Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги мотивує тим, що 08.02.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до якого Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13 326,98 доларів США терміном до 08.02.2013 року із сплатою 12,5 % річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідальність поручителя є солідарною. Позивач свої зобов'язання виконав, кредит надав, а відповідачі кредитні кошти не повертають, відсотки за користування кредитом не сплачують. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 08 жовтня 2013 року заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» були задоволені, але ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане 17.07.2014 року. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 08.02.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АК-00435.08.2, відповідно до якого Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 13 326,98 доларів США терміном до 08.02.2013 року включно, із сплатою 12,5 % річних, грошові кошти надані виключно на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів підтверджується копією заяви на видачу готівки № 1691_31 від 08.02.2008 року (а.с.21). Як вбачається з письмових матеріалів справи, додатковим договором № 2 від 10.02.2009 року були внесені зміни до п. 3.1. кредитного договору, відповідно до якого починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими процентами згідно з графіком платежів (додаток № 2 «Графік погашення заборгованості» від 10.02.2009 року до кредитного договору № 77.1/АК-00435.08.2 від 08.02.2008 року), який є невід'ємною частиною цього договору, на рахунок вказаний у п. 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахуванням зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за кредитом та процентами є день зарахування коштів на рахунки, вказані у п. 1.2., 1.6. цього договору (а.с.12, 13). З додаткового договору № 3 від 12.05.2009 року вбачається, що до п.1.3 кредитного договору знову були внесені зміни (а.с.14, 15). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 08.02.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 77.1/АК-00435.08.2 від 08.02.2008 року, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та позичальником. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. У відповідно до ч. 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено порукою. Згідно із ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. З письмових матеріалів справи вбачається, що станом на 30.04.2013 року за відповідачами є заборгованість в сумі 8 250,02 доларів США та 655 364 грн. 01 коп., зокрема: 6 400,30 доларів США - сума заборгованості за кредитом; 1 849, 72 доларів США - сума заборгованості за відсотками; 652 016 грн. 81 коп. - загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; 3 347 грн. 20 коп. - загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості. Як вбачається з письмових матеріалів справи, представник відповідачки [PERSON] просив застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені (а.с.114-117). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (пені, штраф) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, враховуючи вказане положення ст. 258 ЦК України, заяву представника відповідачки щодо застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що з відповідачів підлягає стягненню пеня у розмірі 322616 грн. 74 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.57). Доводи представника відповідачки [PERSON], викладені у письмових запереченнях про те, що автомобіль Daewoo Lanos, 2008 року випуску, д/н [NUMBER], який був предметом застави, був переданий представнику позивача та в подальшому був реалізований, а кошти від його реалізації повинні були направлені на погашення заборгованості за кредитним договором, а тому позивач скористався своїм правом на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, суд до уваги не приймає з урахуванням наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст.112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору, забезпечення виконання зобов'язань за цим договором є застава автомобіля марки Daewoo Lanos, 2008 року випуску, д/н [NUMBER] згідно з договором застави № 77.1/АК-00435.08.2-3 від 08.02.2008 року (а.с.85-88). Як вбачається з акту прийому - передачі від 16.11.2009 року, [PERSON] передав ВАТ «Родовід Банк», в особі заступника начальника відділу оперативної роботи з проблемними активами транспортний засіб Daewoo Lanos, 2008 року випуску, д/н [NUMBER], а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та два комплекти ключів. Вказаний автомобіль мав пошкодження, про що було вказано (а.с.89). З копії повідомлення відносно реалізації майна вбачається, що було прийнято рішення щодо реалізації заставного майна (а.с.91). З розрахунку заборгованості вбачається, що кошти від реалізації автомобіля були зараховані 18.11.2010 року на погашення заборгованості за кредитним договором. Однак вказаних коштів було недостатньо для погашення заборгованості, а відтак умови кредитного договору в повному обсязі виконані не були, що суперечить умовам кредитного договору та статті 599 ЦК України. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідачі умови кредитного договору в повному обсязі не виконали, кредит не виплатили, відсотки за користування кредитом не сплатили, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідачів солідарно підлягають стягненню 8250,02 доларів США; 322616 грн. 74 коп. - пеня; 3347 грн. 20 коп. - загальна сума 3 % річних від суми простроченої кредитної заборгованості. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору по 1720 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial