Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк», звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 12.12.2005 рок між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № CSQWAK00100022. Позивач стверджує, що відповідно до укладеного договору надав відповідачу кредит для придбання автомобілю у розмірі 5689 доларів США строком до 13.12.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,15% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Позивач стверджує, що станом на 08.04.2013 року внаслідок невиконання відповідачем власних зобов'язань за договором від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022, виникла загальна заборгованість в сумі 10302,58 доларів США, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2016,75 дол. США, заборгованості за відсотками в розмірі 4281,91 дол. США, заборгованості з комісії за користування кредитом в розмірі 85,30 дол. США та пені в розмірі 3918,62 1130,00 грн.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог пояснив, що рішенням суду від 26.08.2009 року позивачу було надано право реалізувати заставлений в рахунок забезпечення зобов'язань за договором від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022 легковий автомобіль ВАЗ 21070 державний реєстраційний №? [NUMBER]. Також пояснив, що 20.03.2013 року автомобіль було реалізовано позивачем та виручені від продажу кошти в сумі 19845,02 грн. направлено для погашення заборгованості [PERSON] за договором від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022. Пояснив, що заявлені позовні вимоги складаються з залишку суми боргу, який залишився непогашеним після продажу предмету застави. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і пояснив суду, що відповідачем за кошти кредиту було придбано легковий автомобіль ВАЗ 21070 державний реєстраційний №? [NUMBER]. Згідно умов кредитного договору вказаний легковий автомобіль було надано в заставу позивачу в рахунок забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за договором від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022. Також пояснив, що належним чином виконував зобов'язання за договором, але заборгованість за кредитним договором виникла з незалежних від відповідача причин. З метою повного погашення заборгованості за кредитним договором відповідач добровільно передала предмет застави позивачу. Відповідач, вважаючи свої зобов'язання за кредитним договором виконаними у повному обсязі, перестала вносити платежі на погашення кредиту. На підставі викладеного представник відповідача вважає, що позивач не має права на стягнення заборгованості за кредитом, оскільки є кредитором, який прострочив. Крім того, просить суд застосувати до вимог позивача позовну давність. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З кредитного договору від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022 вбачається, що його укладено 12.12.2005 року між ПАТ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] Відповідно до п.п.1.1 вказаного договору позивач зобов'язався надати відповідачу (позичальнику) кредит готівкою у розмірі 5689 доларів США строком до 13.12.2010 року з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,15% від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Також з вказаного договору вбачається, що відповідно до п. 1.3. забезпеченням виконання позичальником за даним договором виступає застава легкового автомобілю ВАЗ 2107 державний реєстраційний №? [NUMBER]. Крім того, згідно п. 5.1 договору, останній набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором.(а.с.9-12) З меморіального ордеру від 12.12.2005 року № 90 вбачається, що позивач перерахував кошти кредиту в сумі 28 725 грн. ТОВ «Авто-технологія» за придбаний відповідачем [PERSON] автомобіль ВАЗ 21070. (а.с.16) З додаткової угоди від 05.01.2007 року № 1 до кредитного договору від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022 вбачається, що абзац перший п.1.1 вказаного кредитного договору змінено, внаслідок чого визначено, що погашення кредиту здійснюється щомісяця в період сплати у сумі 148,35 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншим витратам банку відповідно до п.п. 2.2.9,4.3.(а.с.13). З додаткової угоди від 08.01.2008 року № 2 до кредитного договору від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022 вбачається, що абзац перший п.1.1 вказаного кредитного договору змінено, внаслідок чого визначено, що погашення кредиту здійснюється шляхом сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1 відсоток за місяць у період сплати з 15 по 20 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати сумою не менше 162,21 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією.(а.с.14) Судом встановлено, що розмір та порядок нарахування позивачем сум заборгованості відповідає умовам кредитного договору від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022. В обґрунтування фактичного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок від 08.04.2013 року, з якого вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 08.04.2013 року складає 10302,58 дол. США. з яких заборгованість за тілом кредиту - 2016,75 дол.США, заборгованість за відсотками - 4281,91 дол. США, заборгованість з комісії - 85,30 дол. США, заборгованість зі сплати пені 3918,62 дол.США. Крім того, судом з розрахунку встановлено, що останні платежі визначені кредитним договором внесено відповідачем на погашення: кредиту - 21.01.2009 року; відсотків - 11.02.2010 року, комісії - 11.02.2010 року, пені - 11.03.2010 року. При цьому, суд з вказаних нижче підстав, не враховує суму платежів внесену позивачем 20.03.2013 року від імені відповідача за рахунок коштів отриманих від продажу заставленого майна (автомобілю)(а.с.4-7). З акту приймання автомобіля від 26.11.2009 року вбачається, що у відповідача [PERSON] вилучено для реалізації легковий автомобіль ВАЗ 21070 державний реєстраційний №? [NUMBER]. При цьому відповідач [PERSON] відмовилася добровільно повернути вказаний автомобіль, документи та ключі до нього (а.с.34). З меморіального ордеру від 20.03.2013 року № 1 вбачається, що в рахунок погашення заборгованості відповідача [PERSON] позивач перерахував кошти виручені від продажу заставленого відповідачем автомобілю ВАЗ 21070 в сумі 2482,80 доларів США. (а.с.35). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими факти укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022 та отримання і використання останнім кредитних коштів в сумі 5689 доларів США, а також вважає доведеними твердження позивача про наявність простроченої заборгованості за вказаним кредитом станом на 08.04.2013 року у сумі 10302,58 грн., оскільки ці факти не спростовані відповідачем та підтверджуються письмовими матеріалами справи. Крім того, суд вважає встановленим, що право пред'явити вимогу про виконання зобов'язань щодо сплати платежів визначених кредитним договором виникло у позивача на погашення: відсотків - 11.02.2010 року, комісії - 11.02.2010 року, пені - 11.03.2010 року, оскільки у вказані дати відповідачем було внесено останні платежі за визначеними договором видами платежів. Зважаючи на значний час, що минув з дати передачі заставленого майна (автомобілю) позивачу - 26.11.2009 року та часом його фактичного продажу останнім - 20.03.2013 року, суд визнає, що підстави для переривання перебігу позовної давності (ч. 1 ст.264 ЦК України) внаслідок внесення від імені відповідача платежів за рахунок коштів отриманих від реалізації заставленого майна - відсутні, оскільки такі дії не залежали від волі відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - зміна умов зобов'язання. Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна (скорочена ) позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Як випливає з правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13 перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав власних зобов'язань за договором, а його твердження щодо прострочення з боку кредитора не доведені в судовому засіданні. В той же час, суд, з урахуванням заявленої відповідачем вимоги про застосування строку позовної давності, відсутності клопотання позивача про поновлення строку позовної давності пропущеного з поважних причин, відмовляє останньому у стягненні заборгованості за кредитом: на погашення відсотків в сумі - 517 дол.США; на погашення комісії - 34,12 дол. США, оскільки визнає, що з часу виникнення у позивача права на звернення з позовом щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, сплив встановлений ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності тривалістю у три роки. Також суд визнає, що встановлений п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України строк спеціальної (скороченої) позовної давності тривалістю один рік щодо стягнення заборгованості з пені в сумі 1847,40 дол. США сплив 28.03.2013 року. За таких обставин, суд визнає, що відповідач [PERSON] допустила істотні порушення умов кредитного договору від 12.12.2005 року № CSQWAK00100022 і всупереч вимог ст. ст. 526, 610, 611, 1054 ч.1 ЦК України не виконала законних вимог позивача щодо своєчасного повернення заборгованості за договором, тому ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в загальному розмірі 7903,39 доларів США (10302,58 - 517,67 - 34,12 - 1847,40 = 7903,39), що в гривневому еквіваленті на час ухвалення судом рішення складає 63148,08 грн. Суд відмовляє у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі 517,67 дол. США, комісії в розмірі 34,12 дол. США, та пені в розмірі 1847,40 дол. США через сплив строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог - 559,76 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial