Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 27 по вул. Плугатаря, м. Сквира, Київської області, загальною площею 66,10 кв.м, житловою площею 45,00 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що 21.09.1964 року уклала договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності (адреса в договорі відсутня), відповідно до якого побудувала житловий будинок за адресою: вул. Плугатаря, 27, м. Сквира, та зареєструвала в Білоцерківському МБТІ. Проте в рішенні виконкому Сквирської міської ради від 04.03.1964 р., генеральному плані, акті адреса зазначена: м. Сквира, вул. Плугатаря, 29, Позивач проживає в даному житловому будинку з 1967 року, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку для обслуговування будинку. Наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах на нерухоме майно позбавляє позивача вчинити цивільно-правову угоду відносно нього. Позивач у попереднє судове засідання не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні в її відсутності, позов підтримує. Відповідач у попереднє судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в попередньому судовому засіданні в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 21.09.1964 року позивач уклала договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності (адреса в договорі відсутня), відповідно до якого побудувала житловий будинок за адресою: вул. Плугатаря, 27, м. Сквира, та зареєструвала в Білоцерківському МБТІ. Проте в рішенні виконкому Сквирської міської ради від 04.03.1964 р., генеральному плані, акті адреса зазначена: м. Сквира, вул. Плугатаря, 29, Позивач проживає в даному житловому будинку з 1967 року, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку для обслуговування будинку. Наявність розбіжностей у правовстановлюючих документах на нерухоме майно позбавляє позивача вчинити цивільно-правову угоду відносно нього. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача при будівництві та вселенні в житловий будинок № 27 по вул. Плугатаря, м. Сквира, Київської області була добросовісність, що є обовязковою умовою та юридично значимим фактором.

Outcome: approved