Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом мотивуючи його тим, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків ВАТ «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в ПАТ «Універсал Банк», що підтверджується Витягом із статуту. Між позивачем та [PERSON] 22 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № 054-2008-363. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] отримала у ПАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 126\~500,00 швейцарських франків, строком користування до 10 лютого 2038 року зі сплатою 10,45 % річних. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме: в порядку передбаченому Кредитним договором видав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. А саме вказані кошти було перераховано на рахунок № 26204000036927, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] В свою чергу позичальник зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно кредитного договору. Однак в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання. Відповідно до п. 5.2.5. Кредитного договору Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 30 календарних днів з дати відправлення Кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 27.08.2014 року [PERSON] була направлена вимога про погашення суми заборгованості за Кредитним договором (додається до позовної заяви). Нажаль, останній не вчинив жодних дій, що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. Враховуючи порушення зобовязань, встановлених Кредитним договором щодо сплати процентів у [PERSON] виник обовязок повністю повернуги кредит та сплатити нараховані проценти. Сума заборгованості за Кредитним договором станом на 24.12.2014 року складає 136\~481,33 швейцарських франки, що за офіційним курсом НБУ (курс 1595,32 грн. за 100 шв.фр.) складає 2\~177 314,03 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч триста чотирнадцять ) гривень 03 коп., з яких:заборгованість по кредиту - 122501,40 шв. франки - еквівалент 1954289,34 гривень;відсотки 13 673,98 шв. франки - еквівалент 218 143,76 гривень; підвищені відсотки - 305,95 шв. франки - еквівалент 4 880,93 гривень. Розрахунок заборгованості за Кредитним договором додається до позовної заяви. Для забезпечення виконання зобовязання Позичальником за Кредитним договором,22 лютого 2008 р. між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 054-2008-363-Р (далі - Договір поруки-1). Для забезпечення виконання зобовязання Позичальником за Кредитним договором,22 лютого 2008 р. між Позивачем та [PERSON] (далі Поручитель, Відповідач-3) було укладено Договір поруки № 054-2008-363-Р/1 (далі - Договір поруки-2). Згідно п. 1.1. Договорів поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 1.3. Договорів поруки, ст. 553 ЦК України Поручитель відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. П. 1.4 Договорів поруки передбачено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. У звязку з невиконанням Боржником своїх зобовязань за Кредитним договором Банк, згідно з п. 2.2. Договорів поруки, направив 27.08.2014 р. лист-вимогу до Поручителів. Але, порушуючи п. 2.3. Договорів поруки Поручитель не виконав умов договору, суму заборгованості не повернув. Тому позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) та [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №054-2008-363 від 22.02.2008 року в сумі 136\~481,33 швейцарських франки, що за офіційним курсом НБУ (курс 1595,32 грн. за 100 шв.фр.) складає 2177314,03 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч триста чотирнадцять ) гривень 03 коп.Стягнути солідарно з [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) та [PERSON] (19 червня 1961р.н., ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №054-2008-363 від 22.02.2008 року в сумі 136\~481,33 швейцарських франки, що за офіційним курсом НБУ (курс 1595,32 грн. за 100 шв.фр.) складає 2177314,03 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч триста чотирнадцять ) гривень 03 коп.Стягнути з [PERSON] ([INFO], ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Кредитним договором №054-2008-363 від 22.02.2008 року в сумі 136481,33 швейцарських франки, що за офіційним курсом НБУ (курс 1595,32 грн. за 100 шв.фр.) складає 2177314,03 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч триста чотирнадцять ) гривень 03 коп. Покласти на відповідачів судові витрати в сумі 3654,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в частині, що стосуються в позовних вимог які заявлені банком до неї. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимоги що стосуються їх довірителів заперечували, з посиланням на те що договори поруки були припинені в силу ч. 1 ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідач [PERSON] допитана в якості свідка підтримала свої пояснення надані в якості відповідача. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 553 ЦК України визначає що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Стаття 554 ЦК України передбачає, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 599 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як встановлено в судовому засіданні, між ВАТ «Універсал банк» (правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк») та [PERSON] 22 лютого 2008 року було укладено кредитний договір № 054-2008-363. Відповідно до умов кредитного договору, [PERSON] отримала у ПАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 126\~500,00 швейцарських франків, строком користування до 10 лютого 2038 року зі сплатою 10,45 % річних. Відповідно до п. 1.2. даного договору строк кредитування за цим договором становить період: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 10 лютого 2038 року включено (що є датою остаточного погашення всієї суми кредиту). Строки та терміни надання та погашення кредиту визначається умовами цього Договору. Згідно п. 5.2.5. кредитного договору відповідно до статей 525 та 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання будь-якої з обставин, вказаних нижче, та направлення кредитором на адресу позивальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальника порушень умов за цим Договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення (вимоги) позичальнику, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позивальнику повідомлення вимоги про дострокове повернення кредиту. Згідно п. 5.3.1. відповідач [PERSON] зобовязана належним чино виконувати взяті на себе зобовязання за цим договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п. 1.3. цього договору. Позивач виконав свої зобовязання у повному обсязі, а саме: в порядку передбаченому Кредитним договором видав відповідачу [PERSON] кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. А саме вказані кошти було перераховано на рахунок № 26204000036927, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] В свою чергу позичальник зобовязався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно кредитного договору. Однак в порушення умов кредитного договору [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання. Так згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість [PERSON] станом на 24.12.2014 року складає 136\~481,33 швейцарських франки, що за офіційним курсом НБУ (курс 1595,32 грн. за 100 шв.фр.) складає 2\~177 314,03 (два мільйони сто сімдесят сім тисяч триста чотирнадцять ) гривень 03 коп., з яких:заборгованість по кредиту - 122501,40 шв. франки - еквівалент 1954289,34 гривень;відсотки 13 673,98 шв. франки - еквівалент 218 143,76 гривень; підвищені відсотки - 305,95 шв. франки - еквівалент 4 880,93 гривень. Суд, приходить до висновку що, відповідачка [PERSON] не виконує передбачених кредитним договором обовязків по поверненню кредиту належним чином, має прострочену заборгованість, та не здійснює оплату відсотків, що у свою чергу порушує права ПАТ «Універсал банк» і які підлягають до захисту, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором з врахуванням відсотків. А тому суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині вимог що стосуються відповідача [PERSON] підлягають до задоволення. В частині вимог позивача, що стосуються відповідачів [PERSON] та [PERSON], суд відмовляє виходячи з наступного. Для забезпечення виконання зобовязання Позичальником за Кредитним договором,22 лютого 2008 р. між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 054-2008-363-Р. Для забезпечення виконання зобовязання Позичальником за Кредитним договором,22 лютого 2008 р. між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки № 054-2008-363-Р/1. Згідно п. 1.1. Договорів поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно п. 1.3. Договорів поруки Поручителі відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. П. 1.4 Договорів поруки передбачено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Позивачем направлено Позичальнику [PERSON] Вимогу № 260312704 від 23.03.2012 року, про дострокове погашення боргу, в якій ПАТ «Універсал Банк» повідомляв про необхідність з моменту отримання цієї вимоги, сплатити прострочену заборгованість за Кредитним Договором, проценти, нараховані за користування кредитними коштами, та Штрафні санкції за порушення виконання зобов'язань.У випадку не виконання цієї Вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково, на шістдесят перший день з моменту отримання цієї Вимоги. Дана вимога була приєднана в судовому засіданні до матеріалів справи, та є належним та допустимим доказом по справі. Згідно п. 4.2. Договорів поруки встановлено що порука припиняється із припиненням всіх зобовязань Боржника за основним договором, що забезпечуються такою порукою. Тобто строк дії договору Поруки самим договором поруки не визначено. Вимогою вих. № 260312704 від 23.03.2012 року позивачем встановлено Позичальнику новий строк повного виконання зобов'язання за Кредитною Угодою - 61-й день з моменту отримання вимоги. У п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобовязання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобовязання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим. П. 24 даної постанови також передбачено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.\~ При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі\~ статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.\~ При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Крім того, листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи № 10-1393/0/4-12 від 27 вересня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобовязання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена). Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Таким чином оскільки позивачем відповідно до умов Кредитної Угоди було змінено строк виконання зобовязання Позичальника за кредитною угодою (строк виконання основного зобовязання) на 61-й день з моменту отримання Вимоги № 260312704 від 23.03.2012 року, і протягом наступних шести місяців Позивачем не направлялось на адресу Відповідача вимоги про виконання зобов'язань за договором поруки, а до суду позивач звернувся лише у січні 2015 року, суд приходить до висновку, що договори поруки припинили свою дію, що є в свою чергу підставою для відмови в задоволенні позову в частині солідарного стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідача [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 551, 553, 554, 559, 625, 1054 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: partial