Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 26.10.2013 р. в розмірі 41888,66 грн., яка складається з наступного: 13816,48 грн. - заборгованість за кредитом; 6,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23211,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 4854,68 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.10.2013 р. відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 13816,45 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Однак, відповідач свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором, не виконував, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 02.04.2018 р. становить 41888,66 грн., яка складається з наступного: 13816,48 грн. - заборгованість за кредитом; 6,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23211,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 4854,68 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, які позивач просить стягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Прохальна частина позовної заяви містить клопотання, відповідно до якого в разі неявки в судове засідання відповідача, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.10.2013 р., [PERSON] отримав кредит у розмірі 13816,45 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця. Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи також встановлено, що Банк виконав свої обов'язки згідно приписів Кредитного договору №б/н від 26.10.2013 р., а саме надав відповідачу кредит, у розмірі, встановленому Договором та угодою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 26.10.2013 р. між сторонами був укладений кредитний договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідач порушив умови кредитного договору, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і має прострочену заборгованість. Стаття 536 Цивільного кодексу України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, станом на 02.04.2018 р. у відповідача [PERSON] перед позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» по Кредитному договору №б/н від 26.10.2013 р. існує заборгованість в загальному розмірі 41888,66 грн., яка складається з наступного: 13816,48 грн. - заборгованість за кредитом; 6,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23211,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 4854,68 грн. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами , в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який іншій заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов'язань перед Банком. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин, вимоги ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення штрафів в розмірі 4854,68 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи те, що 26.10.2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо суми кредитної заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача - 37033,98 грн., яка складається з наступного: 13816,48 грн. - заборгованість за кредитом; 6,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 23211,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial