Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON], яким просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором №DNH4KS11960276 від 07.07.2005 року у розмірі 116986,84 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривні. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KS11960276 від 07.07.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3655,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, на строк 24 місяці до 09.07.2007 року. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовя'зків Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк». Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 03.03.2018 року становить 116986,84 грн., тому звернулися до суду з даним позовом та просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 116986,84 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривні. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2018 року провадження по справі відкрито. Cправу розглянуто за відсутності сторін. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 липня 2005 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №DNH4KS11960276, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3655,52 гривень на строк до 09 липня 2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи, щомісячно позивачу у період сплати з «21» до «28» числа кожного місяця грошову суму (щомісячний платіж) в розмірі 195,89 грн. Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в зазначені даним договором строки. Позивач повністю виконав свої зобовязання за договором кредиту №DNH4KS11960276 від 07.07.2005 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному договором, відповідач кредит отримав, але свої зобовязання щодо повернення грошових коштів не виконав, внаслідок чого станом на 03 березня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 116986,84 гривень з яких: заборгованість за кредитом у розмірі - 2352,40 гривень; заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі - 29054,63 гривень; пеня на несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі -85579,81 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за договором №DNH4KS11960276 від 07.07.2005 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобовязання у строки та на умовах, встановлених кредитним договором №DNH4KS11960276 від 07.07.2005 року не виконав, суд вважає що сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку у загальному розмірі 116986,84 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 03.03.2018 року у сумі 1762.00 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved