Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності після смерті його батька [PERSON], який помер 28 травня 2014 року на 79/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 36 по вулиці 7 Поздовжня в місті Миколаєві; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 507 кв. м., кадастровий номер 4810136900:02:019:0004, яка передана для обслуговування індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташована за адресою: м. Миколаїв, вул.. 7 Поздовжня, 36 в порядку спадкування за законом. Посилаючись на те, що при оформленні спадкових справ зясувалося, що в державному акті на право приватної власності на землю, нотаріус зробив помилку у відмітці про продаж [PERSON] земельної ділянки та замість проданих 356 кв. м. земельної ділянки вказано, що було продано 21/100 частки земельної ділянки, що не відповідає договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.07.2005 року за реєстровим № 2059. Виправити даний запис немає можливості, оскільки нотаріус, який невірно вніс дані, припинив нотаріальну діяльність у звязку з похилим віком та нотаріальні справи передані до державного нотаріального архіву. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позов визнали, проти задоволення не заперечували. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 23.12.1982 року, [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 36 по вулиці 7 Поздовжня в місті Миколаєві та зареєстровано в КП ММБТІ 26.01.1983 року та записано в реєстрову книгу за номером 14849. Відповідно до договору купівлі продажу частки житлового будинку від 28.07.2005 року [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] 21/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 36 по вулиці 7 Поздовжня в місті Миколаєві, що складається з житлового будинку літ. А (дві житлові кімнати 1-5, 1-6, житловою площею 19,1 кв. м., кухні 1-4, 1/3 частки огорожі № 4). Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 28.07.2005 року [PERSON] продав [PERSON] та [PERSON] 0,0863 га земельної ділянки розміром 356 кв. м., що розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Поздовжня, 36. Право власності на земельну ділянку підтверджено Державним актом на право приватної власності на землю IV-МК №026555 відповідно до якого [PERSON] передано у власність 0,0863 га за адресою м. Миколаїв вул. 7-а Поздовжня 36. [PERSON] зареєструвала шлюб та змінила прізвище на [PERSON], свідченням чого є свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 092185 та копія паспорту відповідачки. На підставі технічного паспорту виготовленого КП ММБТІ від 17.04.2015 року [PERSON] належить 79/100 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 36 по вулиці 7 Поздовжня в місті Миколаєві. 28 травня 2014 року [PERSON] помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП № 201891. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 79/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 36 по вулиці 7 Поздовжня в місті Миколаєві та земельної ділянки площею 507 кв. м. кадастровий номер 4810136900:02:019:0004, яка передана для обслуговування індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 7 Поздовжня, 36. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є позивач та відповідач [PERSON] як його доньки. Протягом встановленого законом строку позивач [PERSON] звернулася з заявою до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про прийняття спадщина за законом після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася з заявою до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] Постановою приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 22.12.2015 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті матері [PERSON], який помер 28.05.2014 року, у звязку з тим, що позивачем не подано документів на спадкове майно, які б підтверджували зареєстроване право власності на 79/100 частки у праві власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м, Миколаїв, вул. 7 Поздовжня, 36 за [PERSON] Вищенаведене підтверджується матеріалами спадкової справи № 14/2014 до майна померлого 28 травня 2014 року [PERSON]. Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивач як донька померлого є спадкоємцем першої черги за законом. При оформленні додаткових відомостей у державному акті на право приватної власності на землю нотаріусом зроблено помітку про продаж [PERSON] за договором купівлі-продажу від 28.07.2005 року [PERSON] та [PERSON] 21/100 частку земельної ділянки, тоді як в самому договорі визначено не частку а конкретну площу 356 кв.м.. Позивач, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подала до державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи № 14/2014 до майна померлого 28 травня 204 року [PERSON]. Інший спадкоємець першої черги відмовився від спадщини на користь позивача. У звязку з наявними помилками в державному акті та неможливістю виправити їх в позасудовому порядку, у позивача відсутня можливість оформити свої спадкові права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов в цих частинах таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved