Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ПАТ «Перший Український міжнародний банк», [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Староміського В ДВС Вінницького МУЮ про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №VIW3AE00002236, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 21 772,02 дол. США. В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором сторони уклали договір застави автотранспортного засобу №VIW3AE00002236 від 21.08.2007 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль марки легковий седан-В, модель: 520і, 1999 року випуску, тип т/з: BMW, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Однак, позивачу нещодавно стало відомо, що 10.12.2014 року головним державним виконавцем Староміського В ДВС Вінницького МУЮ Заплетнюком Б.І. при примусовому виконанні виконавчого провадження накладено арешт на вищевказаний автомобіль. А тому, з метою захисту своїх прав як заставодержателя та кредитора позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив звільнити з-під арешту, накладеного на підставі постанови головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Заплетнюка Богдана Івановича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 року у ВП №45767309, автомобіль марки легковий седан-В, модель: 520і, 1999 року випуску, тип т/з: BMW, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER]. Представник позивача за довіреністю Молодецький О.С. до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечує проти винесення заочного рішення. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ПАТ «Перший Український міжнародний банк», відповідач [PERSON], представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - Староміського В ДВС Вінницького МУЮ до судового засідання не з'явились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 21.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №VIW3AE00002236, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 21 772,02 дол. США (а.с.5-9). В забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором сторони уклали договір застави автотранспортного засобу №VIW3AE00002236 від 21.08.2007 року, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль марки легковий седан-В, модель: 520і, 1999 року випуску, тип т/з: BMW, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.10-14). Однак, як вбачається із картки арешту транспортного засобу від 13.01.2015 року та постанови головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Заплетнюка Богдана Івановича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 року у ВП №45767309, на вищезазначений транспортний засіб, який знаходиться у заставі, накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на підставі: постанови головного державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції Заплетнюка Богдана Івановича про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.12.2014 року у ВП №45767309 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» 50 537,26 дол. США (а.с.15-16). Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999 року, та ч.1 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Зі змісту ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вбачається, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про зняття арешту. Як вбачається з матеріалів справи право застави у позивача виникло 21.08.2007 року, а постанова про накладення арешту та оголошення заборони на відчуження була винесена 10.12.2014 року, тобто після укладення договору застави, що дає достатні підстави вважати, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на предмет застави на користь стягувачів, які не є заставодержателями, а тому позов підлягає до задоволення. Судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 16.04.2014 року, також підлягає стягненню з відповідача [PERSON], так як у відповідності ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved