Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 27 жовтня 2005 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]; -причиною розпаду сімї є те, що відповідач покинув сімю та вже більше шести місяців проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою; -неповнолітні діти проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає; -відповідач нікому аліменти не платить, інших дітей та непрацездатних батьків він не має, звернулася до суду з позовом та просить: шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований виконкомом Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області 27 жовтня 2005 року, за актовим записом №13, - розірвати; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 18серпня [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у розмірі по 1200грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття; стягнути з відповідача на її користь судовий збір. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.32/, згідно якої свій позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - шляхом направлення йому судових повісток у відповідності ст.74 ЦПК України за місцем його фактичного проживання про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.16,18,22-23,28-29/ та через оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №88 (4553) від 9 серпня 2016 року /а.с.30/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 18 серпня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 18серпня [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.10/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.6,9/ та довідкою виконкому Нанківської сільської ради Хустського району Закарпатської області №601 від 08.08.1916 року /а.с.33/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач покинув сімю та вже більше шести місяців проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою. Цей факт підтверджується рекомендованими повідомленнями /а.с.16,18/, згідно яких відповідач [PERSON] фактично проживає за різними з позивачем адресами і судові повістки про виклик його до суду на розгляд цієї справи фактично отримує його «жінка» /як вона сама вказує/. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, у відповідача фактично склалася інша сімя, позивач примиритися з відповідачем не бажає, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітніх дітей сторони не заявляють. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Позивач у своєму позові взагалі не вказала про стан здоровя дітей, про стан здоровя та матеріальне становище відповідача, не надала суду жодних доказів цих обставин. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для їх нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій суму з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України, позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі по 700грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Згідно квитанції №164 від 9 березня 2016 року /а.с.2/ - позивач при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 551грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial