Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] підписала заяву б/н від 11.05.2012 року, згідно якої отримали кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказали, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору в розмірі 12 177, 15 грн., яка виникла станом на 29.12.20016 р. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2017 року виключено відповідача [PERSON] з числа осіб, що беруть участь у справ у зв'язку зі смертю. Залучено до участі у праві як відповідача правонаступника - [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов підтримав, просив задоволити позов повність з підстав викладених в ньому та проводити розгляд справи у його відсутності на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Крім того, подала заперечення на позовну заяву. У запереченнях зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просила відмовити у їх задоволенні. Крім того, просили застосувати строк позовної давності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] підписала заяву б/н від 11.05.2012 року, згідно якої отримали кредит у розмірі 8 500,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов заяви, банк надав відповідачу кредит у розмірі 8 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У відповідності до Умов та правил надання батьківських послуг [PERSON] зобов'язався виплачувати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, перевищення платіжного ліміту, а також виплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним Договором. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть [PERSON] померла [INFO], актовий запис № 651 (а.с. 71) За положенням ст. ст. 1216, 1218, ч. 2 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223 ЦК України з моменту смерті особи до спадкоємців переходять права та обов'язки спадкодавця, які належали йому на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому зобов'язання правонаступників спадкодавця-боржника перед кредитором виникають з моменту його смерті. Частиною 1 ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. В матеріалах справи відсутні докази згідно вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України про відправку позивачем вимог або листів про наявність заборгованості за вищевказаним кредитним договором на адресу [PERSON] до часу смерті останньої. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] не було відомо про існування боргу у померлої матері [PERSON] Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Так, згідно з ст.1282 ЦК спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] [INFO]. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У запереченнях на позовні в вимоги відповідачка просила застосувати строк позовної давності, оскільки мати померла [INFO], а з позовом до суду банк звернувся лише у березні 2017 році. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, строк позовної давності почав свій перебіг [INFO] та сплив 28 грудня 2016 року, згідно вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише у березні 2017 року. Недотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України, пред'явлення вимог (які є преклюзивними) позбавляє кредитора прав вимоги до спадкоємців. Таким чином, після спливу строку одного року з моменту відкриття спадщини, тобто з 28 грудня 2016 року банк втратив право пред'явлення вимог до спадкоємців. Позивач, достовірно знаючи, що під час розгляду справи відбулась заміна відповідача [PERSON] на правонаступника - спадкоємця [PERSON], питання про поновлення строку не заявляв. Враховуючи пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed