Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії АТ «Ощадбанк», звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 906209 від 03.12.2013 року у загальному розмірі 27 486 грн. 00 коп., з яких: 18 401 грн.\~61 коп. заборгованість за кредитом; 6 866 грн. 46 коп.\~заборгованість по процентах за користування кредитом; 453 грн. 74 коп. залишок строкових відсотків за користування кредитом; 6 грн. прострочена комісія за користування рахунком; 1\~187 грн. 42 коп. пеня; 125 грн. 42 коп. три відсотки річних від прострочених сум заборгованості; 445 грн. 30 коп. розмір інфляційних втрат. Судові витрати у справі просить покласти на відповідача. Ухвалою судді від 17.07.2018 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті відбувся 21.08.2018 року за правилами спрощеного позовного провадження. Позов обгрунтувано тим, що [PERSON] звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав договір № 906209 від 03.12.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, згідно якого отримав кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 13.07.2015 року відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до вищевказаного договору. Підписами відповідача у додатках № 1, № 2 та № 3 до договору № 906209 від 03.12.2013 року та у додатку № 4 до додаткового договору від 13.07.2015 року підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у ПАТ «Державний ощадний банк України», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Таким чином, ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та у межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями, у звязку із чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 27 486 грн. 00 коп. з яких: 18 401 грн.\~61 коп. заборгованість за кредитом; 6 866 грн.\~46 коп. заборгованість по прострочених процентах; 453 грн. 74 коп. заборгованість по строкових нарахованих процентах; 6 грн. прострочена комісія; 1 187 грн. 42 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 125 грн. 47 коп. три відсотки річних за несвоєчасну сплату процентів; 445 грн. 30 коп. інфляційні втрати від суми прострочених процентів. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобовязань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ «Державний ощадний банк України», був змушений звертатись до суду із даним позовом. Належним чином уповноважений представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву вх. № 3943 від 21.08.2018 року про розгляд справи за відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. З огляду на вказане, суд, виходячи з положень ст. ст. 280-281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обовязків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 розяснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та розяснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідач звернувся до ПАТ «Державний ощадний банк України» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав договір № 906209 від 03.12.2013 року про відкриття та обслуговування рахунку, випуску та надання платіжної картки, згідно якого отримав кредит у розмірі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 13.07.2015 року відповідачем було укладено додатковий договір № 1 до вищевказаного договору. Підписами відповідача у додатках № 1, № 2 та № 3 до договору № 906209 від 03.12.2013 року та у додатку № 4 до додаткового договору від 13.07.2015 року підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування у ПАТ «Державний ощадний банк України», які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ПАТ «Державний ощадний банк України» свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Як вбачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, відповідач станом на 04.06.2018 року має заборгованість у сумі 27 486 грн. 00 коп. з яких: 18 401 грн.\~61 коп. заборгованість за кредитом; 6 866 грн.\~46 коп. заборгованість по прострочених процентах; 453 грн. 74 коп. заборгованість по строкових нарахованих процентах; 6 грн. прострочена комісія; 1 187 грн. 42 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів; 125 грн. 47 коп. три відсотки річних за несвоєчасну сплату процентів; 445 грн. 30 коп. інфляційні втрати від суми прострочених процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства у встановлений строк. З огляду на те, що відповідач прострочив погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих за договором зобовязань, суд дійшов до висновку, що позов ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 1 762 грн..

Outcome: approved