Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 27.04.2016 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.04.2013 [PERSON] отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», що складає між ним та Банком Договір, який підтверджується його підписом у заяві. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 31.01.2016 року мається заборгованість у сумі 11\~292,67 гривень, яка складається з заборгованості: за кредитом 732,24 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом 6\~796,49 гривень; заборгованості за пенею та комісією 2\~750,00 гривень; штраф (фіксована частина) 500,00 гривень; штраф (процентна складова) 513,94 гривень. Дану суму заборгованості прохає стягнути з відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а.с.4, 39/. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно у 2013 році отримував кредит банку, який не зміг своєчасно повернути, так як змінив місце проживання та довгий час не має постійної роботи, тому прохає зменшити заборгованість по сплаті пені та штрафів. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що відповідно до договору б/н від 11.04.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.6-32/. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.04.2013 року укладеного між ПриватБанком та [PERSON] станом на 31.01.2016 відповідач має заборгованість у розмірі 11\~292,67 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом 732,24 гривень; заборгованості за процентами 6\~796,49 гривень /в т.ч. несплачені проценти на поточну заборгованість 30,59 гривень, несплачені проценти на прострочену заборгованість 6\~765,90 гривень/; комісія в т.ч. нарахована комісія 2 750,00 гривень; заборгованість по судовим штрафам 1\~013,94 гривень. Остання дата внесення заборгованості за кредитом 11.07.2013 року у сумі 100,00 гривень /а.с.5/. У відповідності до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, у відповідності до ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави. У відповідності до ч.2.ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які божник повинен передати кредиторові у разі порушення божником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав свої обовязки за кредитним договором, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором та штрафу у судовому порядку. Але суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки /пені/, яка складає суму 2\~750, 00 гривень, проте як сума заборгованості за кредитом склала 732, 24 гривень. Враховуючи те, що розмір неустойки значно перевищує заборгованість за кредитом, а також матеріальний і сімейний стан відповідача, суд вважає, що розмір неустойки повинен бути зменшений з 2\~750, 00 гривень до 750 гривень. В іншій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, до стягнення підлягає сума 9\~292, 67 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір у сумі 1 378,00 гривень.

Outcome: partial