Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 5048,57 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 09.07.2015 року позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON]. 02.02.2016 року позивачем було отримано відповідь Шепетівської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались. Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобовязання померлого позичальника. 12.07.2016 року відповідачу було направлено лист-претензію, якою позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 07.12.2012 року становить 5048,57 грн., яка складається з наступного: 4768,52 грн. - заборгованість за кредитом, 280,05 грн. заборгованість за відсотками. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала та пояснила, що була дружиною [PERSON], проте перед його смертю проживала з ним окремо, спадщину після нього не приймала, оскільки вона відсутня. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання, сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Судом встановлено, що 07.12.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір, який складається з анкети-заяви позичальника, Памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів. З виписки позивача вбачається, що [PERSON] користувався платіжною карткою із кредитним лімітом 5000 грн. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом, наданим держателю, за наявності пільгового періоду, держатель сплачує відсотки за пільговою процентною ставкою (0,01% річних) в рамках встановленого пільгового періоду за кожною платіжною операцією. Згідно розрахунку позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 07.12.2012 року станом на 31.07.2016 року становить 5048,57 грн. та складається з наступного: - 4768,52 грн. заборгованість за кредитом, - 280,05 грн. заборгованість за відсотками. 09.07.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно Виконавчим комітетом Великоорлинської сільської ради Крисилівського району Хмельницької області 10.07.2015 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем [PERSON], є в тому числі, його дружина [PERSON] Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час смерті був зареєстрований за адресою: [INFO]. За цією ж адресою зареєстрована і відповідачка. Разом з тим, згідно довідки-акту Квартального громадського комітету №5 виконкому Шепетівської міської ради № 539 від 25.10.2016 року [PERSON] зареєстрована та проживає за вищевказаною адресою, а [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але за рік до дня смерті фактично проживав за іншою адресою, а саме: в с.Ключівка Красилівського району Хмельницької області, де здійснював догляд за хворою матірю, помер та був похований. Вказане підтверджується також довідкою виконкому Великоорлинської сільської ради Красилівського району Хмельницької області № 753 від 31.10.2016 року, відповідно до якої [PERSON] проживав без реєстрації в с.Ключівка Красилівського району Хмельницької області з матірю [PERSON] з квітня 2014 року до дня смерті. Згідно листа Шепетівської міської нотаріальної контори № 174/02-14 від 20.02.2016 року спадкова справа після померлого 09.07.2015 року [PERSON] не заводилась. Спадкоємці [PERSON] в Шепетівську міську нотаріальну контору не зверталися. Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» реєстрація це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки відповідачка фактично не проживала постійно разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та не подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, вона не прийняла спадщину після [PERSON], тому до неї не перейшли зобовязання останнього за кредитним договором від 07.12.2012 року, а відтак відсутні підстави для стягнення з неї кредитної заборгованості. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed