Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 21 грудня 2005 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7000.00 гривень зі сплатою 36.00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує на те, що, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 31 січня 2015 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 23085.29 гривень, яка складається із заборгованості за кредитним договором - 4827.12 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 16682.68 гривень, штраф (фіксована частина) - 500.00 гривень, та штраф (процентна складова) - 1075.49 грн. Враховуючи вище наведене просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь суму заборгованість за кредитним договором в сумі 23085.29 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача Бабічук А.С. в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява, про повторне відкладення розгляду справи. Разом із тим, суд вважає, що з боку представника відповідача має місце зловживання своїми процесуальними права, оскільки, розгляд справи неодноразово відкладався саме за клопотанням представника відповідача, ухвала про забезпечення доказів від 30 березня 2015 року не виконана. В матеріалах справи є заява від представника відповідача відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Зважаючи на всі викладені обставини, суд вважає, що справу можна розглянути у відсутності представника позивача за наявними матеріалами справи. Вiдповiдач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив застосувати строк позовної давності, посилаючись на обставини, які викладені в запереченні на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] просив врахувати заперечення до позовної заяви та відмовити у задоволені позову повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Судом встановлено, що 21 грудня 2005 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким [PERSON] було надано кредит в сумі 5 600.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За змістом заяви відповідача, він був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, якими були визначені його зобов'язання та відповідальність як позичальника. Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Згідно Умов та правил надання банківських послуг, наданих позивачем, мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником на протязі строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п. 5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Відповідно до п. 9.4 Умов обслуговування вбачається, що у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Судом встановлено, що відповідачу було видано картку строком дії з 21.12.2005 р. по грудень 2007 року, інша картка не видавалася. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Посилання позивача на те, що відповідачу видавалася нова картка строком дії - грудень 2012 року нічим не підтверджені. Ухвала про витребування доказів, а саме, оригінал кредитної справи по кредитному договору № б/н від 21 грудня 2005 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], виписку по картковому рахунку за кредитним договором № б/н від 21 грудня 2005 року, а також «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку», які діяли станом на 21 грудня 2005 року, позивачем на день розгляду справи не виконана. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із банківської виписки розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідач здійснив 08 серпня 2006 року. Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Дана правова позиція відповідає правовій позиції, викладені в постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-103цс14. Як вбачається з матеріалів справи, право вимагати повернення кредиту згідно умов договору у позивача виникло з 08 серпня 2006 року, в той час як із зазначеним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду лише 03 березня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Відповідно до абз.3 п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підставі, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, що підтверджували б підстави для зупинення та переривання перебігу строків позовної давності. Оцінюючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов по суті є обґрунтованим, але у зв'язку з тим, пред'явлений після спину строків позовної давності, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного, ст.. ст. 256, 257, 260, 261, 267, 509, 526, 530, 1046, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed