Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 626-006/08Р, укладеним 20.05.2008р. між АКБ «Правекс-Банк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс -Банк») і першим відповідачем, в сумі 929\~411, 23 грн., з них за кредитом 315 521,00 грн., за відсотками 300\~243, 70 грн., а також пеню за кредитом в сумі 35869,61 грн., пеню за відсотками в сумі 277\~776,92 грн., посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит у сумі 323200 грн. під 14,99% річних на умовах повернення кредиту і сплати відсотків, строком до 20.05.2025р.; відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по тілу кредиту, по сплаті відсотків; крім того нарахована пеня відповідно до умов договору. З Другим відповідачем 20.05.2008р. було укладено договір поруки на забезпечення виконання позичальником кредитного договору, тому другий відповідач має такі ж, солідарні, грошові зобовязання перед кредитором. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, повідомлені належним чином, двічі, завчасно, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Суд ухвалив справу розглянути заочно, відповідно до ст.224 ЦПК України. Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що 20.05.2008 р. між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 626-006/08Р. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк надає позичальникові кредит в національній валюті на загальну суму 323000,00 грн. для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.14 даного договору. Згідно із п.1.2 кредитного договору, кредит надається позичальникові у строк з 20.05.2008р. по 20.05.2025 р. зі сплатою 14,99 % річних. Відповідно до п.1.3 кредитного договору, у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не у повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 3 відсотки річних, починаючи з розміру, встановленого п.1.2 договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобовязань за цим договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблений раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який позичальник повинен був виконати свої зобовязання, однак не виконав їх або виконав не у повному обсязі (п.1.3 кредитного договору). Відповідно до п.3.1 кредитного договору, для забезпечення зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у звязку з порушенням даного договору, позичальник передає в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно. Згідно пп. 4.1, 4.2 позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом щомісяця, до 10 числа наступного місяця включно відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого в додатку № до даного договору. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті щомісяця у строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також у момент повернення кредиту, зазначений у п.1.2 даного договору. Відповідно до п.п.6.1.2, 6.1.5 п.6.1 кредитного договору, позичальник зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками і пеню у валюті кредиту; направляти кошти на погашення заборгованості: в першу чергу - на сплату витрат банку, повязаних з виконанням зобовязань за даним договором, у другу чергу на погашення заборгованості за відсотками і неустойкою за порушення строків сплати відсотків, в третю чергу на погашення заборгованості за кредитом і неустойки за порушення строків сплати кредиту, потім на погашення іншої заборгованості (штраф, пеня та інша заборгованість). Згідно із п.10.5 кредитного договору, даний договір набуває чинності з дня його підписання і до повного виконання зобовязань за ним. Позивач доказав факт укладення договору кредиту, факт видачі кредиту позичальнику і відповідно виконання даного договору з свого боку. Кредитний договір був забезпечений порукою, за якою поручитель [PERSON] взяла на себе зобовязання перед Банком нести солідарну майнову відповідальність за виконання у повному обсязі позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № 626-006/08Р. Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель, у порядку та на умовах, передбачених даним договором, зобовязується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобовязань [PERSON] позичальника за кредитним договором № 626-006/08Р від 20.05.2008 р. та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 20.05.2025 р. у розмірі 323200 грн. та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно із п.1.2 поручитель стверджує, що він ознайомлений із змістом зобовязання, забезпеченого порукою за даним договором, та не має претензій до умов кредитного договору, що є невід'ємною частиною даного договору. Відповідно до п.1.3 поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобовязання позичальника, що може бути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору, змін до кредитного договору та/або до даного договору кредитором в односторонньому порядку . Відповідно до п.2.1 договору поруки, поручитель зобовязується, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, виконати за нього зобовязання перед кредитором на умовах, у порядку і у строки, встановлені кредитним договором, зазначені у пункті 1.1 даного договору, зі змінами і доповненнями до нього. Відповідно до п.4.1 договору поруки, даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 20 травня 2028 року. Факт укладення договорів кредитного з першим відповідачем і поруки - з другим відповідачем , і факт згоди на умови кредитування і поручительства підтверджується наявністю підписів відповідачів у договорах, укладених ними, і підписаними поручителем умовами договору і своєї відповідальності перед кредитором. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач позичальник не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків. Заборгованість наступна: заборгованість за кредитом 315521,00 грн., заборгованість за відсотками 300243,70 грн. Відповідачі не оспорили дані розрахунки, не подали доказів на їх спростування повне або часткове, зокрема на внесення більших сум. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні. Відповідач (позичальник) свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Стосовно вимог про дострокове повернення кредиту, суд виходить з наступного: Позивач у позовній заяві підставою для дострокового повернення кредиту вказав невиконання позичальником умов договору і прострочення платежів, більш конкретно не обґрунтував і не послався на конкретні умови договору. Тому при розгляді даних вимог суд виходить з наступного: Підстав для вимоги про дострокове повернення кредиту передбачені в п. 7.1.4, 7.1.6 , 7.1.8 договору. За даними умовами договору в зазначених пунктах договору містяться посилання на порушення умов договору, викладені в конкретних пунктах цього договору, зокрема на порушення позичальником пунктів 4.4, 9.3, 9.4, 9.7, які в свою чергу відсилають до пунктів 3.1, 6.1.4, 6.1.11, 6.1.12, 6.1.14 Договору. Так, згідно пункту п.7.1.4 - передбачено право банку достроково стягувати заборгованість у повному обсязі у разі виникнення події, передбаченої в п.4.4, п.9.3, п.9.4, п.9.7 Договору. Позивач не довів наявності у даному випадку порушень позичальником інших умов договору і його зобовязань , передбачених у пунктах 9.3, 9.4, 9.7, та у пунктах 3.1., 6.1.4, 6.1.11, 6.1.12, 6.1.14 Договору (які передбачають умови іпотеки, страхування, зміни адреси, тощо) як підстави для вимоги про дострокове стягнення кредиту. Відповідно до п.4.4 кредитного договору (до якого відсилає п.7.1.4) - шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково, на 11 й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника. Тому слід вважати, що обовязковою умовою настання права вимоги дострокового повернення кредиту у даному разі є виконання банком умови, передбаченої у п.4.4 Договору щодо письмового повідомлення позичальника. Як видно з наданих суду документів- позивач такого письмового повідомлення на адресу позичальнику ні після виникнення першого прострочення, ні у подальшому не направляв. Виходячи з умов договору і визначених строків повернення кредиту, слід дійти висновку, що строкова заборгованість по кредиту, стає простроченою для позичальника лише після отримання ним письмового повідомлення, передбаченого п.4.4. про дострокове повернення кредиту (про дострокове припинення строку користування кредитом). Як видно з наданого суду листа- вимоги, - 23 червня 2015 року банк направив [PERSON] і [PERSON] вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, у розмірі 615764,07 грн., тобто всієї суми заборгованості за кредитом, як простроченої так і строкової. Тому заборгованість по кредиту, строки повернення якої за визначеним графіком платежів ще не наступили (строкова заборгованість) з дати отримання вказаної вимоги стала простроченою і такою, що підлягає поверненню. Дану вимогу банку жоден з відповідачів не виконав, заборгованість по кредиту і процентам не погасив. Тому є підстави на даний час для стягнення всієї заборгованості по кредиту (простроченої і строкової) та відсотків. Стосовно відповідальності поручителя, то суд виходить з того, що підписуючи договір поруки, відповідач [PERSON] взяла на себе відповідальність і солідарні з боржником зобовязання перед кредитором, а тому відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, за невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник, як в частині виконання основного зобовязання сплати кредиту та відсотків, так і в частині сплати неустойки за порушення умов договору і допущені позичальником прострочення в платежах. Поручитель не довів наявності і нього підстав для звільнення від зобовязань, взятих на себе за договором поруки. Строк виконання зобовязань , забезпечених порукою, наступив, оскільки поручитель отримав передбачену договором вимогу банку. Крім того, такою вимогою може розглядатись позва заява до суду, що мало місце 1.02.2015р. Таким чином, позивач має право вимагати від позичальника та поручителя виконання всіх грошових зобовязань за даним кредитним договором у солідарному порядку. Розглядаючи позовні вимоги про стягнення пені, суд приймає до уваги наступне: Згідно п.9.1 за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п.1.2 даного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобовязання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Суд вважає, що в даному випадку позивач мав право нарахувати пеню з позичальника, який прострочив виконання грошових зобовязань перед кредитором, та з поручителя, як солідарного боржника. Вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню, суд виходить з наступного: Суд вважає, що в даному випадку є підстави для стягнення пені з відповідача, який порушив строки виконання грошових зобовязань перед кредитором і з поручителя як солідарного боржника. Однак, суд вважає можливим зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, виходячи з наступного: Як видно з наданих позивачем документів і обґрунтувань позовних вимог, а також як видно з умов кредитного договору, з наданих позивачем розрахунків заборгованості і відомостей про платежі, здійснені позичальником, - позичальник допустив прострочення в платежах з 1.11.2008р., перестав здійснювати платежі по поверненню кредиту з 1.12.2009р., перестав здійснювати платежі по відсоткам з 1.04.2010р.; перша вимога до позичальника і поручителя позивачем відправлена лише в 2015 році; договором передбачено право банку достроково припинити передбачений договором строк повернення кредиту, предявити вимоги про дострокове повернення кредиту у разі прострочення в платежах на 11 днів (тобто вже після прострочення в межах одного місяця); але даним правом банк необґрунтовано не скористався, тобто навмисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, спричинених порушенням зобовязання, і не вжив заходів до їх зменшення. Згідно ст..616 ЦК суд має право зменшити розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника, якщо кредитор навмисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, спричинених порушенням зобовязання, або не вжив заходів до їх зменшення. Крім того, як видно з умов договору, (п.1.3) банк закріпив за собою право у разі прострочення платежу з боку позичальника у кожному випадку неналежного виконання позичальником зобовязань по договору відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати не в повному обсязі зазначених платежів, збільшити розмір відсоткової ставки на 3% річних від визначеної у п.1.2. процентної ставки (14,99%), а у разі наступного невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобовязань збільшити розмір процентної ставки з урахуванням збільшення відсоткових ставок, зроблених раніше, відповідно до цих умов договору; причому новий розмір ставки встановлюється з дня, наступного після прострочення; як видно з наданого розрахунку процентів, таким правом банк скористався; тому в даному випадку виникла ситуація, коли зобовязання позичальника у випадку кожного прострочення платежів збільшувались за рахунок підвищення процентної ставки; і крім того, як видно з наданого розрахунку пені, пеня нараховувалась на прострочені проценти, нараховані в свою чергу за підвищеною у звязку з простроченням платежів ставкою; Позивач просить стягнути з відповідачів: заборгованість по кредиту 315521грн. (в тому числі з них прострочене до повернення тіло кредиту 40255,48грн., решта - за вимогою про дострокове повернення кредиту); проценти 300243,70грн. (проценти нараховані за підвищеною процентною ставкою); пеня на несвоєчасну сплату кредиту - 35869,61грн. , пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту ( пеня нарахована на прострочені проценти за підвищеною процентною ставкою). Як видно з даних сум і розрахунків, - розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду якщо він значно перевищує розмір збитків, і при наявності інших обставин, що мають суттєве значення. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що в даному випадку є підстави, передбачені статтею 616 і статтею 551 ЦК України для зменшення розміру неустойки за рішенням суду. Застосовуючи дані норми закону, суд виходить з того, що ч.3 ст.551 та ст..616 ЦК України не передбачають обовязкової наявності відповідної заяви відповідача, що сам факт неявки відповідачів у судове засідання не позбавляє їх права на законне і обґрунтоване рішення суду, а з позивача не знімає обовязку по доказуванню позовних вимог, враховуючи, що рішення суду у будь-якому випадку повинно буди законним, обґрунтованим, таким, що базується на належних доказах і крім того справедливим. При таких обставинах суд приймає рішення про необхідність зменшити непомірно велику неустойку (пеню, нараховану за несвоєчасну сплату процентів) в 4 рази, до 66444грн. Таким чином, стягненню підлягає пеня в загальній сумі (нарахована за несвоєчасне повернення кредиту і сплату відсотків): 35869,61грн. + 66444грн.= 102313,61грн. Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню заборгованість по кредиту у сумі 315521,00 грн. (прострочена і строкова), проценти 300243,70 грн., а також пеня 102313,61грн., всього 718078,31грн. Також стягненню з відповідачів підлягають судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, згідно ст.88 ЦПК України. Позивачем сплачено 3654,10грн. Позов задоволено на 77 %. Тому відшкодуванню підлягають судові витрати 77%, що становить 2813,60грн. Судові витрати стягуються з відповідачів у рівних частках. На підставі викладеного і

Outcome: partial