Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивач просить продовжити йому строк на прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] Він своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, постільки вважав, що фактично прийняв спадщину, так як тримав свою худобу та зерно в материному сараї. Коли звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, то йому відмовили, постільки він пропустив шестимісячний строк для подачі заяви на прийняття спадщини. Просить визначити йому додатковий строк один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву. Представник відповідача позов визнав, але в дебатах пояснив, що в суді позивач не навів доказів того, що строк пропущено з поважних причин. Треті особи [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги не визнали, пояснивши, що позивач пропустив строк без поважних причин. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, третіх осіб , свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява не обґрунтована. Так в суді встановлено, що позивач є сином [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS]. На день відкриття спадщини в даній квартирі була зареєстрована, але не проживала сестра позивача третя особа по даній справі [PERSON]., яка з січня 1996 року перейшла проживати в дану квартиру і проживає в ній по даний час. Ще при житті батьків, вони добудували самовільно два сараї один цегляний, а інший дерев»яний, яким йому дозволили користуватись і де він тримав свою худобу та зерно, а цегляним сараєм користувалась [PERSON] Позивач також самовільно біля будинку, де знаходилась квартира батьків, побудував гараж і тримав свою пасіку. В 2004 році [PERSON] звернулась до сільської ради і їй виділили в користування земельну ділянку, тобто прибудинкову територію. На даній ділянці знаходився також самовільно збудований позивачем гараж. В 2014 році [PERSON] закрила під'їзд на свою земельну ділянку і він вимушений був забрати свій гараж та пасіку. Після цього він вирішив також звернутись за оформленням спадщини, яку він вважав що фактично прийняв після смерті матері, постільки користувався самовільно збудованим дерев»яним сараєм. Нотаріус йому відмовила в оформленні спадщини, постільки він пропустив шестимісячний строк для звернення за оформленням спадщини і порекомендувала йому звернутись до суду. Він своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини, постільки він юридично не грамотний, у нього не було на той час грошей, і він не знав, що квартира матері приватизована, як і те, що дерев»яний сарай є самовільною будовою, вважав, що тримаючи худобу та зерно в даному сараї, він фактично прийняв спадщину. Визнає також, що з квартири матері нічого не брав, допомагав сестрі клеїти шпалери, нікуди не звертався з заявами про прийняття спадщини і не заперечував, що сестра проживала в материній квартирі. Просить надати йому строк один місяць для звернення до нотаріальної контори. Встановлені судом факти об'єктивно підтверджуються: копією паспорта позивача, копією свідоцтва про смерть [PERSON] , копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про право власності на житло, довідкою № 338 від 21.07.2014 року Дібрівської сільської ради про те, що [PERSON] дійсно належала приватизована квартира [ADDRESS] та про те, що на день її смерті земельна ділянка їй в користування не виділялась, листом нотаріуса № 816/01-16 від 10.09.2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, постільки позивач пропустив строк для подання заяви на прийняття спадщини, довідкою сільської ради з даними по господарської книги за 1985-2005 роки, довідкою № 333 від 30.09.2014 року виданою ДГ «Шевченківське» про те, що за період вересня 1995 року по травень 1996 року позивач перебував на роботі і йому нараховувалась заробітна плата. Із пояснень в суді третіх осіб [PERSON] та [PERSON] встановлено, що їх мати [PERSON] перед смертю говорила, що квартира буде належати [PERSON], як самій меншій дочці, яка була зареєстрована в даній квартирі і весь час надавала допомогу хворим батькам. Постільки все залишалось їй, то вона за свій кошт проводила похорони, а після смерті матері в січні 1996 року перейшла проживати і постійно проживає в даній квартирі. Із пояснень в суді свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] встановлено, що на день смерті [PERSON] її син [PERSON] проживав в с.Дородка, працював в радгоспі водієм, практично був здоровий. Аналізуючи таким чином зібрані по справі і досліджені в суді докази, суд вважає, що в позові необхідно відмовити. Так у відповідності до ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, роз»яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов»язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України , не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її . За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що він майже через дев'ятнадцять років з дня відкриття спадщини звернувся до суду із названим позовом, зазначивши поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини те, що він є юридично неграмотним та не мав коштів для оформлення спадщини а також те, що він вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину, постільки за життя матері і після її смерті, він фактично користувався її дерев»яним сараєм. Про те, що квартира була приватизована і що даний сарай був самовільною будовою, він не знав. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позивач не надав суду безспірних, достовірних і належних доказів поважності причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини, пропустивши його майже на дев»ятнадцять років, а тому позов задоволенню не підлягає. До посилання позивача на ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) про те, що він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, тому прийняв спадщину, суд відноситься критично, постільки тримання в самовільно збудованому дерев»яному сараї худоби та зерна не свідчить про факт прийняття ним спадщини, постільки самовільно збудований сарай не входить до спадкового майна, а лише квартира, а заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини в шестимісячний строк він не подавав. Крім того ст. 550 цього Кодексу також вказувала на те, що строк на прийняття спадщини можна продовжити судом, якщо судом буде визнано що причини пропуску строку є поважними.

Outcome: dismissed