Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -після смерті [PERSON], що настала 10 березня 2016 року, залишилося спадкове майно у виглядi житлового будинку №87 /колишній номер будинку 86/ по вулиці Мічуріна у с.Кошельово Хустського району Закарпатської області; -він є сином померлого [PERSON], а відповідач [PERSON] донькою померлого, інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає; -при зверненні до державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини йому було розяснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок неможливо, оскільки він зареєстрований як власність колгоспного двору, головою якого був його батько [PERSON], а свідоцтво на право власності на жилий будинок колгоспного двору від 20 березня 1990 року, видане на підставі рішення виконкому Хустської районної Ради народних депутатів №50 від 14 березня 1990 року не є належним документом, який посвідчує право власності на цей будинок за його померлим батьком; -цей будинок зареєстровано в Хустському державному БТІ на праві власності за колгоспним двором, головою якого являється [PERSON], та записаний 20березня 1990 року в реєстрову книгу №1, стор.121; -тобто право власності на вищевказаний житловий будинок було зареєстровано за його батьком - [PERSON], у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору; -фактично спадщину після смерті свого батька [PERSON] прийняв саме він, оскільки постійно проживав разом зі своїм батьком на час відкриття спадщини, у встановлений законом строк не заявив про відмову від спадщини, звернувся до суду з позовом та просить: визнати таким, що втратило чинність у звязку з припиненням колгоспних дворів, свідоцтво на право власності на жилий будинок, розташований за адресою: с.Кошелево Хустського району Закарпатської області, вулиця Мічуріна, будинок №86, видане виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів 20березня 1990 року, на майно колгоспного двору, головою якого був [PERSON], померлий 10 березня 2016 року; визнати за ним право власності на житловий будинок №87 /колишній номер будинку 86/ по вулиці Мічуріна в с.Кошельово Хустського району Закарпатської області, у порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], померлого 10 березня 2016 року. В судове засідання позивач не зявився, надавши до суду заяву /а.с.21/, згідно якої заявлений позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.22/, згідно якої позов визнала в повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутність. Представник 3-ої особи без самостійних вимог - Хустської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.20/, згідно якої проти задоволення позову не заперечувала та просила розглянути справу у відсутність представника 3-ої особи без самостійних вимог. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника 3-ої особи без самостійних вимог, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову та відсутність заперечень проти позову зі сторони 3-ої особи без самостійних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні.

Outcome: approved