Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ ПРИВАТБАНК ” подало до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ „ПриватБанк” заборгованість у розмірі 15508 гривень 84 копійки за кредитним договором №CVXRRX37280332 від 18.09.2007 року. Стягнути судові витрати . Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Відповідачка заявила клопотання в якому просить зменшити їй пеню. [PERSON] пояснила, що не мала можливості в повному обсязі сплати заборгованість за кредитом у зв’язку з тим, що втратила роботу, померли батьки, а діти в цей час навчалися. Представник позивача [PERSON] до суду не з’явився. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача у якому він просить розглянути справу без його присутності, позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Судом досліджено наступні докази: розрахунок заборгованості за договором № CVХRRX37280332 від 18 вересня 2007 року укладеним між ПриватБанком та клієнтом [PERSON] станом на 30.10.2013 року, копія анкети позичальника [PERSON], копія заяви [PERSON] CVХRRX37280332 від 18.09.2007 року, копі рахунку – фактури №107 від 18 вересня 2007 року, копія Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка”) (Стандарт), копія виписки з 18.09.2007 року по 30.10.2013 року по рахунку №29095058585949 [PERSON], копія меморіального ордеру №70918В0571 від 18 вересня 2007 року. Судом встановлено, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк”, яке в подальшому реорганізоване в публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк” та відповідачкою [PERSON] 18 вересня 2007 року був укладений кредитний договір CVХRRX37280332. Згідно даного договору відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 11880 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.09.2009 року, зі сплатою щомісячної суми винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 142 гривні 56 копійок та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 1980 гривень. Отже, між позивачем та відповідачкою відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору відповідачка зобов’язалася щомісячно, в період з 1 по 5 число, сплачувати відповідні платежі за цим договором в загальній сумі 702 гривні 72 копійки. Для виконання зобов‘язань за цим кредитним договором банк відкрив відповідачці рахунок 29095058585949. Відповідачка не в повному обсязі сплачувала необхідні платежі, у зв‘язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Згідно договору при порушенні позичальником зобов’язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 8,5 % на місяць, що складає 102,0 % річних. Згідно пункту 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам („Розстрочка”) (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов’язань передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов’язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Таким чином, станом на 30.10.2013 року відповідачка [PERSON] не виконала в повному обсязі свої зобов’язання за кредитним договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернула позивачу основний борг в сумі 3527 гривень 21 копійка, а також прострочила заборгованість по відсотках в сумі 5476 гривень 51 копійка, заборгованість по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту в сумі 900 гривень 27 копійок. Відповідно до умов договору відповідачці нараховані штрафи: 500 гривень штрафу (фіксована частина), 714 гривень 71 копійка штраф (процентна складова) та пеня за несвоєчасність виконанням зобов’язань за договором в сумі 4390 гривень 14 копійок. Загальна сума нарахованої заборгованості складає 15508 гривень 84 копійки. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов’язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідачка в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов’язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовилася від своїх зобов’язань за цим договором, порушила свої зобов’язання по поверненню суми позики за цим договором. Зокрема відповідачка не своєчасно та не в повному обсязі вносила щомісячні платежі за договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов’язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За правилами ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є різними видами неустойки як засобу юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови) при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості. Пеня ж, в свою чергу, відповідно до п. 5.1. вказаних Умов сплачується при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тобто, законодавцем передбачено дві підстави для зменшення неустойки за рішенням суду: 1) значне перевищення неустойкою розміру збитків та 2) за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Судом встановлено, що розмір неустойки у вигляді пені в сумі 4390 гривень 14 копійок значно перевищує розмір збитків - заборгованості за кредитом, яка становить 3527 гривень 21 копійку. Згідно до пункту 27 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин” положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Таким чином, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки, нарахованої позивачем і стягнути з відповідача неустойку передбачену п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам в розмірі, який дорівнює сумі основного боргу, а саме 3527 гривень 21 копійки, оскільки відповідно до ч.3 ст. 509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У заяві позивальника за підписом відповідачки від 18.09.2007 року зазначено що остання ознайомилася і згідна з умовами кредитування, які були надані їй в письмовій формі. Відповідачка надала свою згоду на те, що ця заява, разом із запропонованими банком умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) , Тарифами, складає між ним та банком кредитно – заставний договір. Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи викладене вище суд вважає, що позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк” до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково. З відповідачки слід стягнути на користь позивача борг в сумі 14602 гривні 76 копійок, в тому числі: 3527 гривень 21 копійку основного боргу, заборгованість по процентах в сумі 5476 гривень 51 копійка, заборгованість по щомісячній винагороді за надання фінансового інструменту в сумі 900 гривень 27 копійок, пеню за несвоєчасність виконанням зобов’язань за договором в сумі 3527 гривень 21 копійка, штраф у фіксованій частині 500 гривень та як відсоток від суми заборгованості з врахуванням зменшеного розміру пені в сумі 671 гривня 56 копійок. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 216 гривень пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ч.1 ст.61 Конституції України, ст. ст. 509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial