Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS], [PERSON]. В обґрунтування вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON]. 03 вересня 2013 року позивач як спадкоємиця першої черги, успадкувала майно після смерті свого батька, а саме 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS]. Вказана частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель належала померлому на підставі дублікату договору дарування, посвідченого Готвальдівською державною нотаріальною конторою 16 червня 1979 року за р.№ 2052 (дублікат видано 03 вересня 2013 року за р.№ 1-871), зареєстрованого в Зміївському МДП технічної інвентаризації за р.№ 5-376). 03 вересня 2013 року позивач зареєструвала своє право власності на вказану 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] Зміївського району, Харківської області у державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Тетяни Віталіївни. За своє життя після розлучення з матір'ю, батько деякий час проживав однією сім'єю із [PERSON], без офіційної реєстрації їхніх стосунків. Зі своєю співмешканкою батько проживав у [ADDRESS], в якому [PERSON] була зареєстрована з 27 листопада 2007 року. Однак, фактично одразу ж після смерті батька - [INFO], відповідач зібрала усі свої речі та виїхала з будинку у невідомому напрямку. З того часу жодних відомостей про неї не надходило. Позивач в судове засідання не з»явилась, надала через канцелярію суду заяву про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав, зазначених вище. Просить справу розглянути за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена через оголошення у газеті «Слобідський край» від 07 серпня 2014 року № 94. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 74 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж три дні до судового засідання, а судова повістка - повідомлення - завчасно. Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідачки., яка належним чином була повідомлена про час та місце судового розгляду. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч. 1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, входячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін участь у справі. та інших осіб, які беруть участь у справі. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 09 січня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 1) Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим повторно 14 березня 1990 року Готвальдівським відділом запису актів громадянського стану (копія додається), а також свідоцтвом про укладення шлюбу між мною, [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER], виданим 07 вересня 1991 року Зміївським відділом запису актів громадянського стану (копія додається). В даному випадку вказане свідоцтво про укладення шлюбу підтверджує факт зміни мною свого прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7, 8) 30 листопада 2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № .333. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданим 23 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 9) Згідно акту про факт не проживання особи у певному місці від 30 травня 2014 року, складеного депутатом Зміївської міської ради Харківської області Щолоковим Д.О. у присутності свідків, [PERSON], [INFO], не проживає у [ADDRESS] без поважних причин. Понад 1 рік до місця реєстрації не з'являлась, перешкод у користуванні будинком їй ніхто не чинив, особистого майна [PERSON] у вказаному будинку виявлено не було. У родинних відносинах з власником будинку вона не перебуває, письмового договору найму житлового приміщення з власником не укладалося (а.с. 18). Стаття 47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. На підставі ч. 2 ст. 406 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Нормою статті 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У зв»язку з наведеним, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Позивачем [PERSON] надано належні письмові докази про відсутність у в спірному жилому приміщенні [PERSON] саме без поважних причин понад один рік та про відсутність домовленостей між сторонами щодо порядку володіння та користування вказаним житловим приміщенням. Таким чином, позивачем доведені свої позовні вимоги перед судом,

Outcome: approved