Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач Перечинська загальноосвітня школа-інтернат Закарпатської області звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи його тим, що у Перечинській загальноосвітній школі-інтернаті на повному державному утримані перебуває неповнолітня [PERSON], [INFO]. 27.04.2010р. [PERSON] влаштована в Перечинську ЗОШ з притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА на підставі путівки управління освіти і науки Закарпатської ОДА № 51 від 06.04.2010р. [PERSON] перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Свалявської РДА як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], в графі «батько» зазначено - «[PERSON]», в графі «мати» - «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], батько дитини - [PERSON] помер [INFO]. Матеріальне забезпечення дитини є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає. Прохали стягнути з відповідача на користь Перечинської загальноосвітньої школи-інтернату аліменти утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 200 грн. (двісті гривень), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання представник позивача не з'явився, прохали справу розглянути без їх участі . [PERSON] в судовому засіданні, повідомила суду, що дійсно є матір'ю - [PERSON], проте позбавлена батьківських прав, дитина перебуває на утриманні в Перечинській ЗОШ. Проти задоволення позову не заперечувала, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, вислухавши пояснення відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що у Перечинській загальноосвітній школі-інтернаті на повному державному утримані перебуває неповнолітня [PERSON], [INFO]. 27.04.2010р. [PERSON] влаштована в Перечинську ЗОШ з притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА на підставі путівки управління освіти і науки Закарпатської ОДА № 51 від 06.04.2010р. [PERSON] перебуває на первинному обліку в службі у справах дітей Свалявської РДА як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO], в графі «батько» зазначено - «[PERSON]», в графі «мати» - «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], батько дитини - [PERSON] помер [INFO]. Матеріальне забезпечення дитини є недостатнім. Відповідач добровільну допомогу на утримання дитини не надає. Стан здоров'я відповідача добрий, має змогу надавати матеріальну допомогу. Згідно рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.11.2003р. [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно [PERSON]. Питання про стягнення аліментів на дитину не вирішувалося. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 183 ч. 1 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судові витрати згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України необхідно віднести за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 367 п.1 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved