Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 30\~952 долари США 72 цента, що за курсом 22 грн. 06 коп. відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.08.2015 року складає 682\~817 грн. 05 коп. та судові витрати у розмірі 10 242 грн. 26 коп., посилаючись на те, що 03.09.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № ZPUKAE00000302,згідно з вимогами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 15\~801 долар США 37 центів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,04 річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 02.09.2013 року. Вищевказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, у звязку з чим станом на 20.08.2015 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 45 456 доларів США 69 центів, яка складається з наступного: 10\~249 доларів США 10 центів заборгованість за кредитом, 4\~368 доларів США 08 центів заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 100 доларів США 20 центів заборгованість по комісії за користування кредитом, 29\~744 долари США 31 цент (від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 15\~988 доларів США 70 центів, яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2012 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 29\~467 доларів США 99 центів), а також штрафи відповідно до договору, 11 доларів 33 центи штраф (фіксована частина), 1 473 долари 40 центів штраф (процентна складова), тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, просить суд їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, повторно в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.09.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № ZPUKAE00000302, згідно з умовами якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 30\~952 долари США 72 цента, на умовах його забезпечення строковості, повернення та плати за користування, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Відповідно до п.п. 17.8 п. 17 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 431 долар США 16 центів згідно з графіком погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Відповідно до п.п. 14.2 п. 14 кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених статями та договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менш 1 гривні за кожен день прострочки. Відповідно до п.п. 14.9 п. 14 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобовязання. Однак, [PERSON] вимоги кредитного договору № ZPUKAE00000302 від 03.09.2008 року не виконує, в обумовлені строки кредит та відсотки по ньому не сплачує. Станом на 20.08.2015 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 45 456 доларів США 69 центів, яка складається з наступного: 10\~249 доларів США 10 центів заборгованість за кредитом, 4\~368 доларів США 08 центів заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 100 доларів США 20 центів заборгованість по комісії за користування кредитом, 29\~744 долари США 31 цент (від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 15\~988 доларів США 70 центів, яка була задоволена рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.01.2012 року з відповідача на користь позивача, різниця становить 29\~467 доларів США 99 центів), а також штрафи відповідно до договору, 11 доларів 33 центи штраф (фіксована частина), 1 473 долари 40 центів штраф (процентна складова). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 47 та 49 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № ZPUKAE00000302 від 03.09.2008 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення із [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії та нарахованого штрафу, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. З урахуванням викладеного, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved