Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач - ПАТ «Закарпатгаз» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за природний газ та штрафних санкцій, зазначивши в обґрунтування позову наступне. 26.10.2010 між ПАТ «Закарпатгаз» (далі Товариство, Позивач) та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з постачання природного газу № 55775, згідно з п.1.1. якого Позивач зобовязувався безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу. Згідно інвентаризаційної картки споживача [PERSON] є власником будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Тормошська, 46. Позивач зазначає, що відповідно до п. 27.3 Договору Споживач зобовязаний своєчасно та в повному обсязі вносити плату за надані послуги з газопостачання відповідно до умов цього договору. В порушення п. 17 Правил відповідачем своєчасно та в повному обсязі не проводились розрахунки за спожитий природний газ із липня 2013 року, що призвело до виникнення заборгованості станом на 07.07.2016 року у розмірі 9632, 44 грн. Згідно розрахунку сума штрафних санкцій за невиконання зобовязань споживачем в період з 11.07.2013 року по 07.07.2016 року складає 3570, 29 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 13\~202, 73 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що з 27.10.2011 року не є власником приватного будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Тормошська, 46 та відповідно не являється споживачем послуг з газопостачання по вказаній адресі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позов заявлено поза межами позовної давності, а також відповідачем не підписувався договір про надання послуг щодо надання послуг з газопостачання, відповідно таким не вчинялось жодних дій на його виконання. Крім того вказує на відсутність будь-яких законних підстав для стягнення з відповідача нарахованих позивачем штрафних санкцій. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2010 між ПАТ «Закарпатгаз» (далі Товариство, Позивач) та [PERSON] укладено Договір про надання послуг з постачання природного газу № 55775, згідно з п.1.1. якого Позивач зобовязувався безперервно надавати споживачеві послуги з постачання природного газу. Згідно інвентаризаційної картки споживача [PERSON], доданої до матеріалів цивільної справи, остання є власником будинку за адресою: м. Ужгород, вул. Тормошська, 46. Зі змісту позовної заяви та наданих у судовому засіданні пояснень представника позивача вбачається, що відповідач, порушивши умови укладеного договору, з липня 2013 року своєчасно не сплачувала за надані послуги по газопостачанню, що призвело до утворення заборгованості станом на 07.07.2016 року у розмірі 9632, 44 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] пояснила, що 27.10.2011 року не є власником будинку м. Ужгород, вул. Тормошська, 46, оскільки продала такий, що підтвердила доданою до матеріалів справи копією договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 2382. У відповідності до вказаного договору новим власником будинку м. Ужгород, вул. Тормошська, 46 стала [PERSON], яка була залучена до участі у справі в якості співвідповідача. Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що відповідачем всупереч умов договору не було повідомлено ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» про зміну власника. Вивчивши зміст договору № 55775 від 26.10.2010 року судом встановлено, що п. 9 ст. 27 регламентовано, що споживач послуг не пізніше ніж за сім днів до зміни власника(наймача) квартири, приватного будинку зобовязаний повідомити виконавця про розірвання договору та розрахуватися за надані послуги, включаючи день, в який настала така зміна. Крім того з пояснень, наданих у судовому засіданні представником відповідача [PERSON], що також не заперечила сторона позивача, встановлено, що такою не укладався договір з позивачем щодо надання послуг з газопостачання. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно пункту першого ч. 1ст. 13Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, з аналізу наведених правових норм убачається, що споживач, який отримує послугуз газопостачання, зобов'язаний оплачувати цю послугу. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора згідно з цивільно-правового договору є грошовим зобов'язанням. Виходячи з цього, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якій кореспондує право вимоги кредитора про оплату наданих послуг. Враховуючи той факт, що до подібних правовідносин застосовані цивільно-правові норми щодо застосування цивільної відповідальності за невиконання грошових зобов'язань, до таких правовідносин застосовується і норма\~статті 625 ЦК, що встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Правовими наслідками прострочення споживачем комунальних послуг виконання грошового зобов'язання можуть бути і сплата пені, і - на вимогу виконавця - сплата суми втрат від інфляції, і 3% річних. Так, норма\~статті 20 Законі «Про житлово-комунальні послуги» щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених\~статтею 625 ЦК. Отже, вимоги позивача про стягнення інфляційних витрат та 3% річних на дімку суду є підставними та такими, що підлягають до задоволення. Разом з тим вивчивши доводи представника відповідача щодо спливу строків позовної давності, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг давності починається заново. З доданої стороною позивача довідки від 28.03.2017 року щодо розрахунку боргу по вул. Тормошська, буд. 46 вбачається, що відповідачем по справі на протязі 2013, 2014, 2015 року здійснювались поодинокі виплати за послуги по газопостачанню, тобто вчинені дії що свідчать про визнання особою свого боргу та відповідно вказують на переривання перебігу давності. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь відповідача суму боргу за послуги газопостачання та суму штрафних санкцій. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача також слід стягнути на користь позивача судові витрати сплачені ним при поданні позовної заяви до суду. Тому,

Outcome: approved