Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивач- Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія Арсенал страхування» ( далі ПрАТ «СК Арсенал страхування») звернулося до суду із позовом до [PERSON], Товариства з додатковою відповідальністю ( далі ТДВ) «Міжнародна страхова компанія» про стягнення заборгованності в порядку регресу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.01.2013 р., з вини водія [PERSON], який у стані алкогольного спяніння керував автомобілем [NUMBER], рухався по пр. Гагаріна в м. Харкові та в районі перехрестя з вул.Кірова, невірно вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку. Це призвело до зіткнення з автомобілем [NUMBER] , що належить [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК Арсенал страхування» з 03.02.2011 р. Випадок визнано страховим, у зв'язку з чим на рахунок страхувальника перераховано страхове відшкодування в розмірі 31268 грн. 95 коп. Розрахунок здійснено на підставі звіту №24 від 14.01.2013 р. за мінусом франшизи 593 грн. 40 коп., ПДВ, яке не відшкодовувалось згідно з п. 27.24 договору страхування, оскільки [PERSON] не надано підтвердження факту оплати відновлювального ремонту. Посилаючись на те, що цивільна відповідальність відповідача [PERSON] застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія» , позивач просив стягнути на користь ПрАТ «СК Арсенал страхування») в порядку регресу: страхове відшкодування у розмірі 30268 грн. 95 коп. з ТДВ «Міжнародна страхова компанія , з [PERSON] 1000 грн., тобто передбачена договором франшиза, а також судові витрати з відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, направив суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити (а.с. 56). Представник відповідача-ТДВ «Міжнародна страхова компанія » позов не визнала, надала також письмові заперечення, в яких посилається на те, що згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснює страхування власника забезпеченого транспортного засобу ВАЗ- 2107 державний номер 51552НІ. Від позивача надійшла заява про виплату страхового відшкодування 12.03.2013 р., з пропущенням річного строку, встановленого п. 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до умов договору добровільного страхування від 03.02.2011 р. та додаткової угоди № 1 до договору від 02.02.2012 р., загальний розмір страхового платежу за другий рік дії договору з 11.02.2013 р. не повністю сплачений, проте позивач не вирахував розмір несплаченого платежу з розміру відшкодування, вартість відновлювального ремонту визначив з урахуванням ПДВ, що неприпустимо і має зменшити страхове відшкодування до 20731 грн. 01 коп. за мінусом 1000 грн. франшизи. Відповідачем надано висновок автотоварознавчого дослідження, виконане на замовлення ТДВ «Міжнародна страхова компанія , яке підтверджує вартість ремонту автомобіля « Honda Accord» на суму 26077 грн. 21 коп., що менше суми, зазначеної в звіті, підготовленому позивачу для нарахування суми страхового відшкодування.( а.с. 62-63, 67-75). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою його реєстрації. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані докази, приходить до наступного. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що завдання майнової /матеріальної/ та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Ця норма кореспондується з положенням ст. 27 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР (з наступними змінами) «Про страхування». Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-1У (з наступними змінами) «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, чинній на момент виплати страхового відшкодування) передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілому ( іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна. З матеріалів справи випливає, що 05.01.2013 р. о 19 год. 40 хв. , [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем АЗ-21074, держномер 515-52НІ, рухався по пр.Гагаріна, в районі перехрестя з вул.Кірова невірно обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, при виникненні перешкоди не зупинився та безпечно її не обїхав, через що допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. На час ДТП цей автомобіль знаходився під страховим захистом ПрАТ «СК Арсенал страхування» до 10.02.2014 р. Згідно п. 23 договору добровільного страхування наземного транспорту № 34/11-Тх/Х від 03.02.2011 р. термін дії договору становить 3 роки і набуває чинності на повну страхову суму з моменту внесення першого страхового платежу, діє до дати закінчення першого періоду страхування. Договір продовжує дію за умови внесення чергового страхового платежу до дати початку відповідного періоду страхування і дії до дати закінчення цього періоду страхування, а після оплати останнього страхового платежу договір діє до 10.02.2014 р. За додатковою угодою № 1 до договору страхування наземного транспорту від 02.02.2012 р. встановлено строки сплати страхових платежів рівними частинами, щоквартально, з 1.02.2011 р. по 11.02.2012 р. Таким чином, період дії договору після внесення пятого страхового платежу, який здійснено 08.02.2012 р., продовжено до 10.02.2014 р. ( а.с. 8-17). За таких обставин на дату ДТП 05.01.2013 р. договір страхування був дійсним, а тому доводи відповідача є хибними. ё Постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 13.02.2013 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 ч.1 КУпАП , і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 2550 грн. ( а.с. 18). Згідно зі ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно полісу № АВ/3764871 цивільно-правова відповідальність [PERSON], який експлуатував автомобіль [NUMBER], застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» ( а.с. 64) . Оскільки автомобілі були застраховані, випадок, який стався 05.01.2013 р. визнано страховим. Відповідно до вимог ст.ст. 979, 980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до звіту № 24 від 14.01.2013 р., складеного субєктом оціночної діяльності, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля [NUMBER] , що належить [PERSON]Д, в результаті його пошкодження при ДТП , складає 35\~387 грн. 86 коп. Згідно звіту, тільки вартість замінних запасних частин зазначено з урахуванням ПДВ ( а.с. 25-36). Представник відповідача ТДВ «Міжнародна страхова компанія» не заперечував в судовому засіданні, що був присутній при проведенні дослідження автомобіля ( а.с.38-46). Як вбачається з розрахунку розміру страхового відшкодування, сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті, становить 31268 грн. 95 коп. за виключенням ПДВ (а.24) .Страхове відшкодування в указаному розмірі було перераховано ПрАТ «СК Арсенал страхування» на рахунок страхувальника- Сопко О.Д. за платіжним дорученням № 21403 від 14.10.2013 р. ( а.с.22). Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов. Після виплати страхового відшкодування позивач звернувся до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» 12.03.2014 р. про перерахування зазначеної суми( а.с. 6). Відповідач відмовив у виплаті з посиланням на п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою встановлено, що неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати)- а.65. Такі доводи відповідача суд вважає необґрунтованими, тому як за змістом цього Закону, а також п. 37.1.4 ст. 37 Закону, регламентні виплати виплачуються потерпілому, а у даному випадку до відповідача предявляється вимоги в регресному порядку іншою страховою компанією, для якої враховується строк позовної давності, що обчислюватися з моменту виплати страхового відшкодування. На підтвердження своїх заперечень щодо розміру спричиненою шкоди, ТДВ «Міжнародна страхова компанія» надала висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 1350 від 04.03.2013 р., яким визначена вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda»-26072 грн. 21 коп. Зазначений висновок співпадає зі звітом оцінювача, що зроблений для розрахунку страхового відшкодування, але незначне перевищення вартості повязане з тим, що експертне дослідження проводилося без огляду автомобіля. За клопотанням представника відповідача, ухвалою суду від 06.04.2015 р. призначена автотоварознавча експертиза, але через ненадання інформації щодо цін на оригінальні деталі, що підлягають заміні на підставі даних офіційного дилера , ненадання автомобіля в пошкодженому стані або вихідних даних у випадку його відновлення, оригіналу звіту експертом винесено повідомлення про неможливість надання висновку ( а.с. 101). З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги, предявлені до ТДВ ««Міжнародна страхова компанія» є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню. У звязку з тим, що за договором обовязкового страхування передбачена франшиза-1000 грн., то різниця між фактичним розміром шкоди и страховою виплатою складає зазначену суму. За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки з вини відповідача [PERSON] сталася ДТП , для повного відшкодування завданої шкоди, різниця підлягає стягненню саме з нього. Розподіл судових витрат вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved