Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 08 серпня 2008 року між ним та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір № CVHMAK36461146, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 39 465,48 доларів США терміном до 07 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування коштами в строки та в порядку встановленими договором, отримавши в заставу автомобіль марки Тойота Кемрі 208 року випуску державний номер [NUMBER]. Вказує на те, що, відповідач порушив умови договору і станом на 18 липня 2013 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 64 775,92 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 29 242,02 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом 6 453,20 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 1 375,71 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань договору 24 590,62 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 3 083,08 доларів США. А тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив застосувати спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені) та зменшити суму заборгованості по пені до 11 244,02 доларів США. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитно-заставний договір № CVHMAK36461146 згідно якого відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 39 465,48 доларів США строком до 07 серпня 2013 року зі сплатою відсотків за користування коштами в строки та в порядку встановленими договором. При цьому відповідачем було надано в заставу належний йому автомобіль марки Тойота Кемрі 2008 року випуску державний номер [NUMBER]. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № CVHMAK36461146 станом на 18 липня 2013 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 64 775,92 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 29 242,02 доларів США, заборгованості по процентах за користування кредитом 6 453,20 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 1 375,71 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань договору 24 590,62 долларів США, штраф (фіксована частина) 31,29 доларів США, штраф (процентна складова) - 3 083,08 доларів США. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А тому суд вважає, що у банку виникло право на звернення до суду для захисту своїх прав. Однак, що стосується суми пені 24 590,62 доларів США, яку просить сягнути позивач із відповідача, суд вважає. що вона підлягає зменшенню враховуючи наступне. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, який міститься в матеріалах справи, позивач просив стягнути пеню за період з грудня 2009 року, що перевищує річний строк з дати, коли позивач дізнався про порушення зобов'язань відповідачем. Таким чином, строк позовної давності в один рік згідно із ст. 258 ЦК України щодо стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Строк позовної давності за основним зобовязанням не пропущений, у звязку з чим позивач має право на стягнення пені ( неустойки) за рік, що передує зверненню до суду. Виходячи з викладеного, суд вважає, що домовленість про збільшення позовної давності за вимогами про стягнення пені до пяти років несвоєчасність виконання зобовязання у розмірі 24 590,62 долари США, є безпідставними, оскільки для цих правовідносин визначена спеціальна позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України), яка не може бути змінена за угодою сторін. Враховуючи положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд дійшов висновку про застосування позовної давності та стягнення з відповідача 11 244,02 доларів США пені за порушення строків погашення кредиту, тобто в річний термін, що передував дню звернення позивача до суду з вказаним позовом 21 жовтня 2013 року та в межах визначеної позивачем у позовній заяві кінцевої дати розрахунку пені, заявленої позивачем. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача в розмірі 51 429,32 доларів США, що за офіційним курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 липня 2013 року складає 410 920 (чотириста десять тисяч девятсот двадцять) гривень 24 копійки. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: partial