Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач по справі ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 28.12.2010 між ПАТ «Плюс Банк» правонаступником якого є ПАТ «Ідея банк» та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № Ю87.925.70007, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 1776,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,00 % річних. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим у останньої станом на 08.01.2014 утворилась заборгованість у розмірі 4020,65 грн., яка складається з: простроченого боргу - 484,78 грн.; прострочених процентів - 1176,38 грн.; строкових процентів - 2,04 грн.; пені - 2357,45 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надав. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши заяву представника позивача, письмові докази в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28.12.2010 між ПАТ «Плюс банк» правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № Ю87.925.70007, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 1776,00грн., включаючи витрати на страховий платіж, строком на 12 місяців, а Позичальник зобов'язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями згідно умов договору (копія кредитного договору а.с. 17-18). Згідно з п. 2.1. договору Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 12 щомісячних внесках. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши [PERSON] грошові кошти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 08.01.2014 утворилась заборгованість у розмірі 4020,65 грн., яка складається з: простроченого боргу - 484,78 грн.; прострочених процентів - 1176,38 грн.; строкових процентів - 2,04 грн.; пені - 2357,45 грн (розрахунок а.с. 3). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» борг за кредитним договором № Ю87.925.70007 від 28.12.2010 у сумі 4020,65 грн. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ «Ідея Банк» з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. (платіжне доручення а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved