Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 23.02.2011 року відповідачу надано кредит у розмірі 12 400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання, щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 13.06.2016 року загальна сума заборгованості становить 25 062 грн. 22 коп. Просить суд стягнути з відповідача по справі на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 23.02.2011 року в сумі 25 062 грн. 22 коп. і судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення вручення рекомендованого поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.02.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] за його анкетою-заявою було укладено договір про надання кредиту у розмірі 12400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с. 9-32). З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 13.06.2016 року становить 25 062 грн. 22 коп. (а.с. 4-5), в тому числі заборгованість за кредитом 10 692 грн. 25 коп., заборгованість за відсотками 12 500 грн. 34 коп., комісія 200 грн. та заборгованість по судовим штрафам 1 669 грн. 63 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Outcome: approved