Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Позивач прокурор Черняхівського району звернувся до суду з вищезазначеним позовом в якому вказав про те, що наказами Головного управління Держземагентства у Житомирській області від 22.05.2014 №6-243/14-14СГ, №6-244/14-14СГ, №6-245/14-14СГ та №6-246/14-14СГ надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок розташованих за межами населеного пункту Городищенської сільської ради орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, відповідачам по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В подальшому, наказами даного управління від 28.05.2014 №6-247/14-14-СГ №6-248/14-14-СГ №6-249/14-14-СГ №6-250/14-14-СГ затверджено документацію із землеустрою та передано земельні ділянки даним громадянам у власність. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проведено державну реєстрацію права власності на вище зазначені земельні ділянки та отримано свідоцтва про право власності. Вищевказані накази Головного управління Держземагентства у Житомирській області не відповідають вимогам закону з тих підстав, що вказані земельні ділянки, на момент винесення наказів, рішенням Городищенської сільської ради від 19.12.2001 року надані 37 працівникам соціальної сфери у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства. Дані громадяни використовували земельні ділянки під власні потреби, зокрема як сінокоси, під городництво, та сплачували земельний податок. В судовому засіданні прокурор позов підтримала з обставин, наведених в ньому. Представник відповідача Головного управління Дергеокадастру у Житомирській області заперечувала проти задоволення позову, оскільки вважає, що накази видані відповідно до вимог законодавства на підставі належних документів. Просила в позові відмовити. Відповідачі \- громадяни подали до суду заперечення проти позову, в яких просили в позові відмовити за безпідставністю, оскільки вони правомірно володіють наданими їм земельними ділянками. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до переконання про те, що позов слід задовольнити з наступних підстав: - правовідносини регулюються ст.ст.116-118, 141, 152, 155 ЗК України, ст.19 Конституції України; - в судовому засіданні встановлено те, що наказами Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 22.05.2014 року №6-244/14-14-СГ, 6-245/14-14-СГ, №6-246/14-14-СГ та №6-243/14-14-СГ [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано дозволи на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, розташованих за межами населеного пункту Городищенської сільської ради Черняхівського району орієнтовною площею 2,0 га кожному. Наказами від 28.052014 року №6-250/14-14-СГ, №6-247/14-14-СГ, №6-249/14-14-СГ та №6-248/14-14-СГ затверджено документацію із землеустрою та передано дані земельні ділянки у власність вище зазначеним особам відповідачам./ а.с.9-16/; - відповідно до витягів з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно, вбачається, що за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проведена державна реєстрація права власності на спірні земельні ділянки. /а.с.26-30/; - згідно рішення 24 сесії 6 скликання Малобукринської сільської ради Миронівського району Київської області від 29.07.2013 року у власність [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,1670 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222984003:04:003:0003, яка розташована в с.Ромашки, Миронівського району Київської області. Свідоцтво про право власності, серія та номер 13750831 від 30.11.2013 року.(а.с.26,31-32). - відповідно до вимог ч.4 ст.116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у вланість громадян у межах норм, визначених ЗК України проводиться один раз по кожному виду користування. - таким чином встановлено, що [PERSON]вдруге скористалась правом на одноразове безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, чим перевищила норму та одноразовість безоплатної передачі земельних ділянок. - Із рішення 19 сесії 23 скликання Городищенької сільської ради від 19.12.2001 року «Про надання працівникам соціальної сфери земельного наділу» вбачається, що 37 працівникам соціальної сфери надані земельні ділянки у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства із земель запису сільської ради./а.с.23/. Однак, при зверненні [PERSON], якій виділено земельну ділянку площею 0,50 га, з заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки, їй, рішенням 25 сесії 6 скликання Городищенської сільської ради від 29.09.2014 року відмовлено, в звязку з тим, що на даний час земельна ділянка надана іншим громадянам. Згідно вимог ст.141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою або її вилучення. У осіб, які використовували земельні ділянки на підставі рішення Городищенської сільської ради від 19.12.2001 року земельні ділянки не вилучались і користувачі земельних ділянок від їх використання не відмовлялись. - вищенаведене вказує на те, що при видачі наказів начальник Головного управління Держземагенства у Житомирській області порушив вище зазначені вимоги законодавства; - відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права свободи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. - беручи до уваги те, що свідоцтва про право власності на земельні ділянки видані на підставі незаконних наказів, суд скасовує дані свідоцтва та реєстрацію права власності на вказані земельні ділянки за відповідачами; - крім того, суд бере до уваги і ту обставини, що саме орган державної влади виніс незаконне розпорядження і , у звязку з цим, тягар винуватості лежить на ньому. З огляду на це, суд, виходячи з принципу справедливості, відносить судові витрати на рахунок держави та не стягує їх з громадян-відповідачів по справі. На підставі вищенаведеного, ст., ст. 116-118, 141, 152, 155 ЗК України, ст.19 Конституції України,

Outcome: approved