Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач подав до суду з вище вказаний позов посилаючись на ту обставину, що з 1987 року працював на посаді водія автотранспортних засобів ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». 20 травня 2013 року позивач звільнився, але на день звільнення та по день подання позову адміністрація ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з нею не розрахувалась, у звязку з чим у відповідача перед ним наявна заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7597,8 грн. У звязку з чим позивач був змушений предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в порядку ст. 117 КЗпП України, в сумі 7597,8 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог, передбачених ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені ним позовні вимоги підтримує, просить задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що з 17 вересня 1987 року до 20 травня 2013 року позивач [PERSON] працював у ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», про що свідчать відповідні записи зроблені в трудовій книжці [PERSON] заведеній 22 лютого 1985 року. Проте на день звільнення та по день подання позову адміністрація ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з ним не розрахувалась. Згідно копії довідки № 4/34/25-19-499 виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» 20 травня 2013 року, на день звільнення позивача з підприємства підлягала видачі заробітна плата в сумі 22473,32 грн. Заочним рішенням ухваленим Дніпровським районним судом м. Херсона 27 жовтня 2015 року у цивільній справі № 666/5440/15-ц, яке набрало законної сили 08 листопада 2015 року, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 січня 2015 року по 21 вересня 2015 року в сумі 4699,38 грн. Однак, при цьому відповідач до теперішнього часу не здійснив розрахунок з відповідачем при його звільненні, у звязку з чим за період з 22 вересня 2015 року по 31 березня 2016 року у відповідача перед ним наявна заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 7597,8 грн., про що в свою чергу свідчить відповідний розрахунок здійснений позивачем в своїй позовній заяві та копія довідки № 4/34/25-19-441 виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» 15 травня 2014 року про середню заробітну плату. Відповідно до першого та другого речення ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно положень ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у звязку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved