Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

позивач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулося до суду із позовом, який уточнювало до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення грошових коштів по заборгованості за користування електричною енергією, в якому просить в солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість за використану електричну енергію в сумі 2819.10 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378.00 гривень, посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS] , між ПАТ «Київобленерго» і [PERSON] 29.05.2000 року був укладений договір про користування електроенергією №62/1051, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання своєчасно оплачувати спожиту електроенергію. Як вбачається з показань електролічильника НІК №2102 №6892723 за особовим рахунком №200599637 станом на 01.12.2016 року спожито електроенергії у розмірі 3724 кВт/год згідно особової картки споживача. Заборгованість за спожиту електроенергію складає 2819.10 гривень. Відповідно Інформаційної довідки №97736773 від 19.09.2017 року власниками домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , з 23.12.2008 року є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/3 частини кожний. Постачання електроенергії до домоволодіння продовжувалося з 2008 року, коли відбулася зміна власника житлового будинку, а новими власниками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] рахунки оплачувалися до березня 2015 року. У відповідачів виник борг за спожиту електроенергію в розмірі 2819.10 гривень. Відповідачі, будучи споживачами електроенергії зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] просить: стягнути в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] грошові кошти по заборгованості за використану електроенергію в сумі 2819.10 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 1378.00 гривень. Представник позивача [PERSON] надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи повідомленими про час, місце слухання справи через оголошення на офіційному сайті Макарівського районного суду Київської області, в судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи у свою відсутність та відзивів не надали. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановив, що за адресою: [ADDRESS] , між ПАТ «Київобленерго» і [PERSON] 29.05.2000 року укладений договір про користування електроенергією №62/1051, відповідно до умов якого остання взяла на себе зобов`язання своєчасно оплачувати спожиту електроенергію (а.с.6, 7). Згідно особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] з показань електролічильника НІК №2102 №6892723 станом на 01.12.2016 року вбачається споживання електроенергії у розмірі 3724 кВт/год. Заборгованість за спожиту електроенергію складає 2819.10 гривень (а.с.8, 9, 10, 11, 38, 49, 50). Відповідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер 97736773 від 19.09.2017 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є власником кожний 1/3 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , (а.с.35-37, 44-46). Пунктом 6 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, передбачено, що у разі прийняття рішення про припинення користування електричною енергією побутовий споживач не пізніше ніж за сім робочих днів подає електропостачальнику письмову заяву про розірвання договору, в якій зазначає день припинення електропостачання на об`єкт побутового споживача Пунктом 7 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, передбачено, що для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об`єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом семи днів у сільській місцевості підключає квартиру або об`єкт побутового споживача до електропостачання. Частиною 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкових території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутриманнґ, укладання договорів на виконання послуг , контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка регламентує права та обов`язки споживача, передбачено, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що постачання електроенергії до будинку за адресою: [ADDRESS] , продовжувалося з 2008 року коли відбулася заміна власника житла, а новими власниками - відповідачами рахунки оплачувалися до березня 2015 року. Відповідачі фактично користувалися житлово-комунальними послугами. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам пособі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Outcome: approved