Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в кінцевій редакції якого просила збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2013 року в сумі 450 грн., і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що її майновий стан змінився, вона знаходиться у декретній відпустці, її доходів навіть з урахуванням 450 грн. аліментів сплачуваних відповідачем за рішенням суду, не вистачає для задоволення потреб дитину у розвитку, навчанні та належному харчуванні. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направленням викликів зі зворотними повідомленнями. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.2\~ст.51 Конституції Українибатьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3\~ст.51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України\~передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2013 року з [PERSON] на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 450 грн., щомісяця, починаючи з 19.02.2013 року і до досягненням дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили. Згідно ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Отже, приходячи до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів, суд бере до уваги всі обставини по справі у їх сукупності, зокрема, потреби дитини; рівень споживчих цін на продукти харчування та предмети одягу, враховує матеріальне становище позивача, яка перебуває у декретній відпустці; стан здоровя платника аліментів, який є працездатним, не має інших утриманців. При цьому суд зауважує на тому, що одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що відповідач разом із позивачем повинен забезпечити необхідний і достатній рівень для нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обовязків батьків щодо дитини (ч. 1\~ст.141 СК України), а також з врахуванням стану здоровя дитини, матеріального позивача та те, що дитина знаходиться на утриманні матері, збільшився прожитковий мінімум встановлений законом для дітей від 6 до 18 років, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру аліментів визначених рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02.04.2013 року, і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1\~200 грн. щомісячно. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного, ст.ст.182,183,\~192 Сімейного кодексу України,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~

Outcome: approved