Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 10701грн. за договором позики, укладеним між сторонами 3.03.2016р., за яким він надав відповідачу позику у сумі 10484грн., що еквівалентно 400доларів США за офіційним курсом НБУ на 3.03.2016р. (1долар=26,21грн.), а також 3% річних в сумі 217грн. та судові витрати. Позовні вимоги вмотивував тим, що договір позики укладено у письмовій формі, крім того, отримання грошей відповідач підтвердив написанням розписки, але у обумовлений у договорі сторонами строк 13.04.2016р. відповідач борг не повернув. Відповідач заперечень проти позову не подав; в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, рекомендованими листами за місцем зареєстрованого проживання. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: З договору, складеного у письмовій формі, названого як «Договір позики безвідсотковий», від 3.03.2016р. встановлено, що позивач та відповідач уклали між собою договір позики, за яким позивач передав відповідачу 10484грн., що еквівалентно 400доларів США за офіційним курсом НБУ на 3.03.2016р. 1долар=26,21грн., а позичальник зобовязався повернути суму позики таку ж сумку, еквівалентну 400 доларам США, з офіційним курсом НБУ на день повернення позики. Строк надання позики- 40 календарних днів з моменту реальної передачі всієї суми позики. Згідно п.3.2. і п.3.5. позика видається і повертається готівкою. Згідно п.4.1. за порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує збитки, в порядку, передбаченому законом. Згідно п.6.1. договір діє до повного його виконання, в будь-якому випадку до 13.04.2016р. З розписки, датованої 03.03.2016р., написаної відповідачем власноруч (оскільки розпиcка відповідачем не ос порена, то суд приймає до уваги ствердження позивача, що дана розписка написана саме відповідачем), вбачається, що позичальник отримав всю суму позики згідно умов договору, і зобовязався повернути її до 13 квітня 2016року. Таким чином, договір між сторонами з змістом є договором позики. Договір укладений у письмовій формі, є чинним. Сторонами у договорі було визначено всі суттєві його умови, зокрема, суму позики, строк повернення, а також визначено одиницю вартісного виміру і обчислення позики при її поверненні : в еквіваленті до долару США, за курсом НБУ. Також встановлено, що позикодавець умови договору виконав, передав позичальнику суму, обумовлену договором. Даний факт підтверджено розпискою позичальника. Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини , щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян . Згідно абз. 1, 2 ч.1 ст. 1051 ЦКУ позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач не надав ніяких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, і про які зазначено у розписці, не довів безгрошовості розписки. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути предмет позики у встановлені договором або законом строки. Доказів на підтвердження факту повернення вказаної у розписці суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив. Згідно ст. 525 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідач невиконанням зобовязання порушив майнові права позивача, і ці права підлягають судовому захисту. Є підстави для стягнення з відповідача всієї суми позики. Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором в даному випадку не встановлено. Згідно ст.533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Позивач просить стягнути суму , зазначену у договорі і у розписці - 10484грн., що відповідає умовам договору. При цьому суд враховує, що дана сума також відповідає і визначеному у договорі курсу валют. Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з неналежним виконанням взятих на себе зобовязань, позивач просить стягнути з відповідача борг з урахуванням 3% річних за період прострочення у сумі 217грн. Розрахунок 3% річних відповідач не оспорив, даний розрахунок є вірним, виходячи з простроченої суми і строку прострочення. Оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від сплати даних сум, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника і що в даному випадку є підстави для застосування ст.. 625 ЦК. Дана сума також підлягає стягненню з відповідача з підстав ч.2 ст.625 ЦК. Той факт, що у договорі зазначено про укладення договору безвідсоткового, не є обставиною, що перешкоджає застосуванню ч.2 ст.625 ЦК та стяганню 3% річних за весь період прострочення, оскільки відсотки, передбачені у ч.2 ст.625 ЦК не є відсотковою ставкою за користування позикою, обумовленою сторонами при укладені договору, і яка б мала застосовуватись протягом строку користування позикою в межах строку договору (тобто до обумовленого у договорі строку повернення позики). Наслідки, передбачені у ч.2 ст.625 ЦК є відповідальністю боржника за прострочення грошового зобовязання, що повністю відповідає умовам договору і вимогам закону, що регулює дані правовідносини, оскільки позичальником допущено прострочення виконання грошового зобовязання (повернення позики у строк, обумовлений договором). Позивач не просить стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції, тому це є поза межами розгляду даної справи. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягненню з відповідача підлягає борг за договором позики в сумі 10484грн., 3 % річних в сумі 217грн., а також згідно ст.88 ЦПК України (оскільки позов задовольняється) - 551,20грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору за подання даного позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved