Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач - ПрАТ «АСК «Омега» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 72 478, 33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.07.2015 року між ПрАТ «АСК «ОМЕГА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 301-07-2308-10, за яким було застраховано майнові інтереси [PERSON], пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мітсубіші», д.н. [NUMBER]. 09.09.2015 року в м. Києві відбувся страховий випадок, а саме - пошкодження застрахованого транспортного засобу. На підставі страхового акту № 10704-Т, розрахунку суми страхового відшкодування, Звіту про визначення розміру школи, позивачем було виплачене страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 88 607,97 грн. Відповідно до п. 6.2.14 Договору страхування, Страхувальник зобов'язаний передати Страховику (його представнику) пошкоджені деталі ТЗ відповідно до умов п. 8.13 цього Договору. Згідно п. 8.13 Договору Страховик має право на одержання пошкоджених деталей, вузлів, агрегатів ТЗ, які, відповідно до документу, на підставі якого Страховиком приймається розмір збитку, підлягають заміні і вартість яких ввійшла у суму нарахованого страхового відшкодування. Відповідно до п. 8.15 Договору, - в разі відмови Страхувальника надати Страховику пошкоджені деталі, вузли, агрегати, зазначені в п. 8.13 Договору або відсутності на дату складання страхового акту підписаного акту приймання - передачі деталей, вузлів, агрегатів, Страховик зменшує вартість відновлювального ремонту, що використовується в розрахунку розміру страхового відшкодування на вартість деталей, вузлів, агрегатів, зазначених в п. 8.13 цього Договору. Страховиком помилково не було враховано даних обставин при виплаті страхового відшкодування та виплачено страхове відшкодування з урахуванням повернутих деталей, вузлів, агрегатів, які насправді повернуті не були. 22.03.2016 року Страховик звернувся до Страхувальника з вимогою про повернення пошкоджених деталей, вузлів, агрегатів, однак, відповіді так і не отримав. Відповідно до Звіту № 4167, на підставі якого було розраховано страхове відшкодування, вартість деталей, що підлягають заміні, становить 72 478,33 грн. Оскільки Страхувальник не надав Страховику пошкоджені деталі, вузли, агрегати, зазначені в п. 8.13 Договору, не надав до цього часу і акту приймання - передачі деталей, вузлів, агрегатів, вартість цих запчастин згідно Оцінці, що міститься у Звіті, позивач і просить стягнути з відповідача на підставі умов договору і ст. ст. 526, 1212 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд задовольнити позов з вищенаведених підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях, які обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено Договір страхування, яким чітко визначені обов'язки і права сторін. При настанні страхового випадку позивач зобов'язаний був провести розрахунок страхового відшкодування і в разі наявності бажання отримати пошкоджені деталі, вузли, агрегати транспортного засобу, визначені Звітом № 4167 від 22.09.2015 року, як такі, що підлягають заміні, мав діяти у відповідності до положень п. 8.14 договору страхування, чого не зробив. Також, зазначив, що положення статті 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту, зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, а договірний характер правовідносин, який має місце між сторонами, унеможливлює застосування положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 28.07.2015 року між ПрАТ «АСК «ОМЕГА» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 301-07-2308-10, згідно якого було застраховано майнові інтереси [PERSON], пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Мітсубіші», д.н. [NUMBER] (а.с. 5-7). 09.09.2015 року в м. Києві мав місце страховий випадок - пошкодження застрахованого транспортного засобу. Відповідно до звіту №4167 від 22.09.2015 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Мітсубіші», д.н. [NUMBER] внаслідок пошкодження складає 91 007,97 грн. (а.с. 11, 12). Згідно із п. 2.2.5 Договору страхування, встановлено франшизу (безумовну), від розміру страхової суми, зазначеної в п. 4.1 цього Договору по кожному з наведених в п.п. 2.1 ризиках, (протиправні дії третіх осіб, в результаті, яких винна третя особа не встановлена), відповідно становить 1 %. Згідно із страховим актом №10704-т від 05.11.2015 року пошкодження транспортного засобу «Мітсубіші», д.н. [NUMBER] визнано страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхове відшкодування в розмірі 88 607,97 грн. (а.с. 4). З Ремонтної калькуляції № 4167 від 22.09.2015 року убачається, що у вартість ремонту, який становить загальну суму 91 007,97 грн., включені наступні рахунки: вартість робіт - 6 216,00 грн.; загальна сума фарбування - 10 864,07 грн. та запасні частини - 73 927,90 грн. (а.с. 15). Як підтверджується платіжним дорученням №4625 від 17.11.2015р., страхове відшкодування в сумі 82 607, 97 грн. було виплачено [PERSON] з урахуванням вартості запасних частин (а.с. 7). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до ст. 990 ЦК України, страхувальник зобов'язаний: 1) своєчасно вносити страхові платежі (внески, премії) у розмірі, встановленому договором; 2) при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику; 3) при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об'єкта, який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об'єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним; 4) вживати заходів щодо запобігання збиткам, завданим настанням страхового випадку, та їх зменшення; 5) повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов'язки страхувальника. Згідно п. 8.13 Договору, - Страховик має право на одержання пошкоджених деталей, вузлів, агрегатів ТЗ, які, відповідно до документу, на підставі якого Страховиком приймається розмір збитку, підлягають заміні і вартість яких ввійшла у суму нарахованого страхового відшкодування. Відповідно до п. 6.2.14 Договору Страхування, Страхувальник зобов'язаний передати Страховику (його представнику) пошкоджені деталі ТЗ відповідно до умов п. 8.13 цього Договору. Як убачається з матеріалів справи, в порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою за вих. №484 від 22.03.2016 року, в якій просив повернути пошкоджені деталі транспортного засобу «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] по страховому випадку, який мав місце 09.09.2015 року або сплатити страхове відшкодування в межах вартості запасних частин в сумі 72 478,33 грн. на розрахунковий рахунок Страховика (а.с. 3). Вказана вимога була вручена відповідачеві, однак, ні запасні частини, ні їх вартість , включена до суми страхового відшкодування, отриманого [PERSON], відшкодовані позивачеві не були, що сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи те, що відповідачем не повернуто і не відшкодовано позивачу вартість пошкоджених деталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу, суд вважає обгрунтованими доводи позивача про порушення відповідачем умов договору та дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. При цьому, суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що недотримання часу складання акту прийому-передачі запасних частин, який мав відбутися на дату складання страхового акту згідно умов договору, призвело до неможливості Страховика звертатися з вимогою про повернення запчастин або з вимогою повернути грошові кошти в розмірі їх вартості, оскільки відсутні будь-які докази того, що відповідач робив зі свого боку пропозиції його складання. Крім того, це не може розцінюватися судом, як втрата Страховиком свого права, передбаченого договором страхування, вимоги до Страхувальника про повернення запасних частин чи сплати їх вартості в межах встановленого законом 3-річного строку позовної давності, який умовами договору страхування не обмежений. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved