Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про захист прав споживачів, а саме визнати договір купівлі продажу земельної ділянки, площею 0.1099 га. розташованої на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, яка належить продавцеві на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №061019, виданим 06.05.2008 р. Приазовським районним відділом земельних ресурсів, укладений 25 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], дійсним, та визнати право власності на земельну ділянку, площею 0,1099 га, розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, яка належить продавцеві на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №061019, виданим 06.05.2008 р. Приазовським районним відділом земельних ресурсів, за [PERSON]. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, позивач по справі [PERSON] моменту свого народження фактично мешкає в с. Костянтинівка Мелітопольського району, по вул. Жовтневій, 2. Багато років знайомий зі своєю сусідкою [PERSON], [INFO], яка раніше мешкала по вул. Жовтневій, 4 в с. Костянтинівка. З її слів, йому стало відомо, що вона, [PERSON] є власницею земельної ділянки, площею 0.1099 га, яка розташована на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, цільове призначення якої для ведення садівництва. На початку 2009 р., [PERSON] виявила бажання реалізувати вказану ділянку землі, з цією метою звернулась до нього, [PERSON] В зв'язку з тим, що ціна була завищена, покупець не знайшовся. А у 2014 році , він вирішив придбати у [PERSON] земельну ділянку з метою посадки молодого саду. 25.10.2014 р. в м. Мелітополі, він з [PERSON] сумісно, уклали письмовий Договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1099 га, розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, яка належить продавцеві на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №061019, виданим 06.05.2008 р. Приазовським районним відділом земельних ресурсів. Передавши їй грошові кошти в сумі 55000 грн., в якості оплати за земельну ділянку, згідно їх домовленості, він отримав письмову розписку. На неодноразові його звертання до [PERSON]. в зв'язку з відсутністю у неї необхідної кількості грошових коштів, перереєстрація так і не була проведена. [PERSON] ухилятись від сумісної реєстрації у нотаріуса їх Договору купівлі-продажу, мотивуючи відсутністю грошових коштів. З моменту купівлі-продажу, [PERSON] здійснює користування вказаною земельною ділянкою, здійснює догляд за відповідним станом, проводжує культивацію, слідкує за відсутністю бур'янів, спланував та придбав огорожу, підготовив землю для висадження саженців. Але в повному обсязі використовувати ділянку не має можливості, так як оформлення не здійснено. В договорі купівлі-продажу від 25.10.2014 року зазначено, що всі спірні питання вирішуються в Мелітопольському міськрайонному суді. Тому позивач був змушений звертатися за захистом своїх конституційних прав до Мелітопольського міськрайонного суду, з даним позовом. Від представника позивача по справі, [PERSON] який діє на підставі довіреності від 25.02.2016 року, [PERSON] надійшла заява про слухання справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог на полягає у повному обсязі, та просить суд її задовольнити. Від відповідачці по справі, [PERSON] надійшла заява про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] моменту свого народження фактично мешкає в с. Костянтинівка Мелітопольського району, по вул. Жовтневій, 2. [PERSON] є власницею земельної ділянки, площею 0.1099 га, яка розташована на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, цільове призначення якої для ведення садівництва, про що свідчить копія державного акту на право власності на земельну ділянку, (а.с.7). У 2014 році, [PERSON] вирішив придбати у [PERSON] земельну ділянку з метою посадки молодого саду. 25.10.2014 році в м. Мелітополі, він з [PERSON] сумісно, уклали письмовий Договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,1099 га, розташовану на території Новокостянтинівської сільської ради Приазовського району, яка належить продавцеві на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку Серії ЯЕ №061019, виданим 06.05.2008 р. Приазовським районним відділом земельних ресурсів, про що свідчить копія договору купівлі-продажу, від 25.10.2014 року, (а.с.8). [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 55000 грн., в якості оплати за земельну ділянку, згідно їх домовленості, [PERSON] отримав письмову розписку, про що свідчить її копія, (а.с.9). На неодноразові його звертання до [PERSON]. в зв'язку з відсутністю у неї необхідної кількості грошових коштів, перереєстрація так і не була проведена. [PERSON] ухилятись від сумісної реєстрації у нотаріуса їх Договору купівлі - продажу, мотивуючи відсутністю грошових коштів. Відповідачка по справі, [PERSON] уклала шлюб, змінила прізвище на «Євдокимову», що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу, та копією паспорта громадянина України, (а.с.6, 10). [PERSON] здійснює користування вказаною земельною ділянкою, здійснює догляд за відповідним станом, проводжує культивацію, слідкує за відсутністю бур'янів, спланував та придбав огорожу, підготовив землю для висадження саженців. Але в повному обсязі використовувати ділянку не має можливості, так як оформлення не здійснено. Відповідно ст.316 ЦК України, визначається що право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України здійснення права власності полягає в володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Виходячи з вагомості права власності поряд з іншими цивільним правами законом встановлена його непорушність, - відповідно ч.1 ст.321 ЦК України. Відповідно до цієї ж норми закону ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Законодавець вказує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ч.3 ст.334 ЦК України «Момент набуття права власності за договором», зазначено що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України «Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживачів такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved