Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулася в суд із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] , було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АІ/9990079 від 17.06.2016, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Ford Fiesta» державний реєстраційний номер [NUMBER] . 03.08.2016 у м. Тернопіль сталася транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Fiesta» державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб, відповідно до чого власник зазнав матеріального збитку. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту був проведений огляд транспортного засобу та складений звіт. За заявою потерпілої особи, та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту позивач виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 28 171,17 грн.. Таким чином відбулося порушення умов полісу, оскільки за кермом автомобіля перебувала [PERSON] , а не [PERSON] , а тому позивач отримав право регресної вимоги до Відповідача щодо стягнення половини суми виплаченого страхового відшкодування. У зв`язку з не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в розмірі 14 085,59 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з`явився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , було укладено Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АІ/9990079 від 16.06.2016, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Ford Fiesta» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Як вбачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03.08.2016 та заяви про настання страхового випадку від 04.08.2016, 03.08.2016 у м. Тернопіль на вул. Морозенка сталася транспортна пригода за участю транспортних засобів:«Ford Fiesta» державний реєстраційний номер [NUMBER] , - під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вину у пошкодженні транспортних засобів визнала [PERSON] Для встановлення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] був проведений огляд транспортного засобу та складений звіт про оцінку вартості № PZU/2276/16-170576 від 08.08.2016, відповідно до якої вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] склала 33805,40 грн. За заявою потерпілої особи, та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту № UA2016080400005/L01/01 від 15.09.2016, позивач виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 28 171,17 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46027 від 16.09.2016. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між винними діями відповідача [PERSON] під час керування транспортним засобом марки «Ford Fiesta» державний реєстраційний номер [NUMBER] та отриманням транспортним засобом марки «Ford Focus» державний реєстраційний номер [NUMBER] , механічних пошкоджень наявний причинний зв`язок. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Як вбачається з матеріалів справи, Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АІ/9990079 від 16.06.2016, було укладено між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] . Згідно статті 38-1 п. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. У зв`язку з тим, що відповідач відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, оскільки транспортний засіб «Ford Fiesta» державний реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований відповідно до пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і позивач здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу в розмірі 28 171,17 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача та слід стягнути з [PERSON] в користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в розмірі 14 085,59 грн. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача в користь позивача сплачений судовий збір. На підставі наведеного,

Outcome: approved