Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» звернувся до суду з позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON], третя особа: ПП «Інко-78» про звернення стягнення на іпотечне майн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17.07.2008р. між позивачем банком та ПП «Інко-78» укладено договір про відкриття кредитної лінії №100-Н/08, за умовами якого до 15.07.2013р. для поповнення обігових коштів відкрито відновлювальну кредитну лінію у національній валюті з лімітом у розмірі 1930000,00грн. За умовами вказаного договору позивач зобов»язався у порядку і на визначених умовах, надавати окремими частинами (траншами) кредитні кошти, а ПП зобов»язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати відсотки за користування кредитними коштами, виконувати інші умови цього договору та повернути кредит у терміни, встановлені цим договором (п.1.1). Згідно із п.1.2 договору ліміт зменшується щомісячно, кожного 17 числа календарного місяця на 80500,00грн. Відповідно до п.1.3 договору, розмір відсотків за користування кредитними коштами складає 21% річних. Позивачем повністю виконано умови договору і надано кредит в сумі 1920000,00грн. За п.п. 1.1, 6.3, 6.6 договору, ПП «Інко-78» зобов»язане своєчасно повернути кредит і щомісячно (кожного 3го числа календарного місяця) сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Між тим, договірні зобов»язання належним чином не виконані, кредитні кошти по тілу кредиту та нарахованих відсотках, не сплачені. Відповідно до абз. «а» пункту 2.1 договору, для забезпечення виконання зобов»язань, що з нього випливають, 18.07.2008р. між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр №18542), за умовами якого в іпотеку передано: нежитлові будівлі (майстерня літ. Б-І, майстерня літ. В-І (1-4, 1-5, 1-6, площею 109,2кв.м), вбиральня літ. З, гараж літ. Ж-І, огорожа №№3, 5-7, замощення №ІІ), що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 10, заставна вартість предмету іпотеки складає 2316516,67грн. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов»язання в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов»язанням. У зв»язку з порушенням основного зобов»язання та умов іпотечного договору, позивачем 16.11.2009р. надіслано відповідачу як іпотекодавцю, письмову вимогу про усунення порушення основного зобов»язання та іпотечного договору, про виконання порушеного зобов»язання, повернення заборгованості, що склалась на 09.11.2009р. з попередженням звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, однак її було залишено без задоволення. Відповідно до п.п. 6.1-6.4, 6.5, 10.1 та 10.3 договору від 17.07.08р. на суму заборгованості продовжувались нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами. Як передбачено умовами договору, нарахування відсотків повністю і остаточно припиняється в останній день дії кредитної лінії, а у випадку, якщо позичальник не поверне в такий день загальну заборгованість за кредитною лінією у день виконання зобов»язання (фактичного повернення загальної заборгованості). Станом на час звернення до суду з даним позовом, з моменту одержання кредиту ПП сплатило лише відсотки за користування кредитними коштами в сумі 373843,03грн. (з серпня 2008р. по травень 2010р.). Станом на 20.03.2015р. загальна сума заборгованості становить 4693660,46грн. За період з 01.03.2012р. по 15.05.2013р., позивачем нараховані відсотки за користування кредитними коштами, розмір яких становить 486230,75грн. Таким чином, позивач просить суд звернути стягнення на нерухоме майно, належне [PERSON], передане в іпотеку за договором від 18.07.2008р.; за рахунок коштів, одержаних від реалізації вказаного предмету іпотеки, задовольнити вимоги ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ПП «Інко-78» про стягнення частини заборгованості за договором №100-Н/08, яка становить 486230,75грн.; визначити спосіб реалізації предмету іпотеки: (майстерня літ. Б-І, майстерня літ. В-І (1-4, 1-5, 1-6, площею 109,2кв.м), вбиральня літ. З, гараж літ. Ж-І, огорожа №№3, 5-7, замощення №ІІ), що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 10, шляхом продажу на прилюдних торгах за ціною 1038482,00грн., визначеною станом на 05.01.2015р. як рекомендована ринкова вартість (без ПДВ) та початкова ціна продажу вказаного іпотечного майна на прилюдних торгах; стягнути судовий збір в розмірі 3654,00грн. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» за довіреністю [PERSON] повністю підтримав уточнені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Зазначив, що проценти за користування кредитними коштами нараховані, виходячи із процентної ставки 21% річних, яка не змінювалась. Кредитний договір укладався на строк до 15.07.2013р., який не визнано недійним і не розірвано. Останній платіж мав місце 30.05.2010р. в розмірі 1820грн. 00коп. За судовим рішенням від 19.09.2011р. заборгованість позивачеві не повернута і в примусовому порядку не проведено звернення стягнення на іпотечне майно, оскільки органи ДВС закрили виконавче провадження і повернули стягувачеві виконавчий документ. [PERSON] не відреагував на вимогу банку від 16.11.2009р. щодо виконання договірних зобов»язань по поверненню боргу. В судове засідання відповідач [PERSON] та третя особа: ПП «Інко-78» не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомили. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] повністю заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог і просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що вже є рішення суду від 19.09.2011р., яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, незважаючи на те, що за даним позовом борг складається з донарахованих процентів за користування кредитними коштами. Крім того, [PERSON] не отримував письмової вимоги щодо боргу в розмірі 486230,75грн. Вважає, що відбувається подвійне звернення стягнення, враховуючи наявність рішення від 19.09.11р. Також ставить під сумнів висновок банку від 05.01.15р. щодо переліку майна та його вартості. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав: встановлено, що 17.07.2008р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ПП «Інко-78» укладено договір про відкриття кредитної лінії №100-Н/08, за умовами якого до 15.07.2013р. для поповнення обігових коштів відкрито відновлювальну кредитну лінію у національній валюті з лімітом у розмірі 1930000,00грн. За умовами вказаного договору позивач зобов»язався у порядку і на визначених умовах, надавати окремими частинами (траншами) кредитні кошти, а ПП зобов»язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати відсотки за користування кредитними коштами, виконувати інші умови цього договору та повернути кредит у терміни, встановлені цим договором (п.1.1). Відповідно до п.1.3 договору, розмір відсотків за користування кредитними коштами складає 21% річних. Позивачем повністю виконано умови договору і ПП «Інко-78» надано кредит в сумі 1920000,00грн. За п.п. 1.1, 6.3, 6.6 договору, ПП «Інко-78» зобов»язане своєчасно повернути кредит і щомісячно (кожного 3го числа календарного місяця) сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. 18.07.2008р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстр №18542), за умовами якого в іпотеку передано нерухоме майно, належне на праві власності [PERSON]: нежитлові будівлі (майстерня літ. Б-І, майстерня літ. В-І (1-4, 1-5, 1-6, площею 109,2кв.м), вбиральня літ. З, гараж літ. Ж-І, огорожа №№3, 5-7, замощення №ІІ), що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 10, заставна вартість предмету іпотеки складає 2316516,67грн. (ст.3.3). Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов»язання в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов»язанням. Відповідно до ст.2 іпотечного договору, забезпечуються іпотекою наступні зобов»язання боржника ПП, які випливають з кредитного договору і можуть виникнути в майбутньому за кредитним договором: зобов»язання повернути іпотекоднржателю кредит, наданий в межах відновлювальної кредитної лінії за кредитним договором з граничним лімітом кредитування 1930000,00грн згідно з графіком та кінцевим терміном повернення 15.07.2013р.; зобов»язання в строк/и та в порядку, які передбачені в ст.6 кредитного договору, а у випадках, передбачених законодавством України та/або кредитним договором та/або цим договором, - до настання терміну\\ів, зазначеного\\них в ст.6 кредитного договору, - сплатити/чувати іпотекодержателю проценти за користування кредитом за кредитним договором з розрахунку 21% відсоток річних з можливістю зміни розміру процентів та строків їх сплати у випадках, передбачених ст. 6 кредитного договору; тощо. Пунктом 4.2.8 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, відповідно до чинного законодавства України, погасити повну заборгованість боржника за кредитним договором, а також витрати на здійснення вимог, забезпечених предметом іпотеки. Для реалізації своїх прав, зазначених в ст.6 цього договору, іпотекодержатель має право організовувати продаж всього або частини предмету іпотеки будь-яким способом, не забороненим чинним законодавством України, в т.ч. шляхом продажу безпосередньо або через торги, на умовах, визначених іпотеко держателем на власний розсуд (п.4.2.12). Стаття 6 іпотечного договору визначає положення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізацію предмету іпотеки. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо в момент настання терміну виконання боржником будь-якого із зобов»язань, зазначених у ст.2 цього договору, воно\\и не буде\\уть виконані або буде\\уть виконане\\і належним чином. При цьому, стягнення може бути звернене на всі речі, що складають предмет іпотеки, або на будь-яку одну чи декілька з них за вибором іпотеко держателя. 16.11.2009р. позивачем надіслано відповідачу як іпотекодавцю, письмову вимогу про усунення порушення основного зобов»язання та іпотечного договору, про виконання порушеного зобов»язання, повернення заборгованості, що склалась на 09.11.2009р. з попередженням звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, однак її було залишено без задоволення. Відповідно до п.п. 6.1-6.4, 6.5 договору від 17.07.08р. на суму заборгованості продовжувались нараховуватись відсотки за користування кредитними коштами. Як передбачено умовами договору, нарахування відсотків повністю і остаточно припиняється в останній день дії кредитної лінії, а у випадку, якщо позичальник не поверне в такий день загальну заборгованість за кредитною лінією у день виконання зобов»язання (фактичного повернення загальної заборгованості). Крім того, судом встановлено, що відповідно до висновку про вартість майна від 05.01.2015р. вартість майна: нежитлові будівлі (майстерня літ. Б-І, майстерня літ. В-І (1-4, 1-5, 1-6, площею 109,2кв.м), вбиральня літ. З, гараж літ. Ж-І, огорожа №№3, 5-7, замощення №ІІ), що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 10, - становить 1038482,00грн. без ПДВ. Станом на час звернення до суду з даним позовом, з моменту одержання кредиту ПП сплатило лише відсотки за користування кредитними коштами в сумі 373843,03грн. (з серпня 2008р. по травень 2010р.). Станом на 20.03.2015р. загальна сума заборгованості становить 4693660,46грн. За період з 01.03.2012р. по 15.05.2013р. нараховані відсотки за користування кредитними коштами, розмір яких становить 486230,75грн., що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Також, під час розгляду справи встановлено, що рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 19.09.2011р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17.01.2012р., - звернуто стягнення на заставне майно, належне на праві власності [PERSON] нежитлові будівлі за договором іпотеки від 18.07.2008р. для задоволення грошових вимог ПАТ за договором про відкриття кредитної лінії від 17.07.2008р. щодо боржника (позичальник) ПП «Інко-78». При цьому, розмір заборгованості визначено 3212830грн. 24коп. На підставі звернення стягувача ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС ЧМУЮ від 10.06.13р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-1813, виданого 14.05.2013р. відповідно до рішення суду від 19.09.2011р. Боржником за виконавчим листом є [PERSON] Відповідно до постанови державного виконавця Центрального відділу ДВС від 23.04.2015р. виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі ст. 47 п.3 ЗУ «Про виконавче провадження». Зазначено, що стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення суду. Крім того, встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 20.04.2010р. стягнуто з ПП «Інко-78» на користь ПАТ 500000грн. простроченої заборгованості за кредитним договором від 17.07.2008р. Рішенням господарського суду Черкаської області від 24.09.2009р. стягнуто з ПП на користь ПАТ 378082грн. 64коп. заборгованості за вказаним кредитним договором. За даними Придніпровського відділу ДВС від 05.09.2011р., накази господарського суду не виконані. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Загальними засадами цивільного законодавства є, в т.ч. свобода договору (ст. 3 ч.1 п.3 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК передбачено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628ЦК). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638ЦК). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору від 17.07.08р. чи іпотечного договору від 18.07.08р., - недійсним, розірваним чи зміненим. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст.573 ч.1ЦК). Відповідно до ст. 576ЦК, - предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Предмет застави залишається у заставодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Застава окремих видів майна може бути заборонена або обмежена законом. Якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (ст.577 ч.1ЦК). Статтею 589 ч.1 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов»язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1, 2 ст. 590ЦК). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або за рішенням третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов»язаних з пред»явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки; сплату процентів і неустойки (пені, штрафу); сплату основної суми боргу. Як зазначено у ч.1 ст.35 згаданого Закону, зі змінами, внесеними згідно із Законом від 22.09.2011 №3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику (якщо він є відмінним від іпотекодавця) письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель має право прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Тобто, додержання прописаної в ст. 35 ЗУ процедури попередження є обовязковим для випадку звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ст.36 ЗУ «Про іпотеку»), який є лише одним із трьох основних, передбачених ч.3 ст.33 цього закону способів звернення стягнення на предмет іпотеки (за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Невиконання іпотекодержателем указаної вимоги закону в разі предявлення ним до суду позову не є підставою для відмови в позові, оскільки позивачем реалізується не позасудовий, а судовий порядок звернення на заставлене нерухоме майно. Підтвердженням цього є положення ч.2 ст.35 ЗУ, якою передбачено, що положення ч.1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися в будь-який час по захист своїх порушених прав до суду в установленому законом порядку. Отже, посилання представника відповідача, заявлені під час судового засідання, про відсутність письмової вимоги відповідачу [PERSON] щодо порушення умов кредитного договору та іпотечного договору, про наявність заборгованості в розмірі 486230,75грн., - не відповідають вимогам закону. Згідно із ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст. 39 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. Зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки та його вартість визначено у договорі іпотеки від 18.07.2008р. Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України «Про іпотеку», вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним субєктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Під час розгляду справи, позивач визначив вартість предмета іпотеки, виходячи із даних висновку вартості майна від 05.01.2015р. Посилання відповідача та його представника на те, що перелік майна та визначення його вартості за вказаним висновком, є, як вони вказують сумнівними, - суд вважає безпідставними і не обґрунтованими. Так, за змістом ч.3 ст.10, ст.11 та ст.60 ЦПК України, якщо між сторонами виникає спір щодо такої оцінки, то залежно від того, яка сторона її оспорює, ця сторона зобовязана, довести інший розмір, зокрема, - заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи. Під час розгляду справи, такого клопотання відповідачем [PERSON] та його представником заявлено не було. Крім того, на думку суду, розмір заборгованості - 486230грн. 75коп. є співмірним вартості іпотечного майна, належного [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основ\-ним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки виникає також з підстав, встановлених ч.1 ст.12 вказаного Закону, а саме: у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Як визначено ст. 11 Закону, майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки). У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Як зазначено у ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов»язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов»язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). На думку суду, наявність судових рішень про стягнення з боржника ПП «Інко-78» на користь кредитора - ПАТ заборгованості за кредитним договором, не звільняє боржника та майнового поручителя [PERSON] від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, шляхом звернення стягнення на передане майновим поручителем в іпотеку нерухоме майно (постанова ВСУ від 4.09.2013р. у справі №6-73цс13), а тому з цього приводує безпідставними твердження відповідача та його представника. Крім того, під час розгляду справи встановлено факт, що попередні судові рішення не привели до належного виконання договірного зобовязання. Також на думку суду, відсутнє подвійне звернення стягнення, на що вказує представник відповідача, посилаючись на рішення суду від 19.09.2011р. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову, відповідачем [PERSON] до суду не надано, а тому з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме, - звернути стягнення на нерухоме майно, що належить [PERSON], передане в іпотеку за договором від 18.07.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №18542, а саме: нежитлові будівлі (майстерня літ. Б-І, майстерня літ. В-І (1-4, 1-5, 1-6, площею 109,2кв.м), вбиральня літ. З, гараж літ. Ж-І, огорожа №№3, 5-7, замощення №ІІ), що знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Енгельса, 10 в рахунок погашення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №100-Н/08 від 17.07.2008р., яка становить 486230грн. 70коп., як нараховані відсотки за користування кредитними коштами, наданими Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» Приватному підприємству «Інко-78».; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки за договором від 18.07.2008р. вказаних нежитлових будівель, шляхом продажу їх на прилюдних торгах; встановити їхню початкову ціну для подальшого продажу їх на прилюдних торгах в розмірі 1038482грн. 00коп. (без ПДВ) відповідно до висновку вартості майна від 05.01.2015р. На підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно з відповідача [PERSON] стягнути на користь ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» стягнути судовий збір в розмірі 3654грн. 00коп., що підтверджено платіжним дорученням від 02.04.2015р. №29952671. На підставі викладеного та,

Outcome: approved