Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у квітні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], в якому прохає стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором № DN81AR19760070 від 05 травня 2008 року у сумі 174202 гривні 92 копійки, та судові витрати у сумі 1742 гривні 03 копійки (платіжне доручення, а.с.1). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору №DN81AR19760070 від 05 травня 2008 року [PERSON] отримав кредит у сумі 72532 гривні 75 копійок на термін до 12 квітня 2013 року. Відповідач зобовязувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договір поруки з [PERSON] Однак відповідачі своїх обовязків за угодою не виконують, так як кредитні кошти не повертають, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачують. Внаслідок цього, станом на 06 січня 2015 року, за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 174202 гривні 92 копійки, яку позивач прохає стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1742 гривні 03 копійки. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням провести судове засідання за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважаються такими, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявилися, письмових заяв та клопотань суду не надали (а.с. 38-39, 43-50). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 травня 2008 року банк та [PERSON] уклали договір №DN81AR19760070, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 72532 гривні 75 копійок на термін до 12 квітня 2013 року (а.с.10-19). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 06 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 174202 гривні 92 копійки, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 24994 гривні 97 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 12954 гривні 83 копійки; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 19804 гривні 02 копійки; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 107915 гривень 63 копійки; штрафів: 250 гривень та 8283 гривні 47 копійок (а.с.4-5). Крім того, в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договір поруки з [PERSON] (а.с.22). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договір поруки з [PERSON] Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості солідарно із [PERSON], [PERSON], реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості солідарно з [PERSON], [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1742 гривні 03 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved