Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у січні 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 16 травня 2007 року у сумі 17477 гривень 81 копійка, та судові витрати у сумі 243 гривні 60 копійок (платіжне доручення, а.с.1). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 16 травня 2007 року [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов'язання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обов'язків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 02 грудня 2014 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 17477 гривень 81 копійка, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 243 гривні 60 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином, в позовній заяві зазначив, що не заперечує провести судове засідання за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 33-36). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16 травня 2007 року банк та [PERSON] уклали договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 02 грудня 2014 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 17477 гривень 81 копійка, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 6750 гривень 99 копійок, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 7818 гривень 35 копійок; заборгованості по комісії за користуванням кредитом у сумі 1600 гривень 00 копійок; штрафів: 500 гривень 00 копійок та 808 гривень 47 копійок (а.с.4-9). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved