Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № BL_NK00097734 від 02 березня 2012 року у сумі 19159,91грн., посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідач свої зобовязання за договором не виконав, допустив прострочення в платежах , внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по тілу кредиту, по сплаті відсотків та комісії, крім того нарахована пеня відповідно до умов договору. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно, відповідно до ст..224 ЦПК України. З наданого суду Договору на банківське обслуговування, встановлено, що 2.03.2012 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № BL_NK00097734, за яким позивач (кредитор) надав відповідачу (боржнику) у кредит суму в розмірі 9000грн. на строк до 2.03.14р. на умовах щомісячної сплати процентів , виходячи з ставки 15 % річних, сплати комісії за управління кредитом у розмірі 1,75% (п.2.4.2., п.2.5.2., п.3, п.4 спец.частини договору). Згідно п. 4.3 Договору, п.9 спецчастини договору, у випадку прострочення позичальником сплати за графіком, банк має право вимагати додатково сплати пені за ставкою 0,50% за методом «факт\\360». Факт укладення договору на таких умовах підтверджено Договором на банківське обслуговування, в якому є підписи позичальника; заявою-анкетою на отримання кредиту готівкою та відкриття поточного рахунку, в якому рукописно позичальником підтверджено умови договору і факт укладення договору на даних умовах, зазначена сума кредиту, строк повернення. З Детального розпису загальної вартості платежів і з графіку повернення кредиту та сплати відсотків видно, що вказані документи підписані позичальник при укладенні договору, тобто з такими умовами договору позичальник був ознайомлений і погодився з ними. Меморіальним ордером підтверджується факт отримання позичальником кредиту у вказаній сум згідно договору. З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків та комісії. Заборгованість наступна: Прострочена до повернення сума кредиту 4165,74грн., прострочені проценти за користування кредитом 1342,57грн., прострочена комісія за управління кредитом 1485грн. Крім того на підставі п.4.3. договору нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 12166,60 грн. 18.05.2015р. позивач направив відповідачу вимогу про погашення існуючої заборгованості. Таким чином, між сторонами склалися договірні відносини з кредитного договору. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. Відповідач свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками і комісією. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірний доказ. Тому позивач має право вимагати від відповідача виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків і комісії на умовах договору. Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; штрафом є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача як від сторони, що прострочила зобовязання, сплати неустойки, передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає неустойку як засіб забезпечення зобовязання. Розрахунок пені відповідач не оспорив, розрахунок проведений в межах компетенції, за умовами договору і у відповідності до закону, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний доказ. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника. Враховуючи терміни прострочення платежів і повернення кредиту, враховуючи розмір нарахованої пені, і те, що вона нарахована лише за останній рік прострочення і не виконання грошових зобовязань за договором, враховуючи, що відповідач не вживав заходів щодо виконання взятих на себе зобовязань протягом тривалого часу, не заявив і не представив суду доказів на підтвердження наявності у нього поважних причин для прострочення чи підстав для зменшення пені, передбачених законом, то суд не вбачає підстав для зменшення пені і для застосування ст..616,551 ЦК України. Підлягає стягненню пеня у повному, нарахованому за рік, розмірі 12166,60грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вся сума заборгованості, що виникла у позичальника за даним договором кредиту: борг по кредиту 4165,74грн., по процентам 1342,57грн., по комісії 1485грн., а також пеня в сумі 12166,60грн. , всього 19159,91грн. Даний позов предявлено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №63 від 20.03.2015 р. Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», згідно із яким з 20.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно. Згідно із\~ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. Тому слід вважати, що позов предявлено в інтересах ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» особою, яка мала право на предявлення даного позову, і повноваження вказаної особи підтверджені належним чином. Вказані суми заборгованості за кредитним договором слід стягнути на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», який є позивачем в даній справі. Щодо розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне їх стягнути з відповідача на користь держави, у відповідності до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється, і оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно п. 22 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору за звернення з позовом у справах, пов,язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Враховуючи суму задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір за мінімальною ставкою, визначеною Законом України «Про судовий збір» для позовів майнового характеру,-тобто в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved