Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Позивач подала до суду позов про стягнення аліментів з [PERSON], аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі двох прожиткових мінімумів щомісячно з 01.11.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що вони перебувають у шлюбі з відповідачем, від якого у сторін народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження дітей батьком записаний відповідач по справі. Відповідач не достатньо цікавиться дітьми, не приймає в достатній мірі участі у вихованні та відмовляється добровільно матеріально допомагати. На даний час діти проживають з позивачем та перебувають на утриманні позивача. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів з моменту пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття в розмірі 2000 грн. на кожну дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач зареєстрували шлюб 30.04.2004 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції м. Києві, актовий запис № 444 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніхдітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками яких записі сторони по справі (а.с. 5-6). Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, судом встановлено, що діти сторін по справі проживають з матір'ю та перебувають на її забезпеченні, відповідач особа працездатного віку, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає в достатній мірі. Обов'язки по утриманню дитини в однаковій мірі мають нести як батько, так і матір дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наведені обставини є підставою для часткового задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, а саме аліменти слід стягнути в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду а саме з 03.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial