Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

Позивач пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої позовні вимоги обґрунтовує, тим, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2012 року, який рішенням Тячівського районного суду від 17.05.2016 року між ними розірвано. Від шлюбу у сторін народилися син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, хоч з не облікових джерел має дохід розмір якого приховує та жодним чином не турбується про матеріальне становище дітей і не бере участі у вихованні. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, між ними, не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання їх дітей. Вона ніде не працює, так як веде догляд за малолітніми дітьми, власного будинку не має,, проживає з дітьми у будинку своїх батьків. Тому просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі по 2500 гривень, щомісячно до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить їх задовольнити Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач згідний сплачувати мінімальний, встановлений законом, розмір аліментів, так як є інвалідом і отримує пенсію, інших доходів немає. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника відповідача [PERSON] та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Тячівського районного суду справа №307/1228/16-ц провадження №2/307/836/16 від 17 травня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення вступило в законну силу 27 травня 2016 року. Довідкою Кричівської сільської ради № 6091 від 09.12.2019 року, стверджується, що [PERSON] має на утриманні неповнолітніх сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка сама виховує синів, проживає в будинку батьків, відповідач з сім`єю не проживає, участі у вихованні і утриманні дітей не приймає, що підтверджується актом матеріально-побутових умов. Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн, з 1 липня - 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн., суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] , [INFO] , в користь [PERSON] , [INFO] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі по 1100 гривень на кожну дитину, до досягнення ним повноліття.

Outcome: partial