Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON], померлої [INFO]. Позовні вимоги вмотивовані тим, що після смерті матері відкрилася спадщина на вказане майно, він є єдиним спадкоємцем на вказане майно, інших спадкоємців нема. У встановленому законом порядку він звернувся до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на належний матері житловий будинок йому відмовлено, оскільки відсутня державна реєстрація права власності спадкодавця на вказане нерухоме майно. Відповідач просив розглянути справу без участі представника, своїх прав на вказане майно не пред'являє, не оспорює спадкових прав позивача і належності спадкодавцю при житті вказаного нерухомого майна на праві власності. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] є сином [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла у с. Погреби Броварського району Киїської області. З спадкової справи № 639/2014 до майна померлої [INFO]. [PERSON], наданої завідувачем Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхтою Л.М. встановлено, що після смерті [PERSON] у визначений законом строк [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом. За життя [PERSON] залишила заповіт, складений 30.03.1999 р., за яким все її майно, де б воно не було і з чого з б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона законом матиме право, заповідала сину [PERSON]. На день смерті заповіт не змінений, не скасований і ніким не оспорений. 20 червня 2015 року позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,2464 га, розташованої на території Погребської сільської ради, наданої для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS], і на земельну ділянку площею 0, 2500 га, розташованої на території Погребської сільської ради, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою - [ADDRESS] Даних про інших спадкоємців, які б прийняли спадщину чи які б претендували на спадщину після смерті [PERSON] та які б звертались із заявами про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, в тому числі на обов'язкову частку у спадщині, або претендували б на право власності на спадкове майно з інших підстав, не виявлено. З письмового роз'яснення завідувача Броварської районної державної нотаріальної контори Юхти Л.М. від 26.11.2016 р. вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], який увійшов у спадкову масу, позивачу відмовлено, оскільки право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок не зареєстровано у встановленому чинним законодавством порядку. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України; спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік \\ дружина спадкодавця. Позивач як спадкоємець за заповітом у відповідності до ст. 1268, 1270 ЦКУ, прийняв спадщину після матері, подавши своєчасно заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, і тому набув право власності в порядку спадкування за заповітом на все майно, належне спадкодавцю станом на день смерті. Його спадкові права щодо вказаного ним майна ніким не оспорюються. Прийнявши частину спадщини, вважається, що спадкоємець прийняв спадщину у повному обсязі, щодо всього майна і інших майнових прав та обов'язків спадкодавця, які належали йому станом на день смерті. Стосовно майна, що увійшло до спадкової маси, зокрема житлового будинку, суд встановив наступне: З технічного паспорту, зведеного акту вартості будівель, експлікації внутрішніх площ до плану житлового будинку встановлено, що за адресою: [ADDRESS] збудований житловий будинок загальною площею 91,3 кв.м з надвірними спорудами. Рік забудови будинку - 1968, прибудови зведені у 1968, 1970, 1975 роках, надвірні споруди побудовані у 1968, 1970 роках. З довідки Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 16.10.2014 р. вбачається, що згідно записів з погосподарської книги № 1 за 1986-1990 р.р., особовий рахунок [NUMBER], домоволодіння [ADDRESS] рахувалось за [PERSON] З листа КП Київської обласної ради «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» від 04.11.2014 р. вбачається, що згідно архівних даних, інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] відсутня. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, встановлено, що вказаний житловий будинок належав на праві власності [PERSON], але за життя вона не здійснила державної реєстрації свого права власності. Той факт, що право власності на вказаний будинок не було власником зареєстроване у встановленому порядку, (на той час в БТІ), не свідчить про відсутність у вказаної особи права власності на будинок, оскільки закон, який регулював дані правовідносини і зокрема набуття права власності на нерухоме майно, і який діяв станом на час набуття вказаного майна у власність матір'ю позивача - не пов'язував момент набуття права власності з моментом реєстрації. Таким чином, до складу спадкової маси, що залишилась після смерті спадкодавця, увійшов житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Свої спадкові права позивач реалізував, спадщину прийняв, і, враховуючи відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину, позивач свої спадкові права може захистити і підтвердити лише у судовому порядку. Таким чином, є підстави для визнання за позивачем права власності на успадковане ним після смерті [PERSON] майно у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], у тому вигляді, як він належав матері позивача станом на день смерті. Разом з тим, суд розглядає дану справу в порядку цивільного судочинства і не може перебирати на себе повноваження іншого органу, в тому числі визначати конкретний технічний склад будівель, їх площі, призначення, тощо. Суду не представлено достатніх і безспірних доказів того, що саме у вказаному позивачем складі він успадкував нерухоме майно. Тому суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні суду конкретно зазначених будівель і споруд, їх площі та знакового позначення, як того просить позивач у позовній заяві. Розглядаючи цивільну справу, суд лише з'ясовує і встановлює певні права, в даному випадку встановлює наявність у позивача права власності на об'єкт нерухомості, який складається з житлового будинку і господарських будівель та споруд за вказаною адресою. Всі інші питання, пов'язані з визначенням технічного складу як будівель, що він прийняв у спадщину після матері, так і інших у складі даного домоволодіння, позивач повинен вирішувати у встановленому законом порядку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial