Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] через свого представника - адвоката Олійника О. А., який діє на підставі договору про надання професійної правничої допомоги та ордеру, звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі № 639/4053/20 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Кредобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 14920,00 грн. В обґрунтування заяви зазначено, що адвокат Олійник О. А. здійснює захист та представництво інтересів позивача [PERSON] у Жовтневому районному суді м. Харкова при розгляді даної цивільної справи на підставі договору № 05-01/05-20 про надання професійної (правничої) допомоги від 05.05.2020. Понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи складають 14920,00 грн, які останній просить стягнути з відповідача АТ «Кредобанк». Представником позивача - адвокатом Олійником О. А. подано до суду клопотання щодо проведення судового засідання без участі позивача та представника позивача за наявними у справі матеріалами, в якій просив заяву задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Павленко С. В., який діє на підставі довіреності, подав клопотання, в якому просив провести розгляд справи буз участі представника АТ «Кредобанк» та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.12.2020 позовні вимоги [PERSON] задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 391 від 05.02.2020, вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христиною Миколаївною відносно [PERSON] , відповідно до якого звертається стягнення на рухоме майно, а саме автотранспорт: марка і модель SKODA FABIA, рік випуску 2016, № шасі [NUMBER] , об`єм двигуна 1198, колір - зелений, державний реєстраційний номер [NUMBER] , яке належить [PERSON] , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаного рухомого майна запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» за період з 01 липня 2019 року по 04 лютого 2020 року включно, у тому числі: 211163,48 грн - неповернута сума кредиту станом на 04.02.2020; 8675,17 грн - прострочені відсотки станом на 04.02.2020; 3474,64 грн - заборгованість по пені за період з 01.07.2019 по 04.02.2020 включно; 2000,00 грн - плата нотаріусу за вчинення виконавчого напису; що становить загальну суму 225313,29 грн. Вирішено питання щодо розподілу судового збору з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України (том 2 а.с. 83-84, 85-93). Таким чином, оскільки позов задоволено у повному обсязі, то судові витрати покладаються на відповідача. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Положення частин першої та другої статті 137 ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону № 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд враховує критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, на обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано копію Договору № 05-01/05-20 про надання професійної правничої допомоги від 05 травня 2020 року (том 2 а.с. 101-102); копію Додаткової угоди № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 05-01/05-20 від 05 травня 2020 року (том 2 а.с. 103); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 995 Олійника Олександра Андрійовича (том 2 а.с. 104); ордер серії ХВ № 913 від 01 липня 2020 року (том 1 а.с. 15); виписки з особового рахунку адвоката Олійника О. А. із АТ «ОТП Банк» від 20.08.2020 про сплату [PERSON] гонорару адвоката у розмірі 1220,00 грн, від 03.09.2020 про сплату [PERSON] гонорару адвоката у розмірі 9900,00 грн, від 11.12.2020 про сплату [PERSON] гонорару адвоката у розмірі 3800,00 грн (том 2 а.с. 105, 106, 107); копію Акту приймання - передачі наданих послуг № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 05-01/05-20 від 05 травня 2020 року (том 2 а.с. 108-109). З копії Додаткової угоди № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги № 05-01/05-20 від 05 травня 2020 року вбачається, що сторони Договору дійшли згоди між собою та домовилися, що гонорар адвоката в позасудовому порядку та у судовому процесі в Жовтневому районному суді м. Харкова становить 14920,00 грн Отже розмір винагороди за надання правничої допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Грошові кошти у вказаному розмірі перераховані [PERSON] на особовий рахунок адвоката Олійника О. А. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції. Суд також враховує положення частини шостої статті 137 ЦПК України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, суд зазначає, що відповідачем АТ «Кредобанк» жодних заперечень щодо не співмірності понесених позивачем витрат на правничу допомогу не надано, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 14920,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а отже співмірними з наданими правовими послугами. За вказаних обставин суд вважає за необхідне ухвалити додаткове судове рішення у справі, яким задовольнити заяву представника позивача та стягнути з АТ «Кредобанк» на користь [PERSON] понесені витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 14920,00 грн.

Outcome: approved