Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 22.12.2011 року, посилаючись на те, що спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносини між ними припинені, сумісного господарства не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження, який проживає і залишиться проживати разом з нею. Вважає, що їх шлюб розпався остаточно і поновлений бути не може, існує лише формально. На примирення вона не згодна. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Просить також стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн. Ухвалою суду від 01.09.2021 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином оповіщеною про день та час розгляду справи. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач на виклик до суду не з`явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 22.12.2011 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Шевченківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, актовий запис № 5 (а.с.6) Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 р.н., який проживає і залишиться проживати разом з позивачкою (а.с.7). За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач примирення з відповідачем вважає неможливим. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, дитини, що має вагоме значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, право позивачки іменуватися прізвищем, яке вона отримала після реєстрації шлюбу з відповідачем, передбачено Сімейним кодексом України. Тому, враховуючи прохання позивача, суд залишає позивачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду оплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. В зв`язку з наявністю у сторін неповнолітньої дитини, розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану неможливе, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд покладає судові витрати на сторони в рівних частках та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору від суми сплаченого нею судового збору. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved