Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.07.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVХWGК00000061, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11700,50 (доларів США) на термін до 01.07.2022 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і станом на 30.07.2015 року її заборгованість складає 8059,30 (долар США), що за курсом 22,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.07.2015 року складає 177868,85 гривень, яка складається з наступного: 7009,32 (долар США) заборгованість за кредитом; 629,49 (долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом; 5,43 (долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 20,50 (долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,33 (долар США) - штраф (фіксована частина), 383,24 (долар США) - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язання за договором № CVХWGК00000061 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] та позичальник [PERSON] несуть відповідальність як солідарні боржники. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі та стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором № CVХWGК00000061 від 02.07.2007 року в розмірі 8059,30 (долар США), що за курсом 22,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.07.2015 року складає 177868,85 гривень та судові витрати. 21 березня 2016 року [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду із зустрічною позовною заявою до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа [PERSON] про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, посилаючись на те, що 02 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CVХWGК00000061, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 02.07.2007 року по 01.07.2022 рік включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 11700,50 доларів США, на наступні цілі: 10000 доларів США для придбання будинку, 1700,50 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, був укладений іпотечний договір № CVХWGК00000061, посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі № 1328, згідно іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 29,40 кв.м., житловою площею 12,90 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Хотин, вул. Горького, буд.123-а. Зазначає, що графік погашення заборгованості до кредитного договору не укладався, лише абзацом 2 п. 7.1 кредитного договору передбачено, що «Щомісячно в період сплати позичальник повинен надати банку кошти в сумі 128,81 доларів США, для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії». Так, із п. 3.2 розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10 травня 2007 року, вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредитного договору за кожним платіжним періодом. Вказує, що в кредитному договору не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил, визнані обовязковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача та графік погашення кредиту у розмірі сум погашення. Так, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», банк не надав [PERSON], як споживачу фінансових послуг у галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного законодавства. Відповідно до п. 3.6 постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, або за дії, які споживач здійснює на користь банку або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин. Зазначає, що відповідно до умов кредитного договору, позичальник має сплачувати банку винагороду щомісячно у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, розмір якої взагалі не зазначений. Крім цього, графік погашення кредиту взагалі не видавався та які суми на які рахунки зараховувалися невідомо. Таким чином, положення договору про споживчий кредит є несправедливими, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, внесення змін до нього, страхування майна на користь банку, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. На підставі вищевикладеного зазначає, що недійсне зобовязання, а саме даний кредитний договір не підлягає забезпеченню. Просить суд визнати кредитний договір недійсним, а також визнати недійсним договір іпотеки, оскільки цей договір є похідним від головного договору. Представник первісного позивача відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду клопотання, в якому просить суд слухати справу в його відсутності, заявлені ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву, в якій просить справу слухати в її відсутності, зустрічний позов просить задовольнити в повному обсязі, а в первісному позові ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовити в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом третя особа за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причину своєї неявки суду не повідомив. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за первісним позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Так із матеріалів справи вбачається, що 02.07.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVХWGК00000061, згідно якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 11700,50 (доларів США) на термін до 01.07.2022 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором (а.с.13-15). Як встановлено судом, згідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Також відповідно до договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, а відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору та станом на 30.07.2015 року її заборгованість складає 8059,30 (долар США), що за курсом 22,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.07.2015 року складає 177868,85 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 85 копійок, яка складається з наступного: 7009,32 (долар США) заборгованість за кредитом; 629,49 (долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом; 5,43 (долар США) - заборгованість по комісії за користування кредитом; 20,50 (долар США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,33 (долар США) - штраф (фіксована частина), 383,24 (долар США) - штраф (процентна складова). Даний факт заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.3-8). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, як встановлено судом, в забезпечення виконання зобов'язання за договором № CVХWGК00000061 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] та позичальник [PERSON] несуть відповідальність як солідарні боржники (а.с.16). Згідно ст. 553 Цивільного кодексу України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому же обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] невиконані зобовязання за вищевказаним договором, а тому з них необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість в сумі 8059,30 (долар США), що за курсом 22,07 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.07.2015 року складає 177868,85 (сто сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят вісім) гривень 85 копійок. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] судові витрати на користь позивача в розмірі 2668,03 гривень в рівних частках з кожного. Щодо зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1, ч. 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено, що 02 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CVХWGК00000061, відповідно до умов якого, банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 02.07.2007 року по 01.07.2022 рік включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 11700,50 доларів США, на наступні цілі: 10000 доларів США для придбання будинку, 1700,50 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, в забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, був укладений іпотечний договір № CVХWGК00000061, посвідчений приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі № 1328, згідно іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 29,40 кв.м., житловою площею 12,90 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Чернівецька область, м. Хотин, вул. Горького, буд.123-а. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 даного кредитного договору, Банк зобовязується надати Позичальникові грошові кошти в порядку та на умовах, зазначених в цьому Договорі, а Позичальник зобовязується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Банку Кредит, а також сплатити Проценти за користування Кредитом, на умовах та у строки, що встановлені цим Договором. Крім того, договором передбачено, що підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що вона перед укладенням цього договору письмово ознайомлена з інформацією про особу і місцезнаходження кредитодавця, про умови кредитування та умови договорів забезпечення, а також про орієнтовну сукупну вартість Кредиту та послуг з оформлення договорів застави та страхування. Позичальник цим підтверджує свою згоду із зазначеними діючими умовами. Згідно із п.п. 3.1, 3.2, 3.4 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007 року №168 3.1. банки зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Кредитодавець зобовязаний у кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого із метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. Як вбачається із копії кредитного договору № CVХWGК00000061 від 02.07.2007 року (а.с.13-15), позичальнику [PERSON] була надана вся необхідна і передбачена чинним законодавством інформація щодо умов кредитування та сукупної вартості кредиту. Крім того, оскільки Графік є невідємною частиною спірного кредитного договору № CVХWGК00000061 від 02.07.2007 року, то посилання відповідача про відсутність в спірному кредитному договорі інформації щодо графіку платежів, вартості супутніх послуг, умов відкриття, ведення та закриття банківського рахунку для обслуговування кредиту, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням, є надуманими та безпідставними. Також, суд відхиляє доводи [PERSON] відносно того, що вона не була ознайомлена з умовами договору споживчого кредиту, які передбачені п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від від 12.05.1991 № 1023-XII, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ст. 11 даного закону, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Як вбачається із матеріалів справи, а саме із копії спірного кредитного договору, що підписуючи його позичальник [PERSON] ознайомилася із необхідною інформацією, визначеною п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Беручи до уваги ту обставину, що позивач за зустрічним позовом не відмовилася від укладення кредитного договору № CVХWGК00000061 від 02.07.2007 року та виконувала його протягом декількох років з моменту підписання, що підтверджується наданим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунком заборгованості за даним кредитним договором (а.с.3-8), суду стає очевидним, що при укладенні спірного договору [PERSON] діяла свідомо, вільно, враховувала власні інтереси, прийняла рішення про вибір контрагента та вступила з ним в договірні відносини, визначивши при цьому характер правочину та його умови, а тому підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, немає. Враховуючи вищенаведене, зустрічна позовна заява [PERSON] є необґрунтованою та безпідставною, відтак задоволенню не підлягає. Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Виходячи із презумпції дійсності правочинів та враховуючи ту обставину, що [PERSON] підписала кредитний договір № CVХWGК00000061 від 02.07.2007 року, суд дійшов висновку, що остання погодилася зі всіма істотними умовами вищезазначеного договору. Судом не вбачається підстав для ствердження про невідповідність договорів вимогам законодавства. Також судом встановлено, що позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст. ст. 58-60 ЦПК України доказу на підтвердження того, що даний кредитний договір та договір поруки суперечать нормам цивільного законодавства України. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Згідно ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст. 14, 204, 229-230, 509, 526, 530, 536, 610-612, 625, 627-629, 634, 638, 641, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 18, 19, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: approved