Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач - прокурор Дергачівського району Харківської області звернувся до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа-Дергачівський РВ ГУ ДМС України, [PERSON], про усунення перешкод у користуванні житлом, виселення громадян з житлового приміщення без надання іншого житла В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що статтею 123 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначається законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом надання суду відповідних доказів. Однією з форм представництва є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво на будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Згідно з ч. 2 ст. З ЦПК України у випадках, передбачених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Позов пред'являється прокурором Дергачівського району в інтересах [PERSON] у зв'язку з неспроможністю останнього захистити свої права та свободи через похилий вік, а також з урахуванням категорії громадян, захист прав у суді яких віднесено до компетенції органів прокуратури. Прокуратурою Дергачівського району на виконання доручення прокуратури області від 11.03.2014 № 05/1-391вих-14 проведена додаткова перевірка за зверненням [PERSON] з питань порушення його житлових прав. За результатом перевірки встановлено, що відповідно до листа Дергачівського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвенрос» від 09.04.2014 № вих. 1284 житловий будинок, розташований за адресою: Харківська область, м. Дергачі, в'їзд Червоного Міліціонера, 8, в цілому належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Дергачівського районного суду від 06.04.2011р., рішення апеляційного суду Харківської області від 19.05.2011, рішення апеляційного суду Харківської області від 06.07.2011р. Відповідачі у справі [PERSON] жінка його сина [PERSON], [PERSON] - правнука. Між позивачем та [PERSON] (онуком) 01.09.2007 укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] Згідно із вказаним вище договором позивач передав у власність [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Харківська область, м. Дергачі, в'їзд Червоного Міліціонера, 8, а останній зобов'язувався довічно повністю утримувати [PERSON] (забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, допомогою і зберегти в безоплатному довічному користуванні будинок з надвірними будівлями). Під час дії договору довічного утримання [PERSON], його дружина [PERSON] та їх неповнолітня донька [PERSON] вселилися до будинку № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області, зареєструвалися в ньому та стали мешкати разом з позивачем. У зв'язку з погіршенням стосунків з ініціативи [PERSON] позивач був змушений розірвати договір довічного утримання з онуком у судовому порядку . Рішенням апеляційного суду Харківської області від 19.05.2011 договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірваний. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області. Заочним рішенням Дергачівського районного суду від 12.11.2012, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26.02.2013, [PERSON] виселений з житлового будинку за вказаною адресою без надання іншого житлового приміщення з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України. На цей час, відповідно до наданих [PERSON] пояснень, він проживає за адресою мешкання своїх батьків по вул. Петровського, 152 у м. Дергачі, а його дружина та неповнолітня донька - по вїзду Червоного Міліціонера, 8 у м. Дергачі. Відповідно до ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Встановлено, що відповідачі зареєстровані у спірному будинку та мешкають у ньому. Позивач є власником спірного будинку. Оскільки [PERSON] є власником спірного житлового будинку, відповідачі вселилися до цього будинку та проживають в ньому не як члени сімї власника будинку та окремо від нього, а також не ведуть з ним спільного господарства (підтверджується актом від 04.04.2014), то відповідачі підлягають виселенню. В ході проведеної прокуратурою перевірки не встановлено факту надання [PERSON] усної чи письмової згоди на вселення відповідачів у належний йому житловий будинок. Факт реєстрації відповідачів у спірному житлі відповідно до зазначеного вище роз'яснення ПВСУ сам по собі не може бути підставою для визнання за ними права користування жилим приміщенням. А також відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР відповідачі не належать до членів сімї позивача. На цей час у житловому приміщенні позивача незаконно мешкають та зареєстровані відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON], позивач з 2010 року позбавлений можливості користуватися належним йому житлом, чим порушені його права, закріплені у ст. 319 ЦК України. Беручи до уваги те, що договір довічного утримання (догляду) судом розірваний та що [PERSON] і [PERSON] мають можливість проживати разом із [PERSON] у будинку батьків останнього, у відповідачів відсутні правові підстави для проживання у спірному житловому приміщенні і вони підлягають виселенню з нього. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29.01.2014 р. скасоване рішення Дергачівського районного суду від 17.12.2013 у справі № 619/3583/13 про часткове задоволення позову прокурора Дергачівського району в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи: Дергачівський РВ ГУДМС України в Харківській області, Орган опіки та піклування Дергачівської РДА про виселення громадян із житлового приміщення без надання іншого житла та зняття з реєстрації, та ухвалене нове рішення про відмову в задоволенні позову. Підставою для відмови у задоволенні позову прокурора було те, що суд першої інстанції під час вирішення спору вийшов за межі заявлених позовних вимог та при ухваленні рішення керувався іншими підставами, ніж зазначені позивачем. Просить усунути [PERSON] перешкоди у здійсненні ним права власності на житловий будинок за адресою: Харківська область, м. Дергачі, в'їзд Червоного Міліціонера, 8, виселити [PERSON] та [PERSON] із житлового будинку, розташованого за адресою: Харківська область, м. Дергачі, в'їзд Червоного Міліціонера, 8, без надання останнім іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, надав пояснення аналогічні тим, які місить позов. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] підтримав позов, наполягав на його задоволенні. Відповідачі позов не визнали. Так, відповідач [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] не є єдиним власником житлового будинку № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області, з якого прохає виселити її та її доньку.Співвласником є [PERSON], який не заперечує проти їх проживання у будинку. Відповідач [PERSON] надала аналогічні пояснення. Представник третьої особи- Дергачівського РВ ГУ ДМС України у судове засідання не зявився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Представник третьої особи- Полумисний О.І. заперечував проти позову. Пояснив, що він є співвласником житлового будинку № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області. У будинку проживають [PERSON]- дружина його сина, [PERSON]- його онука. Він категорично проти їх виселення, вважає, що є підстави для їх проживання в даному будинку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку наступне. На момент подачі первісного позову про виселення з житлового будинку № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області, єдиним власником вказаного вище житлового будинку був [PERSON] На момент постановлення рішення у справі власником ? частини житлового будинку № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області є [PERSON] Іванович- син позивача. [PERSON]- батько чоловіка відповідачки [PERSON]- дід відповідачки [PERSON] Відповідачі зареєстровані в даному будинку, бажають в ньому проживати. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Отже, співвласник домоволодіння [PERSON] має право розпоряджатись даним житловим будинком, в тому числі дозволяти проживати в ньому особам, які зареєстровані- Полумисній О.О., [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як слідує зі ст. 383 ч.1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Поскільки один із власників домоволодіння № 8 по в'їзду Червоного Міліціонера в м. Дергачі Харківської області не ставить питання про виселення відповідачів, згоден з їх проживанням за місцем реєстрації, суд вважає, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed