Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON], зареєстрований 04 серпня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №74, посилаючись на те, що 04 серпня 2007 року він зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №74. Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Не дивлячись на тривалий час перебування у шлюбі спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різними поглядами на життя. В звязку з чим між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше сумісне життя та збереження сімї стало неможливим та суперечить його інтересам, на примирення він категорично не згідний. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з матірю. Відповідач позов визнала повністю та не заперечує проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе розглянути справу під час попереднього судового засідання. Вимоги позивача законні, обґрунтовані, в судовому засіданні доведені та підлягають задоволенню. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04 серпня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ватутінського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №74, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Від вказаного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що шлюб існує формально та суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати. Після розірвання шлюбу відповідачеві залишити прізвище «Савченко». Неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати разом з відповідачем. На підставі ст.105,110,112 , 113 СК України та

Outcome: approved