 року у справі № 357/9126/17-ц (провадження № 61-36495св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 148/1923/16-ц (провадження № 61-21009св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц (провадження № 14-159цс19). Врвховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що строк позовної давності щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором сплив 10.12.2015 року, оскільки первісний кредитор пред`явив до позичальника вимогу про дострокове погашення кредитних зобов`язань, надіславши 1 червня 2012 року відповідачу [PERSON] вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, чим позивач змінив строк виконання основного зобов`язання у сторону зменшення до 01 липня 2012 року. Звернувшись до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в грудні 2012 року, який розглянутий судом по суті, позивач перервав позовну давність у спорі з відповідачем щодо стягнення кредитної заборгованості. Тому при зверненні до суду 20.06.2017, тобто більш ніж через три роки після зміни строку виконання основного зобов`язання, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО» пропустило строк загальної позовної давності за вимогами до позичальника. Заміна сторін у зобов`язанні, відповідно до статті 262 ЦК України, не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності, тобто після укладення договору відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/3847/82/54582 від 18.04.2017 від 23 травня 2019 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» з АТ «Оксі Банк», яке, у свою чергу відступило право вимоги за вищевказаним кредитним договором ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО», строки звернення до суду підлягають обчисленню так само, як і для АТ «Райффайзен Банк Аваль». Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦПК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТ-КРЕДО»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed