Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, 10.09.2013 року позивачем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі-Заява). Згідно Заяви Відповідач приєднався до «Умов та правил надання батьківських послуг» (надалі - Умови), [PERSON], що розміщені в мережі інтернет на сайті http://prіvatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 10.09.2013 року (далі Договір) та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. При укладенні Договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Відповідно до умов договору, 10.09.2013 року Відповідачу було відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» поточний рахунок № 26009055708298. Після підписання договору клієнту було надано право користуватися послугами [PERSON], однією з яких є послуга «Гарантований платіж», яка може бути надана як за рахунок власних коштів клієнта, так і за рахунок коштів [PERSON], тобто в кредит. Розділом 3.1.1., 3.2.2 зазначених Умов регламентований порядок надання кредиту за послугою «Гарантований платіж». Відповідач почав користуватися послугою «Гарантований платіж» з 31.01.2014 року, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Іnternet Bankіng Приват-24. 11.03.2014 року на рахунку Відповідача зявилася прострочена заборгованість і не була погашена в момент, коли Відповідач не здійснив внесення чергового платежу на рахунок погашення заборгованості, тобто Відповідач порушив умови договору. У звязку з цим станом на 27.07.2015 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 96252,64 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, по невідомій суду причині, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав, Відповідно до п.п. 3.1.1., 3.2.2.,3.2.2.2., 3.2.2.7.5 Умов та Правил, дані Умови регулюють відносини між [PERSON] та Клієнтом. [PERSON] відкриває поточний рахунок Клієнту на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Відкриття Рахунку здійснюється в разі прийняття [PERSON] позитивного рішення про можливість випуску Клієнту. Клієнт зобов'язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання [PERSON] та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил Власниками додаткових карт. Для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання [PERSON], зазначена в Заяві. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (далі-Заява). Згідно Заяви Відповідач приєднався до «Умов та правил надання батьківських послуг» (надалі - Умови), [PERSON], що розміщені в мережі інтернет на сайті http://prіvatbank.ua, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування №Б/Н від 10.09.2013 року (далі Договір) та взяв на себе зобовязання виконувати умови Договору. Відповідно до умов договору, 10.09.2013 року Відповідачу було відкрито в ПАТ КБ «Приватбанк» поточний рахунок № 26009055708298. Після підписання договору клієнту було надано право користуватися послугами [PERSON], однією з яких є послуга «Гарантований платіж», яка може бути надана як за рахунок власних коштів клієнта, так і за рахунок коштів [PERSON], тобто в кредит. Розділом 3.1.1., 3.2.2 зазначених умов регламентований порядок надання кредиту за послугою «Гарантований платіж». Відповідач почав користуватися послугою «Гарантований платіж» з 31.01.2014 року, шляхом реєстрації відповідних заявок в системі Іnternet Bankіng Приват-24. Таким чином, 10.09.2013 року між позивачем та відповідачем з дотриманням вимог, передбачених ст. 6, 626-629, 634, 638-642, 1054-1057 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, умови якого визначені Умовами та Правилами, внаслідок чого між сторонами виникли, в тому числі, кредитні зобовязання (надалі Договір). Відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил, після отримання [PERSON] від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямим і безумовним згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON]. В період часу з 10.09.2013 року по 27.07.2015 року відповідач користувався кредитними коштами в межах кредитного ліміту, встановленого позивачем, однак своєчасно зобовязання з повернення сум кредиту та процентів за користування ним не виконував. У звязку з цим, заборгованість за послугою «Гарантований платіж» склала суму заборгованості за виконаними платежами, що відображено в розрахунку заборгованості та виписками по рахунках і станом на 27.07.2015 року у відповідача виникла заборгованість за Договором у розмірі 96252,64 грн., в тому числі: 39926,49 грн. заборгованість за кредитом; 31147,09 грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом; 25179,06 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, факт невиконання відповідачем кредитних зобовязань за Договором підтверджується матеріалами справи, позов є законним і обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Також вважає обґрунтованим посилання позивача на правові висновки Верховного Суду України у справі № 6-125цс13 щодо можливість стягнення в порядку цивільного судочинства заборгованості за господарським договором у разі, якщо станом на час подання позову фізична особа, що є боржником за таким договором, втратила статус підприємця. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved