Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові посилається на те, що 27.01.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №CVCWAU00040419, згідно якого останній отримав кредит в сумі 7632,97 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості. З кінцевим терміном повернення до 26.01.2011 року. В рахунок забезпечення зобовязання, між банком та відповідачем [PERSON] 27.01.2006 року було укладено договір поруки № CVCWAU00040419, відповідно до якого, остання добровільно взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання [PERSON] своїх зобовязань за вказаним вище кредитним договором. Вказує на те, що відповідачі належним чином не виконують взяті на себе зобовязання і у звязку з чим, станом на 31.08.2015 рік за ними утворилась заборгованість в сумі 17606,52 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3030,99 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків 2604,70 долари США, 11829,35 доларів США заборгованість по пені, 141,48 долар США комісії. Просять стягнути солідарно з відповідачів на їхню користь заборгованість за кредитним договором №CVCWAU00040419 від 27.01.2006 року в сумі 17606,52 доларів США, що еквівалентно 372906,09 грн. та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить позов задовольнити. Крім того не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, не повідомили суд про причини їх неявки та подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в газетах «Урядовий Курєр» №238 від 19.12.2015 року та «Буковина» №51 від 18.12.2015 року. Суд вважає можливим слухати справу у відсутності вищевказаних осіб відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частково му задоволенню. Судом встановлено, що згідно кредитного договору № CVCWAU00040419 від 27.01.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 7632,97 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості. Кредит надавався в термін до 26.01.2011 року. Згідно умов вказаного вище договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. В рахунок забезпечення зобовязання між банком та відповідачем [PERSON] 27.01.2006 року було укладено договори поруки № CVCWAU00040419. Згідно вказаного договору поручителіь добровільно взяла на себе зобовязання відповідати перед банком за невиконання [PERSON] своїх зобовязань за вище вказаним кредитним договором. З розрахунку видно, що заборгованість відповідачів перед банком за кредитним договором з урахуванням, тіла кредиту, відсотків за його користування, пені та комісії, станом на 31.08.2015 року складає гроші в сумі 17606,52 доларів США що, згідно службового розпорядження Національного банку України від 31.08.2015 року, еквівалентно 372906,09 грн. за курсом 21,18 грн. за 1 долар США. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобовязанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно вимог ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Із ч.3 ст. 551 ЦК України вбачається, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно вимог ст. 554 ЦК України У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.. Відповідно до ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст.57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Крім того рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд, розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Виходячи з обставин встановлених по справі, на підставі наведеного, суд приходить до наступних висновків. Відповідачі не належним чином виконує взяті на себе зобовязання відповідно до умов договору, в результаті чого за ними утворилась заборгованість. Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості, сума пені перевищує суму заборгованості по тілу кредиту в три рази, суму заборгованості по відсотках та комісії також в три рази. За таких обставин, враховуючи відсутність значних негативних наслідків для позивача через зменшення суми пені, суд вважає за доцільне зменшити суму стягуваної пені до суми відсотків та комісії, а саме до 2746,18 доларів США (2604,70 доларів США заборгованість по відсотках + 141,48 доларів США заборгованість по комісії=2746,18 доларів США.). Тому суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CVCWAU00040419 від 27.01.2006 року в сумі 8623,35 доларів США, що за курсом 21,18 грн. за 1 долар США. становить 182642,55 грн. Крім того, у відшкодування судових витрат з сплати судового збору та розміщення оголошення в пресі про виклик відповідачів, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягнути відповідача на користь позивача 3309,63 грн.

Outcome: partial