Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 01 грудня 2016 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 10 січня 2014 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 14600 грн. Вказував, що 12 червня 2015 року [PERSON] помер, відповідач [PERSON] на час його смерті проживала разом із спадкодавцем та є спадкоємцем його майна. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 14044,32 грн. за кредитним договором від 10 січня 2014 року та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але звернувся в суд з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що на час смерті [PERSON] не перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі та не є спадкоємцем його майна. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, матеріали цивільної справи Київського районного суду м. Полтави № 2-1530/09, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10 січня 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту. Встановлено, що позивач умови договору виконав та надав [PERSON] кредитні кошти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також встановлено, що [PERSON] помер 12 червня 2015 року. Станом на 12 червня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором склала 14044,32 грн., яка складається з наступного: 13823,94 грн. заборгованість за кредитом; 220,38 грн. заборгованість за відсотками. За нормами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як встановлено судом, після померлого 12 червня 2015 року [PERSON] [PERSON] полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа за претензією кредитора ПАТ КБ «Приватбанк», інших заяв про прийняття чи про відмову від спадщини не надходило. Також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 квітня 2009 року, яке вступило в законну силу, шлюб, зареєстрований 29 січня 1974 року в Полтавському міському палаці шлюбів, актовий запис № 208, між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Оскільки відповідач [PERSON] на час смерті позичальника [PERSON] не перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі, вона в силу норм ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України не є спадкоємцем його майна. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed