Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики в сумі 13\~034 долари США, (станом на день подання позову за курсом НБУ становить 354352,57грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що між ним і відповідачкою 29.05.2014 року було укладено договір позики, за яким він надав відповідачці позику у розмірі 15000грн. і 19034 долари США, позика надана для особистих потреб відповідача, на позичені кошти відповідач купила 30.05.2014р. квартиру. На підтвердження укладення договору і отримання позики відповідач надала розписки. 10.03.2015р. відповідачка частково повернула позичені гроші, в сумі 6000доларів США, решту в сумі 13034доларів, що еквівалентно 354352,57грн. - повертати відмовляється, тому просить вказану суму стягнути за рішенням суду. Відповідач заперечень проти позову не подав; в судове засідання не з'явився повторно, повідомлений належним чином, завчасно, рекомендованими листами за місцем зареєстрованого проживання. Суд ухвалив справу розглянути заочно у відповідності до ст.224 ЦПК України. Позивачем подано такі докази: Розписка, датована 15.07.2014р., видана на імя [PERSON] від [PERSON], підписана від імені [PERSON], за змістом якої [PERSON] 29.05.2014р. позичила 15000грн. та 12500доларів США, які обіцяла віддати 4.07.2014р. 15000грн., а долари в сумі 14400доларів США віддати 1.08.2014р. у разі невиконання умов договору відписує квартиру за адресою Броварський район, с. Шевченково, вул. Польова, 20\\10. Розписка, датована 29.12.2014р., складена о 9год.13хвилин, підписана від імені [PERSON], видана на імя [PERSON], за змістом якої [PERSON] зобовязалась повернути борг в розмірі 12500доларів США плюс проценти 19034 доларів США до 15-30год. того ж дня (29.12.2014р.), У випадку неповернення боргу їй розяснено, що подальші сосунки з [PERSON] будуть здійснюватись через судові органи та міліцію. Написано власноручно, без спонукань. Розписка, датована 14.07.2015р., підписана від імені [PERSON], , за змістом якої [PERSON] взяла в борг 26400 доларів США (двадцять шість тисяч шістсот доларів США), зобовязалась повернути 22.07.2015р. у звязку з невіддачею боргу своєчасно з 23.07.2015р. зобовязалась сплачувати проценти в розмірі 53 долари США щодня. Написано власноручно, без фізичного та психологічного тиску. Договір купівлі-продажу від 30.05.2014р., згідно якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру за адресою Броварський район, с. Шевченково, вул. Польова, 26\\8, продаж вчинено за 148000грн., які покупець зобовязується сплатити продавцям до 5.06.2014р. Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст.213 ЦКУ - зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Згідно ч.1 ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Згідно ч.2 ст.218 ЦК - якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Згідно ст. 626 ЦКУ - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 628 ЦКУ - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 629 ЦКУ - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 638 ЦКУ - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.1046 ЦКУ - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦКУ - договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦКУ - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.1048 ЦКУ - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.2 - Договір позики вважається безпроцентним, якщо (п. 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін . Згідно ст.1049 ЦКУ - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦКУ - якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.1050 ЦКУ - Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1051 ЦК України - позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Згідно ст.1053 ЦКУ - за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. (новація боргу). Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047\~цього Кодексу). Згідно ст. 525 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України належним є виконання, що відповідає умовам договору, вимогам закону та інших актів цивільного законодавства. У разі якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обовязки, у тому числі передбачені ст. 625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.530 ЦКУ - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦКУ - за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.610 ЦКУ - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦКУ - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: п.2) зміна умов зобов'язання; п.3) сплата неустойки. Згідно ст.533 ЦКУ - грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. При розгляді справи з поданих позивачем доказів встановлено наступне: Між сторонами 29.05.2014р. укладено договір позики, дата укладення договору і розмір позики і факт отримання позичальником позики, а також строк повернення позики,- підтверджено розпискою позичальника від 15.07.2014р. Таким чином , відповідач отримала у позику від позивача 15000грн., які зобовязалась повернути до 4.07.2014р. і отримала позику 12500доларів США, які обіцяла повернути в сумі 14400доларів США до 1.08.2014р. Виходячи з тлумачення змісту укладеного договору та зі змісту даної розписки, позичальник зобовязався повернути частину позики (у валюті) в більшій сумі, що не суперечить вимогам закону щодо визначення процентів за користування позикою. Дані умови позичальником не оспорені. Форма договору відповідає вимогам закону. Сторонами у договорі було визначено всі суттєві його умови. Також встановлено, що позикодавець умови договору виконав, передав позичальнику суму, обумовлену договором. Таким чином, для позичальника з даного договору виникли певні грошові зобовязання перед позикодавцем. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Дане зобовязання підлягає виконанню у відповідності до умов договору. І позивач має право вимагати від позичальника його виконання, тобто повернення вказаної у розписці суми. Відповідач не надав ніяких доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, і про які зазначено у розписці, не довів безгрошовості розписки. Доказів на підтвердження факту повернення вказаної у розписці суми боргу або факту повернення боргу чи виконання грошового зобовязання перед позивачем у інший спосіб, відповідач суду не представив. Як видно з наданих позивачем письмових доказів (розписок позичальника), у подальшому сторони вносили зміни у договір позики в частині обсягу зобовязань позичальника на випадок невиконання чи неналежного, не своєчасного виконання зобовязання по поверненню позики. Як видно з наданих розписок, за зміненими умовами договору позичальник визнав своє зобовязання крім повернення отриманої позики виплатити позикодавцю проценти за користування позикою, зазначивши у розписці розмір нарахованих до сплати процентів. Такі зміни до договору не суперечать чинному законодавству, що регулює спірні правовідносини. Виходячи зі змісту останньої розписки (від 14.07.2015р.) позичальник підтвердила наявність у неї грошового зобовязання перед позикодавцем за договором позики у розмірі 26400долрів США (станом на 14.07.2015р.), які зобовязалась повернути до 22.07.2015р. і надалі сплачувати проценти за користування позикою у вказаній у розписці сумі. Таким чином, письмовими доказами , наданими позивачем, підтверджено наявність у відповідача перед позивачем грошового зобовязання станом на 14.07.2015р. у сумі 26400доларів. Позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу за даним договором позики у розмірі 13034 доларів США, тобто суму, меншу, ніж була визнана позичальником у останній розписці від 14.07.2015р. і яка підтверджена наданими письмовими доказами. При цьому позивач зазначає (визнає), що позичальник свої зобовязання частково виконала. Оскільки позивач визнає даний факт (у сторону зменшення розміру грошового зобовязання відповідачки), то суд приймає таке визнання, незважаючи на відсутність письмових доказів, і виходить з того, що доведена наявність у позичальника невиконаного грошового зобовязання у вказаній позивачем сумі - 113034доларів США. Відповідач не надав доказів на підтвердження сплати позивачу вказаної суми, на підтвердження виконання грошових зобовязань у повному розмірі або у розмірі, більшому, ніж це вказує позивач, або на підтвердження наявності у нього грошового зобовязання у меншому розмірі. Тому є підстави для стягнення з відповідача вказаної позивачем заборгованості. Підстав для звільнення відповідача від обовязку за договором або для зменшення розміру зобовязання , в даному випадку не встановлено. Позивач не просить застосувати наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК, тому це є поза межами розгляду даного позову. При вирішенні питання про розмір і валюту грошового зобовязання , суд виходить з того, що грошові зобовязання в Україні (між громадянами) мають виконуватись у національній валюті. Тому грошове зобовязання відповідача у рішенні має бути визначене у національній валюті у гривні. Разом з тим, сторони визначились щодо еквіваленту - іноземної валюти - долару США, що не суперечить вимогам чинного законодавства. Тому розмір грошового зобовязання повинен бути визначений у гривні за офіційним курсом НБУ. Позивач виходить з того, що сума 13034долари США є еквівалентною сумі 354352,57гривень (за курсом НБУ на день подання позову до суду). Суд вважає можливим застосувати даний курс НБУ, як такий, що відповідає дійсному курсу НБУ і як такий, що не оспорений і не спростований відповідачем. Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з тим уточненням, що в резолютивній частині позову слід зазначити суму до стягнення у гривнях за наведеним курсом, тобто 354352,57грн.- як зазначено у позові, з зазначенням еквіваленту у іноземній валюті. Також, оскільки позов задовольняється, то стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.88 ЦПК України підлягають понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову - 3543,54 грн., за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову - 320,00 грн., всього стягнути 3863,54 грн.

Outcome: approved