Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свого позову посилається на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір 110_150 від 15.05.2013 року. Кредит надавався в розмірі 20000 гривень на 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13.05.2016 року на споживчі цілі. За користування кредитом позичальник зобовязувався сплачувати банку відповідну плату в розмірі 29% річних. Згідно п. п. 1.5-1.6.3 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено: договір поруки № 110_150 від 15.05.2013 року з [PERSON], договір поруки № 110_150/2 від 15.05.2013 року з [PERSON] За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Вимоги банку щодо погашення заборгованості не задоволені, заборгованість не погашена. Станом на 17.02.2017 року, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення заборгованості, наявна заборгованість за договором, яка складає 22117,05 гривень, утому числі: борг за кредитом в розмірі 11181,39 гривень; відсотки за користування кредитом з 03.11.2014 року по 16.02.2017 року в розмірі 5540,55 гривень; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по січень 2017 року за прострочення сплати кредиту в сумі 3111,21 гривень; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по січень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 1523,89 гривень; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2014 року по 16.02.2017 року в розмірі 509,78 гривень; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.09.2014 року по 16.02.2017 року в розмірі 250,23 гривень. У зв'язку з чим просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 22117,05 гривень. Відповідачі в судові засідання неодноразово не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись через оголошення у пресі відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. У судове засідання представник позивача не з'явився, до початку судового засідання надав заяву, у якій у повному обсязі підтримував позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. 20 квітня 2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір 110_150 від 15.05.2013 року. Кредит надавався в розмірі 20000 гривень на 36 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13.05.2016 року на споживчі цілі. За користування кредитом позичальник зобовязувався сплачувати банку відповідну плату в розмірі 29% річних. Згідно п. п. 1.5-1.6.3 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 555,56 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним, шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором було укладено: договір поруки № 110_150 від 15.05.2013 року з [PERSON], договір поруки № 110_150/2 від 15.05.2013 року з [PERSON] Станом на 17.02.2017 року, в результаті невжиття відповідачами заходів щодо погашення заборгованості, наявна заборгованість за договором, яка складає 22117,05 гривень, утому числі: борг за кредитом в розмірі 11181,39 гривень; відсотки за користування кредитом з 03.11.2014 року по 16.02.2017 року в розмірі 5540,55 гривень; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по січень 2017 року за прострочення сплати кредиту в сумі 3111,21 гривень; інфляційні втрати банку з вересня 2014 року по січень 2017 року за прострочення сплати відсотків за користування кредитом в сумі 1523,89 гривень; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.09.2014 року по 16.02.2017 року в розмірі 509,78 гривень; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за користування кредитом з 02.09.2014 року по 16.02.2017 року в розмірі 250,23 гривень. Розрахунок заборгованості сумнівів у суду не викликає. Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] має заборгованість за наданим кредитом перед позивачем, що підтверджується дослідженими матеріалами справи. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України [PERSON], [PERSON] поручилися перед кредитором боржника за виконання ним свого обвязку та відповідати перед кредитором як солідарні боржники. В зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги позивача [PERSON] акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у вигляді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, та у вигляді витрат на оголошення у пресі для виклику відповідачів, сплачених позивачем.

Outcome: approved