Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційній витрати у розмірі 3526,99 грн. та 3 % річних у сумі 1103,86 грн., нараховані за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 15.06.2009 р., мотивуючи тим, що з моменту набрання рішенням законної сили та до теперішнього часу заборгованість за кредитним договором відповідачем не повністю погашена, відповідач частково погасила заборгованість після набрання рішенням законної сили, але стягнутої суми у повному обсязі не повернула, рішення суду не виконала, а тому відповідно до ст.625 ЦК України позивач має право на відшкодування йому збитків від інфляції та 3 % річних за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не подав. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 03.10.2008 р. між КС «Народний кредит» та [PERSON] був укладений договір № 11-81001-н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу (позичальнику) кредит в сумі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,18% за кожен календарний день користування кредитом строком до 23.09.2010 р. У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов'язань за договором щодо своєчасного та повного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, у у 2009 році КС «Народний кредит» звернулась до Солом'янського районного суду м.Києва з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за зазначеним вище кредитним договором. Заочним рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 15.06.2009 р., з [PERSON] на користь КС «Народний кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11-81001-н від 03.10.2008 р. в сумі 9267,00 грн., судовий збір 92,67 грн. та витрати на ІТЗЦС 30 грн., а також розірвано кредитний договір № 11-81001-н від 03.10.2008 р. укладений між КС «Народний кредит» та [PERSON] Заочне рішення набрало законної сили 06.07.2009 р. 15.07.2009 року на виконання рішення суду від 15.06.2009 р., Солом'янським районним судом м.Києва видано виконавчий лист. З постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що 03.11.2014 р. головним державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Лопатинською Н.О. відкрито виконавче провадження №45292205 з примусового виконання виконавчого листа від 15.07.2009 р. про стягнення з [PERSON] на користь КС «Народний кредит» боргу у розмірі 9389,67 грн. (залишок 7889,67 грн.) У зазначеній постанові державним виконавцем надано боржнику [PERSON] семиденний строк на добровільне виконання рішення суду від 15.06.2009 р. У даний строк рішення не виконане. З фінансової довідки КС «Народний кредит» від 31.03.2016 р. № 281/ю вбачається, що протягом часу з 15.07.2009 р. (дата видачі виконавчого листа) по 31.03.2016 р. [PERSON] було часткового погашено суму боргу за виконавчим листом від 15.07.2009 р. на загальну суму 5835,54 грн., зокрема: у вересні 2010 року сплачено 1500,00 грн., у червні 2011 року - 283,79 грн., у липні 2011 року - 285,97 грн., у серпні 2011 року - 283,79 грн., у вересні 2011 року -285,97 грн., у жовтні 2011 року - 569,76 грн., у грудні 2011 року 575,18 грн. (122,67 грн. зараховано в рахунок сплати судового збору), в лютому 2012 року - 285,00 грн., в березні 2012 року - 285,00 грн., в квітні 2012 року - 285,00 грн., в липні 2012 року - 446,08 грн., в січні 2013 року - 200,00 грн., в лютому 2013 року - 150,00 грн., в березні 2013 року - 100,00 грн., в квітні 2013 року - 200,00 грн., в травні 2013 року - 100,00 грн. Таким чином, судовий збір у сумі 92,67 грн., витрати на ІТЗ у сумі 30 грн. і частина боргу за рішенням суду у сумі 5712,87 грн. погашена. Станом на 31.03.2016 р. непогашена частина боргу стягнутого рішенням суду від 15.06.2009 р. складає 3554,13 грн. Таким чином, з поданих позивачем документів судом встановлено, що рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 15.06.2009 р. протягом тривалого часу відповідачем не виконується, частина заборгованості за кредитним договором у розмірі 3554,13 грн. нею не погашена. Заперечень проти вказаних обставин відповідачем не подано, доказів на підтвердження виконання грошового зобов'язання у повному обсязі, яке виникло на підставі рішення суду, відповідачем також суду не представлено, як і не подано доказів які б вказували на те, що відповідач у будь - який спосіб оскаржив прийняте рішення суду чи процесуальні дії державного виконавця пов'язані з виконанням рішення суду, таким чином, відповідач знав про наявність грошового зобов'язання перед позивачем та ухиляється від його виконання. Оскільки відповідач не довів наявності підстав, від нього незалежних, щодо невиконання рішення суду і щодо невиконання боргового (грошового) зобов'язання по відношенню до позивача, то суд при розгляді даної справи виходить з того, що з рішення суду для відповідача виникло грошове зобов'язання перед позивачем, і дане грошове зобов'язання боржник (відповідач) не виконав у повному обсязі без поважних причин, принаймні наявність таких причин він не довів, і не довів наявності обставин для звільнення від даного грошового зобов'язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. В цих випадках діє загальне правило про припинення грошового зобов'язання його належним виконанням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, зокрема, ВСУ зазначив, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, враховуючи, що відповідач своїх грошових зобов'язань з відшкодування позивачу суми заборгованості у повному обсязі за кредитним договором № 11-81001-н від 03.10.2008 р. до теперішнього часу не виконав, так само він не виконав у повному обсязі рішення суду, що набрало законної сили і підлягає виконанню. Зобов'язання, що виникли у боржника на підставі судового рішення є грошовим зобов'язанням, яке підлягає належному виконанню, з наслідками, передбаченим ст.625 ЦК України у випадку його невиконання і прострочення. Тому позивач має право вимагати від боржника (відповідача) сплати ним на підстав ст.625 ЦК України інфляційних витрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. З поданого розрахунку встановлено, що за період з 01.08.2009 року по 31.08.2016 року КС «Народний кредит» нарахував відповідачу інфляційні витрати за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 3526,99 грн. та 3% річних у сумі 1103,86 грн. Розрахунок відповідач не оспорив, розрахунок проведений в межах компетенції, і у відповідності до вимог чинного законодавства, і, оскільки цей розрахунок не оспорюється відповідачем, то він судом приймається як достовірний. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від виконання зазначених у ст.625 ЦПК наслідків невиконання грошового зобов'язання . Тому сам факт наявності невиконаного рішення суду про стягнення грошових коштів, вважається достатнім доказом того, що відповідач свої грошові зобов'язання перед позивачем не виконав. Таким чином, позивач має право вимагати стягнення з відповідача сум, передбачених ст.625 ЦК. Позов підлягає задоволенню у повному обсязі, і стягненню з відповідача підлягає сума нарахованих інфляційних витрат за весь час прострочення грошового зобов'язання за період з 01.08.2009 року по 31.08.2016 року у сумі 3526,99 грн., та 3 % річних у сумі 1103,86 грн. Також стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору, відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved