Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач Позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] (у власних інтересах та інтересах неповнолітніх), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Обгрунтовуючи позов тим, що 19.05.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір міни за яким до [PERSON] перейшло у власність 1/3 частина житлового будинку, а до [PERSON] перейшла у власність дійна корова. Оскільки до [PERSON] перейшло право власності на 1/3 частину житлового будинку, то позивач вважає, що в порядку спадкування вона має право отримати цю частку в спадок після смерті [PERSON] . У відкрите судовому засіданні позивач - [PERSON] та її представник - адвокат Сідько Світлана Іванівна, яка діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 10.05.2019 року, у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку, надали через канцелярію суду заяву від 12.09.2019 року, в якій просять розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що позовні вимоги підтримують повністю (а.с. 62). Відповідач - [PERSON] (у власних інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ) у підготовчому засіданні зазначила, що позовні вимоги не визнає. [PERSON] надала до суду заяву, в якій позов визнає та просить розгляд справи провести без її участі (а.с. 69).Стосовно визнання позову відповідачем, таке визнання не може бути взято судом до уваги, оскільки рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим (ст. 263 ЦПК України). Суд ухвалює рішення про задоволення позову лише у випадках наявності для того законних підстав (ст. 206 ЦПК України). В даному випадку за конкретних обставин справи такі законні підстави відсутні, а визнання відповідачами позову суперечить закону, тому суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачем позову. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Більська сільська рада Котелевського району Полтавської області у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Сільрада надала до суду відзив на позов в порядку ст. 178 ЦПК України, в якому просять суд провести судове засідання без участі їхнього представника (а.с.54,55). У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності (а.с. 1-71), вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що секретар Більської сільської ради Котелевського району Полтавської області засвідчила справжність підпису громадянина [PERSON] , котрий в цій заяві від 19 травня 2015 року стверджує, що отримав від своєї матері [PERSON] дійну корову віком три роки за умови, що він та його сім`я не будуть претендувати на частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 24). [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 жовтня 2018 року (а.с. 12). [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 вересня 2018 року (а.с. 13). Стосовно правового регулювання міни, то згідно змісту вимог ст. 716 ЦК України до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Відповідно до вимог змісту ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. За змістом статті 210, ч.3 ст. 640 ЦК України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Під час судового засідання на підставі наявних у справі документів, судом встановлено, що [PERSON] за життя дійсно взяв дійну корову у своєї матері [PERSON] за умови, що він та його сім`я не будуть претендувати на частину житлового будинку. При цьому [PERSON] та [PERSON] , котрі за життя домовилися укласти договір міни, зокрема дійну корову поміняти на частину житлового будинку повинні були діяти відповідно до вимог вище зазначених правових норм Цивільного кодексу України та дотримуватися їх. Але [PERSON] та [PERSON] , дані вимоги чинного законодавства не виконали, тому договір міни за таких обставин не є укладеним й не створював прав та обов`язків для [PERSON] та [PERSON] Договір міни (купівлі-продажу нерухомого майна (або його частини), підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, і не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. Крім цього, суд при розгляді та винесенні рішення по даній справі керувався правовою позицією викладеною в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року № 6-162цс12, відповідно до змісту якої вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України пов`язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов`язків для сторін. Договір купівлі-продажу нерухомого майна нежитлового приміщення (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України. Виходячи із змісту вимог ч. ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. На думку суду за таких обставин [PERSON] та [PERSON] не створили для себе ніяких взаємних прав та обов`язків, а також і для інших свої родичів, і звернення позивача до суду, є безпідставним, оскільки спору фактично не має, а тому і відсутні правові підстави у позивача - [PERSON] для звернення до суду з вище зазначеним позовом. Суд звертає увагу, що відповідно до змісту вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на момент відкриття спадщини не мала права власності на 1/3 частину житлового будинку, яка повинна належати її сину [PERSON] . За таких обставин визнання права власності на спадкове майно, а саме 1/3 частини житлового будинку, взагалі є неможливим. Оскільки визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку, на думку суду можливо лише за умови наявності взагалі права власності на 1/3 частину житлового будинку у померлої [PERSON] , а потім уже у відповідності з вимогами ст. 16 ЦК України вибрати належний спосіб захисту цивільних прав. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Більська сільська рада, про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на спадкове майно повністю, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed