Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 07.10.1974 року по 03.10.2003 року працювала на ПАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе». Рівень виробничого шуму, загазованості на робочому місці, де віна працювала, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи з підвищеним рівнем виробничого шуму та загазованості на робочому місці позивачка отримала професійне захворювання у вигляді: хронічний обструктивний бронхіт токсикоз-хімічної етіології П ст. в фазі н/ремісії. вторинна бронхіальна астма III ст.. середньої тяжкості персистуюча в фазі н/ремісії, емфізема легень 1-11 ст. ДН 11 ст., хронічний токсичний гепатит , помірно вираженої активності з порушенням функції печінки та супутні захворювання - хронічний фарингіт, гіпертонічна хвороба 11-111 ст,ІБС стенокардія стабільна напруга, атеросклеротичний кардіосклероз, хронічний панкреатит, мікроліти нирок, гіпертонічна дисциркуляторна енцефалопатія 11 ст. з хронічною недостачею мозкового кровообігу в вертебрально-базилярному басейні та вираженим астено-невротичним синдромом, остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями, що підтверджується п. 7 акту № 73 розслідування хронічного професійного захворювання від 23.06.2003 року та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3. Відповідно до акту огляду МСЕК від 10.10.2007 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 75%. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 15000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав заперечив проти них, вважав позов необґрунтованим та безпідставним, оскільки позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, позивач отримав професійне захворювання з власної вини. Судом встановлено, що з 07.10.1974 року по 03.10.2003 року працювала на ВАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є ПАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе». (а.с.5-8) Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивача [PERSON] отримала професійне захворювання. Відповідно до акту № 73 розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 23.06.2003 року (а.с.30), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 10.10.2007 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 75%. (а.с.31) Суд вважає, що при вище викладених обставинах Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми повинно відшкодувати шкоду, понесену [PERSON] Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме - акт розслідування хронічного професійного захворювання в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності та встановлення інвалідності. За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмові у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчить що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Суд також не вважає обґрунтованими доводи представника позивача, що позивач пропустив строки звернення до суду, оскільки відповідно до вимог ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров'ю. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 11250 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України, оскільки відповідач звільнений від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial