Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 21 листопада 2014 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,03 га, що знаходиться на території Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області. Позивач, відповідачі та представники третьої особи Василівської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявилися, суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, заперечень проти позову не надано. Представник третьої особи відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомлені, про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином та своєчасно, про що у справі є розписка про отримання судової повістки. Заперечень проти позову суду не надано. Суд вважає можливим розглянути справу без участі осіб, що не зявилися у судове засідання. Представник третьої особи реєстраційної служби Василівського РУЮ Запорізької області проти позову заперечень не має, просить вирішити вимоги позивача на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як він повністю підтверджуються наявними у справі доказами з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Ст.373 ч.2, абз. 2 ЦК України вказує, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до Закону. Ст.1225 ч.1 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.81 ч.1 п. «г» ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.152 ч.3 п. «а» ЗК України передбачає, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Як встановлено в судовому засіданні, та як видно з матеріалів справи, позивачка [PERSON] народилася 28 лютого 1979 року у с.Кам`янське Василівського району Запорізької області, є громадянкою України, що підтверджено її паспортом, копія якого є у справі. 21 листопада 2014 року померла [PERSON], у віці 89 років у с.Кам`янське Василівського району Запорізької області, що підтверджено свідоцтвом про смерть. Відповідно до заповіту від 07 жовтня 2014 року, копія якого є у справі, [PERSON] заповіла належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 4,03 га, яка знаходиться на території Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області , що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ЗП № 002243, виданого Василівською районною радою народних депутатів 03 грудня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 3725 [PERSON], яка народилася 28 лютого 1979 року в с.Кам`янське Василівського району Запорізької області. Заповіт на час смерті спадкодавця не змінений та не скасований, про що в ньому є відповідна відмітка. Заповіт за формою та змістом відповідає вимогам ст.1247, 1248 ЦК України, посвідчений секретарем сільської ради. Таким чином, відповідно до ст.ст.1233-1236 ЦК України, позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] за заповітом. Відповідно до витягу з технічної документації померла [PERSON] мала земельну ділянку на території Камянської сільської ради Василівського району Запорізької області площею 40300 кв.м для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до договору оренди землі від 20 грудня 2006 року [PERSON] за життя передала в оренду земельну ділянку належну їй на підставі Державного акту про право приватної власності на землю Ш-ЗП № 002243 площею 4,031 га терміном на 10 років. Державна реєстрація договору здійснена у відділі Держкомзему у Василівському районі Запорізької області 23 червня 2011 року за № 232090004000254. До договору оренди землі додані: акт приймання-передачі земельної ділянки орендарю ТОВ «Кам`янський степ» та акт визначення меж земельної ділянки в натурі. Відповідно до постанови державного нотаріуса Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області у спадковій справі №297 за 2014 рік позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої 21 листопада 2014 року [PERSON]. Підставою для відмови було ненадання оригіналу вказаного вище Державного акту про право приватної власності на землю. В газеті «Нова Таврія» Василівської районної ради Запорізької області №53 (11926) від 06 червня 2015 року опубліковано оголошення про те, що загублений Державний акт на право приватної власності на землю Ш-ЗП № 002243 виданий [PERSON] слід вважати недійсним. Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки, право власності спадкодавця на вищевказане спадкове майно у вигляді земельної ділянки і право позивачки, як спадкоємця за заповітом на спадкування вказаної вище земельної ділянки, яка прийняла спадщину своєчасно та належним чином, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, а оформлення спадщини в нотаріальній конторі для позивачки є неможливим у звязку з втратою оригіналу Державного акту про право приватної власності на землю на імя спадкодавця. Враховуючи викладене, ст.ст.328, 334, 373, 386, 392, 1233-1235, 1247-1248, 1225 , 1268 ЦК України, ст.ст.81, 152, 131 ЗК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved