Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив, стягнути з відповідача заборгованість за договором № 034/035 Кс про надання споживчого кредиту від 05.04.2013 р. У зв'язку з невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню суми отриманого кредиту утворилася заборгованість, яка становить 1662, 68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Від позивача надійшла заява в якій він просив провести розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідач до зали судових засідань повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання не подавав. Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 05.04.2013 р. між ПАТ «КБ «Український фінансовий світ» та [PERSON] було укладено договір № 034/035 Кс про надання споживчого кредиту. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору Банк надав [PERSON] споживчий кредит на наступних умовах: сума кредиту 5\~000,00 грн.; термін повернення кредиту 04.04.2015 р.; тип річної фіксованої ставки фіксована; розмір річної процентної ставки за користування кредитом - 25,00 грн.; комісійна винагорода за надання кредиту 1 % від суми кредиту, яка сплачується одноразово в день укладення кредитного договору: комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості 0,5 % від первісної суми кредиту, щомісячно. Позивач надав відповідачу кредит у сумі 5\~000, 00 грн. Однак, відповідач вчасно кредитні кошти не повернув, не сплатив відсотки за користування кредитом та комісію за обслуговування кредитної заборгованості. В звязкуз чим, станом на 13.11.2014 р. [PERSON] має перед позивачем заборгованість, яка складає 1662,68 грн., з яких: 1458,39 грн. сума поточної заборгованості за кредитом; 104,29 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами; 100,00 грн. сума комісії за супровід кредитної справи. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2)зміна умов зобов'язання; 3)сплата неустойки; 4)відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Ст. 625 ЦК України регламентує, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно зі ст. ст. 10 і 60 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Належних та допустимих доказів виконання своїх зобовязань за вказаним вище договором, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, відповідачем суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 1662,68 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved