Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - кваритрою за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначив, що він є власником даного житла на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2011 р. Вказує, що відповідач у квартирі не проживає, його реєстрація у цьому житлі перешкоджає їй у використанні свого майна. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що підтримує позовні вимоги, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомив. На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом Мар`їнського районного нотаріального округу Донецької області Леоновим С.І., зареєстровано у реєстрі за № 2533. Як вбачається з довідки виданої КП «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради від 05.04.2019 р. [PERSON] , 1960 р.н., прописаний за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як видно з акту-підтвердження, складеного техніком-доглядачем КП «Міська служба єдиного замовника» Курахівської міської ради Кудіновою Г.О. від 05.04.2019 року, в квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований, але не мешкає [PERSON] , [INFO] . Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст.71 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved