Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позову вказавши наступне. 06.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством КБ „ПриватБанк та [PERSON] укладено Кредитний договір б/н, згідно якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № 26004055705779 в електронному вигляді через встановлені засоби звязку Банку і Клієнта, зі сплатою відсотків за користування кредитом, що визначено та врегулювано Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 23.09.2013 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 гривень, який в подальшому було збільшено до 5000 гривень. Оскільки Позичальником належним чином не виконувалися грошові зобовязання, передбачені Кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 15.04.2016 року складає 18\~783,11 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4\~651,60 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5\~513,70 гривень; пеня за несвоєчасність виконання збовязання у розмірі 7\~053,60 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1\~564,21 гривень. У звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, суду надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність без проведення фіксації судового процесу, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не зявилася, причину неявки суду не сповістила, про судове засідання, призначене на 30.05.2016 року, відповідач була повідомлена належним чином, що підтверджується копією поштового повідомлення про одержання судової повістки, крім того, про час та місце судового засідання, призначеного на 21.07.2016 року відповідач завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку, про що свідчить поштовий конверт, який повернуто на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання», заперечень до позовної заяви суду не надала, у звязку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис», електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Судом встановлено, що 06.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством КБ „ПриватБанк та [PERSON] укладено Кредитний договір б/н, згідно якого позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № 26004055705779 в електронному вигляді через встановлені засоби звязку Банку і Клієнта, зі сплатою відсотків за користування кредитом, що визначено та врегулювано Умовами та Правилами надання банківських послуг, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 23.09.2013 року позичальнику встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000 гривень, який в подальшому було збільшено до 5000 гривень. Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов і правил надання банківських послуг, що є невідємною частиною до Кредитного договору, при укладанні договорів і угод, чи вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієн-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі) [PERSON] і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/ або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 3.2.1.1.1, 3.2.1.1.3 Умов і правил надання банківських послуг визначено, що кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Кредит надається в обмін на зобовязання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди. Згідно п. 3.2.1.1.5 та 3.2.1.1.6 Умов і правил надання банківських послуг, Кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої [PERSON] здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку та може бути змінений банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження находжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного звязку Банку і Клієнта. Умови кредитного договору банком були виконані у повному обсязі шляхом надання кредитних коштів позичальнику, що підтверджується матеріалами справи. Пунктом 3.2.1.4.1 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредиту відповідно до порядку розрахунку відсотків, визначеного Умовами і правилами надання банківських послуг. Згідно п.п. 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 Умов та правил надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку винагороду за користування кредитом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що Позичальник отримала грошові кошти за кредитним договором у користування, однак нею було порушено умови кредитного договору у звязку з неналежним виконанням грошових зобовязань, передбачених Кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 15.04.2016 року складає 18\~783,11 гривень, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4\~651,60 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5\~513,70 гривень; пеня за несвоєчасність виконання збовязання у розмірі 7\~053,60 гривень, заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 1\~564,21 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем, який міститься в матеріалах справи. Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно п. 3.2.1.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується сплатити відсотки за весь час фактичного користування кредитом; виробляти погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безперервного користування кредитом; виробляти погашення різниці між заборгованістю за кредитом і знову встановленим лімітом у разі перевищення заборгованості за кредитом над сумою знову встановленого ліміту, потягом операційного дня, за станом на який виникла різниця та повернути кредит у встановлені договором строки. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом будь-якого із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачуться пеня (у % річних) від суми прострочення платежу за кожний день прострочення платежу. Беручи до уваги, що умови Кредитного договору Позичальником не оспорювалися, суд приходить до висновку, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, шляхом неналежного виконання забовязань за договором. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості позичальником не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що Відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в розмірі 1\~378, 00 гривень.

Outcome: approved