Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 01.02.1989 року по 16.07.1993 року перебував, та з 01.09.1994 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання. Позивач працював за професією котельника. На даний час працює слюсарем-інструментальником. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання № 26 від 22.05.2013 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етіології І ст. в фазі загострення. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність I ступеню. Захворювання професійне. Вегетативно-сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженим вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, ангіоспазмами пальців рук, міофіброз мязів передпліч та плечового поясу, двосторонній плечелопатковий періартроз, двосторонній деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-запясткових суглобів зі стійким больовим синдромом та порушенням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне від тривалого впливу локальної вібрації та фізичного перенапруження. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.). Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві. (Основний діагноз). РОХП з полірадикулярним та больовим синдромом. Хронічний двосторонній верхньощелепний гайморит, ремісія. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутний діагноз). У п. 16 акту зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривала робота у шкідливих умовах праці. У п. 17 акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, загазованості, показників важкості праці та впливу локальної вібраціїщо свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових тв. безпечних умов праці, як того вимагали ст. ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці, що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для здоровя позивача. Відповідно до акту огляду МСЕК від 13.07.2016 року ступінь втрати професійної працездатності становить 60% та встановлено третю групу інвалідності. За рекомендацією лікарів позивач потребує медикаментозного, санаторного лікування, лікування у реабілітаційній установі, встановлена необхідність лікування у пульмонолога, ЛОР-лікаря, невропатолога. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У звязку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання. Фізичні страждання мають свій прояв через постійну задишку при незначних навантаженнях, кашель з виділенням слизового харкотиння, приступи утрудненого дихання, біль в грудній клітці при кашлі, загальну слабкість, швидку втому, шум в вухах та голові. Позивач страждає через постійні ниючі, стягуючі болі та оніміння в ногах та в руках, судоми в мязах верхніх кінцівок, болі в міжлопатковій області, суглобах кінцівок. Він не може виконувати роботу, повязану з підняттям і перенесенням вантажів, речей, у тому числі, на присадибній ділянці. Зниження здатності до сприйняття звуків зробила позивача неповноцінною людиною. Він втратив можливість нормально спілкуватись з іншими людьми. Через падіння слуху позивач обмежений у можливості самостійно орієнтуватися у просторі, оскільки наражається на небезпеку потрапити під автомобіль при переході на вулиці. У нього спостерігається значне погіршення здоровя, підвищена дратівливість, шум в вухах, погіршення сну, порушено його звичний уклад життя. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 60000 грн. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним позивачем в позовній заяві. Наполягав на задоволенні позовних вимог позивача. Представниця відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивач з 01.02.1989 року по 16.07.1993 року та з 01.09.1994 року по теперішній час перебуває у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання(а.с.6). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивачка отримала професійне захворювання. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання№ 26 від 22.05.2013 року (а.с.7), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 13.07.2016 року ступінь втрати професійної працездатності у [PERSON] становить 60% та встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с.8) Суд вважає, що публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого він отримав професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акт МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що публічне акціонерне товариство Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднанняне порушувало законних прав позивача. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у позивача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 18000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial