Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд, звільнити іпотечне майно, а саме 3-кімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яка належить відповідачу [PERSON] на праві власності, з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП № 46886418 від 18.03.2015р. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву в якій просить розглядати справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] судове засідання не зявились, надали заяви в яких просять розглядати справу за їх відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час і місце судового розгляду повідомлений своєчасно. В минулі засідання надавав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2007р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № ZPV0GA00000172, згідно якого він отримав кредит у розмірі 32775,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення - 16.05.2017р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 17.05.2007р. був укладений договір іпотеки б/н, згідно якого [PERSON] передала в іпотеку 3-кімнатну квартиру загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яка розташована за адресою :[ADDRESS], яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2002 року. 17.05.2007 року було зареєстровано заборону відчуження зазначеної квартири на підставі іпотечного договору. Таким чином, банк є іпотекодержателем вказаної квартири та в разі невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, вправі одержати задоволення за рахунок заставного майна. Боржник [PERSON] не виконав свої зобовязання за кредитним договором та борг не повернув, у звязку з чим банк набув право звернення стягнення на заставне майно для задоволення своїх вимог. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/11246/14-ц від 19.01.2015р. задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 13935,27 доларів США та 10338,70 грн. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, було встановлено, що 18.03.2015 року державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження у ВП № 46886418, було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] у тому числі на вищевказаний предмет іпотеки. У зв'язку з наявністю на предметі іпотеки, обтяжень Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції процес звернення стягнення на заставну квартиру неможливий. Згідно ст. 572 ЦК України через заставу кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. В даному випадку договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 17.05.2007р., а арешт державним виконавцем накладено пізніше ніж було укладено договір іпотеки, а саме 18.03.2015р. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення його з під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, судом встановлено, що право застави позивача виникло набагато раніше, ніж державним виконавцем винесена постанова про арешт нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження. Таким чином, суд вважає за необхідне зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, а саме з саме 3-кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] загальною площею 65,8 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яка належить відповідачу [PERSON] на праві власності, накладеного постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції [PERSON] про арешт майна боржника та заборони на його відчуження ВП № 46886418 від 18.03.2015р. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням. На підставі викладеного та

Outcome: partial