Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано; -від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який знаходиться на її вихованні та утриманні; -за рішенням Хустського районного суду від 26 червня 2012 року за її позовом з відповідача були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітнього сина у розмірі 400грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття; -але на даний час цих коштів на утримання сина їй на вистачає; -їй відомо, що відповідач вихваляється про свої високі заробітки, крім основної роботи займається приватною діяльністю, а тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в більшому розмірі, звернулася до суду з позовом та просила: стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000грн. щомісячно, на користь малолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивач двічі змінила заявлені позовні вимоги: спочатку просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 0,25 ставки з заробітку відповідача щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму /а.с.27/, а потім ще раз уточнила позовні вимоги та просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку /а.с.36/. В судовому засіданні відповідач уточнений позов не визнав, посилаючись на те, що: -від матеріального утримання сина він не ухиляється та регулярно сплачує аліменти у розмірі, встановленому рішенням Хустського районного суду від 26.06.2012 року, - 400грн.; -з часу винесення цього рішення суду у позивача не змінилися ніякі обставини: стан здоров'я сина не погіршувався; позивач, як працювала, так і працює в школі психологом, де отримує регулярно та вчасно заробітну плату; позивач з сином мешкають в тому ж самому будинку, житлова площа якого не зменшилася; -у теперішній час він офіційно працює в Хустському водоканалі, підприємницькою діяльністю не займається, інших доходів, крім заробітної плати, не має; -він не має житла в м.Хуст, тому вимушений знімати його разом зі своєю цивільною дружиною, яка теж працює в м.Хуст, розмір орендної плати за житло складає 1200грн. на місяць; -у зв'язку з нестачею коштів він вимушений був взяти кредит для споживчих потреб в КС «Йван», щомісячно він сплачує кредит у розмірі по 679грн.14коп., термін погашення кредиту - жовтень 2017 року; -тому він вважає, що розмір аліментів, які він сплачує у теперішній час - 400грн., відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності, а збільшення розміру аліментів призведе до порушення його прав. Суд, вислухавши думки сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується оглянутими в судовому засіданні свідоцтвом про народження дитини /а.с.9/ та довідкою №3411/02-30 від 10.12.2015 року, виданою виконкомом Рокосівської сільської ради /а.с.6/. Згідно з рішенням Хустського районного суду від 26 червня 2012 року - з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 400грн. щомісячно, починаючи з 18.05.2012 року і до досягнення ним повноліття /а.с.10/. Відповідач [PERSON] щомісячно сплачує кредит в КС «Йван» у розмірі по 679грн.14коп., дата закінчення кредитного договору - 16 жовтня 2017 року, що підтверджується довідкою КС «Йван» /а.с.29/ . Як вбачається з довідки Хустського ДПТІ /а.с.41/ - домоволодіння на території м.Хуст та Хустського району за відповідачем [PERSON] не зареєстровано. Згідно посвідчення, серії [NUMBER], від 21 серпня 2013 року /а.с.42/ - відповідач [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено в судовому засіданні - позивач працює соц. педагогом в Рокосівській ЗОШ І-ІІІ ст. відділу освіти Хустської РДА та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 2748грн.36коп., що підтверджується довідкою /а.с.37/. Позивач не заперечує в судовому засіданні, що на час винесення Хустським районним судом рішення від 26 червня 2012 року вона теж працювала на цій же посаді. Тобто, суд вважає, що позивач не надала суду жодних доказів зміни після 26 червня 2012 року свого матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення свого здоров'я чи здоров'я дитини. Разом з цим, суд вважає, що суду надано доказ зміни матеріального стану платника аліментів - відповідача [PERSON], яким є довідка /а.с.28/, згідно якої відповідач [PERSON] з 2 липня 2012 року /тобто після рішення Хустського районного суду від 26червня 2012 року/ працює на посаді головного інженера Хустського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства і його заробітна плата на місяць складає 2507грн.41коп. /як вказано в рішенні суду від 26 червня 2012 року на той час він був звільнений з роботи і мав мінливий дохід/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України: частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням того, що відповідач [PERSON] у теперішній час працює та отримує стабільну заробітну плату, розмір якої встановлено, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про зміну розміру стягнутих аліментів з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини: з твердої грошової суми на частку заробітку /доходу/ батька. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -позивач та відповідач у теперішній час обидва працюють та отримують стабільну заробітну плату, розмір якої є практично однаковий; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2016 року - 1455грн., з 1травня - 1531грн., тобто у теперішній час відповідач сплачує аліменти на утримання дитини віком від 6 до 18 років - 400грн., що є меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /з 1 січня 2016 року - 30 відсотків це 436грн.50коп., з 1 травня 2016 року - 459грн.30коп./; -відповідач не надав суду належних доказів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень: що він вимушений знімати житло, а не проживає у своїх рідних, чи у своєї цивільної дружини; що він сплачує за оренду житла 1200грн.; що взятий ним кредит був йому життєвонеобхідним, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів слід задовольнити частково - не у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача /як просить позивач/, а у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку /доходу/ відповідача, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial