Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач просив задовольнити позов, посилаючись на обставини: З відповідачем перебував у шлюбі з 10 серпня 2007 року, який згодом між ними було розірвано. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], на утримання якої надавав матеріальну допомогу у добровільному порядку. З початку 2015 року відповідач мешкає з іншим чоловіком, від якого народила третю дитину в грудні 2015 року. Відповідач зловживає спиртними напоями, не має постійного місця проживання,веде аморальний спосіб життя,ухиляється від виконання батьківських обов*язків. На початку грудня 2015 року відповідач залишила доньку у своєї матері. В кінці грудня 2015 року за проханням останньої забрав доньку, оскільки остання не могла змоги утримувати дитину за браком коштів. З дитиною проживає разом з грудня 2015 рок, що відповідає її інтересам. Просив визначити місце проживання малолітньої доньки разом з ним та стягнути аліменти на її утримання. Позивач звернувся з заявою про розгляд справи за його відсутність, на заявлених вимогах наполягає. Відповідач була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила. 3-я особа - Орган опіки та піклування виконкому Первомайської міської ради Харківської області звернулася до суду з заявою про розгляд справи за відсутність представника, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Суд, вважає за можливе розглядати справу за відсутність належним чином повідомленого відповідача, з постановою заочного рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, вважає встановленими наступні факти та відповідні до них правовідносини: Сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Рішенням органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Харківської області визначено за доцільне встановити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно до вказаного рішення відповідач по справі ухиляється від виконання батьківських обов*язків, не створює належних умов для проживання, виховання та повноцінного розвитку дитини,не має постійного місця проживання, мігрує по орендованим квартирам в м. Харків, веде аморальний спосіб життя, що підтверджується й характеристикою комунального підприємства »Жилсервіс», про те, що відповідач негативно характеризується, як людина конфліктна, що веде аморальний спосіб життя, неодноразово була замічена у стані алкогольного сп*ягніння, з сусідами веде себе неввічливо (а.с.16). Згідно інформації головного лікаря Первомайського району Харківської області від 29.01.2016 року вбачається, що поведінка дитини при психологічному обстеженні дитини свідчить про жорстоке поводження з дитиною. Повторне обстеження дитини проведене 28.01.2016 року свідчить про зміну поведінки, формування правильного життєвого напрямку, позитивних змін, атмосфера в якій в теперішній час перебуває дитина сприятливо впливає на неї.(а.с.20). Згідно інформації головного лікаря Первомайського району Харківської області вбачається ,що дитина страждає на астенонврологійний розлад, яке потребує поміщення дитини в спокійну,доброзичливу сімейну атмосферу (а.с.21). Згідно наданої довідки про склад сім*ї вбачається, що дитина зареєстрована разом з батьком за адресою: [ADDRESS]. (а. с.11). Відповідач має постійне місце роботи, позитивно характеризується за місцем роботи та мешкання.(а. с.13, 14, 15). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення , судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням , визначають відповідно до застосованого закону і процедур ,що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов*язки щодо дитини , незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов*язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачене безперешкодне право на спілкування батьків з дитиною. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов*язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов*язки батьків щодо виховання дитини; при цьому пріоритетне та принципове значення мають саме інтереси дитини - вони повинні бути непорушними в залежності від стосунків батьків між собою. З урахуванням наведеного та

Outcome: approved