Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Тячівського районного суду від 18 жовтня 2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не надає жодні грошові кошти своїм дітям, відноситься пасивно до своїх дітей. Крім цього, відповідач є здоровим та працездатним. Тому вона просить суд винести рішення, з яким стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі по 1700 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але в позовній заяві просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не згідний сплачувати аліменти, оскільки в нього на утриманні знаходяться двоє їх спільних з споживачкою дітей. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 21 липня 2005 року, який рішенням Тячівського районного суду від 18.10.2017 року розірвано. У період шлюбу у сторін народилося четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.07.2005 р., донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.2010 р., син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.01.2014 р. та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.06.2008 р. Позивачка виховує двох дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON] , інші двоє дітей: сини [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні відповідача. Дані обставини стверджуються довідкою № 5779 від 22.11.2019 р. виданою виконкомом Дубівської селищної ради та актом обстеження матеріально побутових умов відповідача №2 від 22.112019року. Даним актом обстеження матеріально побутових умов відповідач, також, стверджено, що відповідач працює у приватного підприємця. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід , частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 грн, з 1 липня - 2118 грн, з 1 грудня - 2218 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги, що прожитковий мінімум станом на 1 липня 2019 року для дітей до 6 років: становить 1699 грн. та від 6 до 18 років становить 2118 грн., суд вважає, що позові слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 гривень на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, а в решті позовних вимог відмовити.

Outcome: partial