Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач посилається на те, що 05 вересня 1992 року вступила в шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Ананьївським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області. Від указаного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її повному утрманні. На підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 600 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 жовтня 2014 року і до повноліття дитини. [PERSON] вказує, що їх неповнолітній син проживає разом з нею, відповідач, окрім сплати аліментів, будь-якої іншої участі у вихованні дитини, не приймає. З моменту винесення рішення про стягнення аліментів, їх син подорослішав та відповідно потреби у забезпеченні його всім необхідним для його гармонійного розвитку значно зросли, тож сума в розмірі 600 грн. є недостатньою та не може забезпечувати потреби в нормальному харчуванні, забезпеченні одягом та іншими необхідними потребами. Окрім того, вказана сума є значно меншою від 50% прожиткового мінімуму для дитини віку їх сина, тому позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, стягнутих в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути понесені витрати на професійну правничу допомогу. Позивач в судове засідання на розгляд справи не з'явилася, однак надала на адресу суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.27). Відповідач - [PERSON] в судове засідання на розгляд справи не з?явився, причину своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, що відповідає вимогам ст.128,130 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду (а.с.25). Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України. Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 14 вересня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] в установлені ч.7 ст.178 ЦПК України строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про розгляд вказаної цивільної справи та необхідністю подання відзиву, в судове засідання на розгляд справи не з'явився, будучи повідомленим належним чином про день, час та місце розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Взявши до уваги заяву позивача, неявку відповідача, вивчивши документи справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи видно, що позивач - [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі - [PERSON], який розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №25 від 18 квітня 2006 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.9). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8), який проживає з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні, про що свідчить довідка №448, видана 25 квітня 2018 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області (а.с.13). Відповідно до довідки №449, виданої 25 квітня 2018 року Ананьївською Першою сільською радою Ананьївського району Одеської області, батько неповнолітнього [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини (а.с.12). Згідно копії рішення Ананьївського районного суду Одеської області №491/1312/14-ц від 03 грудня 2014 року, позов[PERSON]. задоволено частково. Змінено розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на користь [PERSON] по рішенню Ананьївського районного суду Одеської області від 30 березня 2012 року та стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця та зареєстрованого по [ADDRESS] мешканця [ADDRESS], паспорт серії [NUMBER] виданий Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області 05 березня 1997 року, ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], уродженки та зареєстрованої в [ADDRESS] та мешканки [ADDRESS], аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 гривень щомісячно, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 13 жовтня 2014 року і до повноліття дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам в розмірі 8583 гривні 05 копійок (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят три гривні 05 копійок). Стягнуто з [PERSON] судовий збір в прибуток держави в розмірі 243 гривні 60 копійок. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 300 гривень. В іншій частині позову відмовлено (а.с.10-11). Відповідно до квитанції №30, виданої 29 серпня 2018 року Одеською обласною колегією адвокатів, [PERSON] сплатила за надання професійної правничої допомоги 400 гривень 00 копійок (а.с.15). За змістом ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За заявою одержувача суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як з'ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дитини 600 гривень щомісяця, з індексацією відповідно до Закону. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Отже, на час звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру аліментів 30 серпня 2018 року та на час розгляду справи мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років має становити в місяць не менше 972 грн. (1944 грн., 50%), що не перевищує розмір аліментів, визначених рішенням Ананьївського районного суду Одеської області від 03 грудня 2014 року. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до рівності прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Вказане зумовлено зміною чинного законодавства з метою посилення захисту прав дітей на належне утримання та підвищення мінімального розміру аліментів на одну дитину з 30 відсотків до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що в свою чергу є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання їхньої спільної дитини. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень на дитину та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку із дня пред'явлення позовної заяви про зміну розміру аліментів, тобто з 30 серпня 2018 року до досягнення сином повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 ЗУ «Про судовий збір», а тому відповідно ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Вирішуючи питання щодо витрат, понесених позивачем за надання професійної правничої допомоги, суд вважає за необхідне їх покласти на відповідача, оскільки в своїй заяві він визнав позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved