Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи це тим, що 27.03.2006 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № б/н, який складається із заяви позичальника, умови надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою. Відповідно до умов даного договору відповідач отримав строковий кредит у розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних. Згідно умов договору, відповідач зобов'язався повернути позивачу кредит та відсотки, в порядку і в терміни, встановленні договором. Однак, відповідач не виконує взятих на себе зобов'язань щодо вчасного повернення кредиту та відсотків, у результаті чого, виникла заборгованість у розмірі 24 038,74 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшив та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 739,23 грн. та судові витрати. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення, посилаючись на те, що між ним та банком припинилися правовідносини, оскільки строк дії договору б/н від 27.03.2006 р. закінчився 31.07.2007 р., а тому, даний договір припинив свою дію. Також, договір б/н від 27.03.2006 р. мав припинити свою дію після закінчення строку дії платіжної картки, оскільки нова платіжна картка банком йому не видавалась та ним не отримувалась. А відтак, оскільки договір б/н від 27.03.2006 р. припинив свою дію, то немає підстав для нарахування відсотків за користування коштами як на діючий кредит та стягнення заборгованості по відсоткам згідно вищевказаного договору. Крім того, позовна заява подана банком із порушенням строків позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що 27.03.2006 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, який складається із заяви позичальника, умови надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою, надалі - договір. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00 % річних, а відповідач зобов'язався повернути кредит і сплатити відсотки та виконати інші зобов'язання за договором у повному обсязі. Частина 1 статті 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та умовах, встановленні договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 4 000,00 грн., на терміни і на умовах, передбачених у кредитному договорі. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковий до виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Пунктом 6.5 договору зазначено, що позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та відсотків за його використання, при завищенні платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах передбачених договором. Із статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає іншій у власність грошові кошти, а інша - зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Як вбачається із статей 1048, 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, станом на 02.11.2014 р. відповідач має загальну заборгованість у розмірі 27 621,14 грн., яка складається з: 3 282,21 грн. - заборгованості за кредитом; 24 338,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 106,63 грн. - (процентна складова). Як вбачається із пункту 8.6 договору, при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким із грошових обов'язків, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідно до статей 549, 550, 551 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Із наданого позивачем розрахунку нарахованого штрафу вбачається, що сума штрафних санкцій становить 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 106,63 грн. - (процентна складова). Однак, згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.08.2007 р. з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто 3 282,21 грн. по кредиту та 2 206,33 грн. за відсотками. Таким чином, відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов'язання за договором, у результаті чого, після винесення судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.08.2007 р., виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 739,23 грн. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання представника відповідача на ті обставини, що після видання судового наказу припинилися правовідносини, які виникли між [PERSON] та ПАТ «Приватбанк» за договором №бн від 27.03.2006 р. та пропуск позивачем строку позовної давності на стягнення відсотків та неустойки за вказаним договором після закінчення дії кредитної картки є безпідставними, оскільки наявність судового наказу про задоволення вимог кредитора і відсутність реального виконання боржником свого зобов'язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і неустойки, передбачених договором, за несвоєчасну сплату кредиту. Крім цього договір дії 12 місяців з моменту підписання та лонгується на такий же термін щоразу, допоки одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, з моменту підписання договору і до цього часу відповідач із заявою про припинення дії договору до позивача не звертався, а тому договір продовжує діяти і позивач вправі здійснювати нарахування процентів за користування кредитом і неустойки, передбачених договором, за несвоєчасну сплату кредиту. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що у даному випадку мають місце порушення з вини відповідача прав позивача щодо порядку погашення заборгованості, та вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 739,23 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені судові витрати зі сплати судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved