Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 30 грудня 2011 року між ним та відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір ODXRFU25340714, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 7998,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 19 травня 2014 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 12502,55 грн. Тому позивач змушений пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12502,55 грн. та судові витрати понесені ним при пред'явленні позову в сумі 243,6 грн. В судове засідання представник позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, представник за довіреністю позивача - Бельмега С.С. звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені позивачем позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.ч.4, 9-10 ст. 74 ЦПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме» від 18 грудня 2013 року № 1022-р, про що свідчить оголошення у пресі, а саме у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» № 193 (5322) від 18 жовтня 2014 року та у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Наддніпрянська правда плюс» № 40 (51) від 16 жовтня 2014 року. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 30 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір ODXRFU25340714, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 7998,27 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 19 травня 2014 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 12502,55 грн., про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості за договором складений позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1. Позика глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В свою чергу ч.3 ст. 549 ЦК України визначає пеню як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У зв'язку з чим суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved