Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач ПАТ «ФідоБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] про їх примусове виселення та зняттям з реєстраційного обліку, зазначивши в позовній заяві, що на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-8233/2010 від 27.10.2010р. за їх позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке набрало законної сили 09.11.2010р., відповідачі повинні бути виселенні примусово. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Фідобанк», Служба у справах дітей Ленінської районної адміністрації Запорізької міської ради про визнання поруки припиненою, визнання договору іпотеки недійсним. Первісний позов ПАТ «ФідоБанк» до [PERSON], [PERSON] [PERSON] про примусове виселення та зняттям з реєстраційного обліку, ухвалою суду від 27.10.2014р. залишений без розгляду, на розгляді зустрічного позову представник позивачки [PERSON] наполягає. Обгрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] зазначила, що 26.03.2008р. між «ФакторіалБанком» та [PERSON] був укладений кредитний договір на суму 27800 доларів США на строк з 26.03.2008р. по 24.03.2023р. Ршенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2-8233/2010 від 27.10.2010р. з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «СЕБ Банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 238 159грн. та витрати на держмито 1700грн. , ІТЗ - 120грн. Рішення набрало законної сили 09.11.2010р., З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 26.03.2008р. був укладений іпотечний договір №499-в/37/01 між банком та [PERSON], згідно з яким в забезпечення зобов'язання за кредитним договором в іпотеку було прийнято нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS]. 18.11.2013р. банк звернувся до [PERSON] про виселення з житлового приміщення, що знаходиться в іпотеці ПУАТ «Фідобанк» та зняття її з реєстрації. Вимоги банку позивачка вважає не законними, оскільки вони порушують житлові права її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які зареєстровані та мешкають в будинку [ADDRESS]. Нормативно-правовим обґрунтуванням позовних вимог є наступні норми права: ч.4 ст.109, ч.2 ст.64 ЖК України, ст.ст.3,6,7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.526,527,530,546,559,572,589,590,610,611,612,625,628,629,1054 ЦК України, ст.ст. 1,3,7,12,33,34,38,39,40 ЗУ «Про іпотеку». Крім того, позивачка є матір'ю трьох неповнолітніх дітей, які проживають в будинку (предметі іпотеки з її погодження та дозволу), а тому не можуть бути визнані такими, що самоправно зайняли будинок. На теперішній час в іпотечному будинку мешкають шість осіб: батьки - позивачка та її чоловік [PERSON], їх сини [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Також представник суду пояснив, що виселення позивачки та її дітей із спірного будинку, є порушенням закону, оскільки неповнолітні діти не мають іншого житла, доказів про реєстрацію неповнолітніх дітей в спірній квартирі на момент укладення іпотечного договору не має. Просять суд на підставі ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ч.4 ст. 109 ЖК УРСР, положень Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950р. з Протоколами до неї, ст.27 Конвенції про права дитини, положень Міжнародного Пакту про економічні, соціальні і культурні права, задовольнити їх зустрічний позов в повному обсязі. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, поважних причин своєї неявки суду не повідомив, з предметом зустрічного позову обізнаний, тому суд вважає можливим розглянути справу в відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі матеріалів. 3-тя особа Служба у справах дітей Ленінської районної адміністрації у судове засідання її представник не з'явився, суду надана заява про розгляд справи в відсутності їх представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивачки, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного: 27.10.2010р. Ленінським районного суду м. Запоріжжя ухвалено рішення №2-8233/2010 від 27.10.2010р. яким з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь ПАТ «СЕБ Банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 238 159грн. та витрати на держмито 1700грн. , ІТЗ - 120грн. Рішення набрало законної сили 09.11.2010р., Рішення суду за позовом Банку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки сторонами суду не надавалось. Позивачка [PERSON], як майновий поручитель [PERSON], - іпотекодавець, уклала іпотечний договір №499-в/37, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26.03.2008р. перед Банком в розмірі 238159грн. 14коп, до якої входить: заборгованість за кредитом, заборгованість за відсотками за користування кредитом, заборгованість з комісії, пеня. Зазначений іпотечний договір про надання в іпотеку предмет іпотеки - житловий будинок [ADDRESS], розташований на земельній ділянці загальною площею - 707кв.м. та належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 27.05.2005р. за р.№652, посвідченому в нотаріальному порядку приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] Ст.40 ЗУ«Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя, або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок, або житлове приміщення у встановлений, або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Крім того, чинний закон допускає виселення осіб, що придбали житло за рахунок кредитних коштів і забезпечили свої кредитні зобов'язання іпотекою. Частиною 4 ст.109 ЖК України передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Крім того, відповідно до ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Статтею 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих в будинку, на яку звертається стягнення, перешкоджає реалізації цього предмету іпотеки. Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності, або права користування житловим приміщенням. Позивачкою [PERSON] надані суду довідки про реєстрацію та проживання в будинку [ADDRESS] трьох її неповнолітніх дітей, які ніби то мешкали в ньому на момент укладення іпотечного договору, а тому банк, незаконно уклав зазначений договір, який має бути визнаний судом недійсним, а договір поруки припиненим. Зазначені твердження позивачки спростовуються доказами наданими приватним нотаріусом [PERSON], яка посвідчувала зазначений договір, та які свідчать про те, що позивачка власноручно зазначила в своїй заяві про те, що в будинку не зареєстровані та не проживають неповнолітні діти (п.1.6.8. договору) та надала відповідну довідку від 20.02.2008р. квартального комітету №151 Ленінського району. Крім того нотаріусом була перевірена домова книга, та встановлена відсутність зареєстрованих осіб у т.ч. неповнолітніх дітей, за спірною адресою, що підтверджується копією домової книги. Ст.ст.509,526,527,629 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (виконати роботу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Доводи представника позивачки про проживання в іпотечному будинку неповнолітніх осіб на момент його укладення, не підтверджуються жодними письмовими доказами, як й не підтверджується надання згоди Іпотекодержателя на проживання в іпотечному будинку інших осіб власника цього нерухомого майна. Пунктом 3.1.5. іпотечного договору Іпотекодавець взяв зобов'язання перед Банком не передавати Предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у позичку, не здійснювати його відчуження, або інше розпорядження предметом іпотеки без письмової згоди Іпотекодержателя. Крім того, згідно іпотечного договору Іпотекодавець взяв також зобов'язання перед Банком не надавати документи у відповідні державні органи з метою реєстрації будь-яких осіб у Предметі іпотеки без письмової згоди на це Іпотекодержателя та нотаріального посвідчення згоди цих осіб на їх виселення в разі звернення стягнення на Предмет іпотеки. Доводи позивачки про визнання договору поруки припиненою, спростовуються наявністю судового рішення №2-8233/2010 від 27.10.2010р. за яким, згідно договору поруки, за позовом ПАТ «СЕБ Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідачів на користь банку 238159грн. солідарно. Зазначене рішення суду відповідачами в апеляційному порядку не оскаржувалось, воно набрало законної сили 09.11.2010р., відповідачі з ним погодились. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачка не надала суду відповідних доказів в обґрунтування своїх позовних вимог, тому суд не знаходить підстав для його задоволення.

Outcome: dismissed