Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1084/15-Т/Чв, згідно якого Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяли на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Фольцваген», державний номер [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 11.05.2016 року в м.Чернівці, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Фольцваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Першотравневого районного суду м.Чернівці по справі № 725/2284/16-п від 30.05.2016 року, ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] - [PERSON] Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Фольцваген», державний номер [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток. Вартість відновлювального ремонту, відповідно до рахунку-фактури № С5000010330 від 12.05.2016 року, становить 8733,64 грн. На підставі рахунку-фактури № С5000010330 від 12.05.2016 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», як страховик понесли збитки, виплативши страхове відшкодування на користь [PERSON] сумі 8733,64 грн. Розмір збитків, які підлягають стягненню з відповідача, складає 8733,64 грн. З метою досудового відшкодування збитків Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулись до відповідача [PERSON] з претензією №160916-23872/к від 16.09.2016 р., проте, на момент подання позовної заяви, відповідь на дану претензію отримана не була. Просять позовні вимоги задовольнити. Представник позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Сакун А.О. в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від неї до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом належними і допустимими доказами по справі встановлено, що 03.12.2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 1084/15-Т/Чв, згідно якого Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяли на себе зобов'язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Фольцваген», державний номер [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.3-7). У відповідності до постанови Першотравневого районного суду м.Чернівці по справі № 725/2284/16-п віз 30.05.2016 року, 11.05.2016 року в м.Чернівці, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Фольцваген», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], ДТП сталося внаслідок порушення Правил дорожнього руху України, водієм автомобіля «ВАЗ», державний номер [NUMBER] - [PERSON] (а.с.8). Водій [PERSON] відповідно до посвідчення водія має право водіння (а.с.10), звертався 11.05.2016 року із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с.12). Згідно акта огляду транспортного засобу (дефектна відомість), внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Фольцваген», державний номер [NUMBER], були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток (а.с.11). Відповідно до Страхового акта №1084/15-Т/Чв-2-1 від 03.12.2015 року, вартість відновлювального ремонту, відповідно до рахунку-фактури № С5000010330 від 12.05.2016 року, становить 8733,64 грн. (а.с.7). На підставі рахунку-фактури № С5000010330 від 12.05.2016 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», як страховик понесли збитки, виплативши страхове відшкодування на користь [PERSON] сумі 8733,64 грн. (а.с.9). Позивач, з метою досудового відшкодування збитків Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звертались до відповідача [PERSON] з претензією №160916-23872/к від 16.09.2016 р., про відшкодування збитків в розмірі 8733,64 грн. проте, відповідач залишив претензію без уваги (а.с.13). Статтею 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до ст.ст. 1187, 1188 ч.1 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Статтею ст.993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, аналогічне положення закріплено у ст. 27 Закону України «Про страхування». Тому, до позивача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи - відповідача по справі [PERSON] на підставі ст.27 Закону України «Про страхування». У відповідності до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Передбачено ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 38-1 п. 38-1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, відповідно до ст.1166 ЦК України. Відповідно до підпункту г) пункту 38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2.статті 33 цього Закону. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Передбачено ст. 12, 13 ЦПК України, що учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з'ясованих обставин підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з викладеним, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням №9733006 від 27.09.2018 року, в розмірі 1762,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved