Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 20588,79 грн. за кредитним договором № б/н від 18.05.2007 р., яка складається з: заборгованості за кредитом 13937,12 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4822,69 грн., заборгованості за пенею та комісією 372,37 грн., штрафів 500 грн. (фіксована частина), 956,61 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн. Позов обґрунтований тим, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 18.05.2007 р. був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 21600 грн. Позивач зазначає, що ним зобовязання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка складає 20588,79 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання не зявляється. Про дату та час судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином згідно вимог ст. 74 ЦПК України за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, однак поштові конверти повернулись до суду не врученими за закінченням терміну зберігання, в звязку з чим суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 18 травня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3090 грн. Базова процентна ставка за Договором складає 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором та на думку позивача відповідач має заборгованість за кредитним договором, яка на день звернення до суду становить 20588,79 грн. та яка складається з: - заборгованості за кредитом 13937,12 грн.; - заборгованості про процентам за користування кредитом 4822,69 грн.; - заборгованості за пенею та комісією 372,37 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 956,61 грн. Згідно наявної в матеріалах справи заяви [PERSON] про відкриття рахунку від 18.05.2007 р., яка з умовами та правилами надання банківських послуг складає кредитний договір відповідач отримала кредитну карту з встановленим кредитним лімітом у розмірі 3090 грн. Відповідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг право на зміну розміру надання на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. Згідно поданого позову розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту складає 13937,12 грн., на який нараховані відсотки та штрафні санкції, та який значно перевищив ліміт встановлений договором. Однак, позивач не надав суду належних доказів підтвердження збільшення кредитного ліміту, а також того, що відповідач скористалась кредитними коштами після збільшення кредитного ліміту. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом підтвердження збільшення кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів в межах нового кредитного ліміту. Крім того, судом визнавалась явка представника позивача до суду обовязковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог, однак представник позивача в судові засідання не зявився, правом надати пояснення та докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявній в ній доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed