Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивач, ПАТ «ПриватБанк», у лютому 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 грудня 2005 року у сумі 11449 доларів США 37 центів, що згідно із розпорядженням НБ України від 16 січня 2015 року складає 180876 гривень 78 копійок, та судові витрати у сумі 1808 гривень 77 копійок (а.с. 2-5). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного кредитного договору № б\\н від 13 грудня 2005 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 16 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 11449 доларів США 37 центів, яку прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1808 гривень 77 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявилась, звернулась до суду із письмовою заявою з проханням провести судове засідання в її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.40). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення у засобах масової інформації, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 42). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2005 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № б\\н, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 19,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 16 січня 2015 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 11449 доларів США 37 центів, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 2601 доларів США 66 центів, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 7892 доларів США 36 центів; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 380 доларів США; штрафів: 31 долар США 65 центів та 543 долари США 70 центів (а.с. 6-8). Згідно із розпорядженням НБ України від 16 січня 2015 року заборгованість у сумі 11449 доларів США 37 центів складає 180876 гривень 78 копійок. Судовий збір становить 1808 гривень 77 копійок (а.с.1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1808 гривень 77 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved