Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,2891 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], яка складає 1/2 частку від 5/6 частин земельної ділянки площею 3,093 га, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], що належала [PERSON], посилаючись на те, що він є власником 1/2 частки від 5/6 частин земельної ділянки площею 3,093 га, розташованої на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], виданим 01.03.2002 року [PERSON], яка померла [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.10.2012 року, зареєстрованим у реєстрі за №2355. Іншу 1/2 частку вказаного майна успадкував [PERSON], однак свої спадкові права належно не оформив, оскільки [INFO] помер. 17.02.2016 року позивач звернувся з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.02.2016 року №28401650 позивачу відмовлено у державній реєстрації з тих підстав, що надані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зокрема, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом площа 5/6 частин земельної ділянки складає 3,093 га, а згідно Витягу з Державного земельного кадастру площа 1/2 частки від 5/6 частин земельної ділянки складає 1,2891 га, що не дає можливості встановити відповідність поданих документів. Позивач у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні, позов підтримує. Відповідач у попереднє судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в його відсутності, позов визнає, заперечень не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що позивач є власником 1/2 частки від 5/6 частин земельної ділянки площею 3,093 га, розташованої на території Шамраївської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], виданим 01.03.2002 року [PERSON], яка померла [INFO] що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.10.2012 року, зареєстрованим у реєстрі за №2355 (а.с. 4,6). Іншу 1/2 частку вказаного майна успадкував [PERSON], однак свої спадкові права належно не оформив, оскільки [INFO] помер. 17.02.2016 року позивач звернувся з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області. Згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 23.02.2016 року №28401650 позивачу відмовлено у державній реєстрації з тих підстав, що надані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Зокрема, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом площа 5/6 частин земельної ділянки складає 3,093 га, а згідно Витягу з Державного земельного кадастру площа 1/2 частки від 5/6 частин земельної ділянки складає 1,2891 га, що не дає можливості встановити відповідність поданих документів (а.с. 7-9). Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved