Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 27.04.2015 року з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. З початку 2017 року шлюбні відносини між ними фактично припинені і з цього часу відповідач самоусунувся від виконання батьківського обовязку по утриманню дитини. Розмір витрат на дитину в місяць становить орієнтовно 4000 гривень. Сама ж вона не спроможна матеріально забезпечити дитину, а згоди з приводу матеріального утримання і виховання дитини з відповідачем не досягнуто. Відповідач інших утриманців не має, офіційно не працевлаштований. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03.10.2018 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У звязку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову до суду без вручення за закінченням встановленого строку зберігання, ухвалою від 21.11.2018 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не зявився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони з 27.04.2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №098102. У період шлюбу 27.04.2016 у них народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва серії І-ОК №327837. Довідкою Головненської селищної ради Любомльського району від 22.01.2018 року стверджено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матірю, позивачкою [PERSON], в селі Масловець Любомльського району Волинської області. Із копії довідки про доходи від 12.04.2018 року встановлено, що позивач працює діловодом Головненської селищної ради, місячний розмір її заробітної плати становить 2659,28 гривень. До позову позивачем також додані копії фіскальних чеків про придбання продуктів харчування, товарних чеків про придбання одягу, накладної про придбання підгузків. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено перелік обставин, які враховуються при визначенні розміру аліментів, та водночас визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на дату розгляду справи дочці сторін [PERSON] виповнилось 2 роки. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 01 грудня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить 1626 гривень. Виходячи із вище наведених норм законодавства та принципу рівності батьківського обовязку по утриманню дитини, суд вважає визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини на рівні 1500 гривень дещо завищеним, оскільки не має достатнього обґрунтування та підтвердження належними і допустимими доказами необхідності стягнення у такому розмірі. Додані позивачем копії чеків і накладних не підтверджують наявності передбачених ст.182 СК України обставин, які б свідчили про необхідність стягнення аліментів у заявленому розмірі. З урахуванням віку і потребам дитини, законодавчих приписів і встановлених фактичних обставин, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] в сумі 1200 гривень. Такий розмір аліментів на переконання суду на певному рівні забезпечить гармонійний розвиток дитини, є достатньо вищим від встановленого мінімуму, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов'язку і відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, вимоги позивача про стягнення аліментів слід задовольнити частково. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення місячного розміру аліментів підлягає негайному виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: partial