Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивач просив визнати право власності на гараж та угоди його купівлі-продажу від 26.03.1973 року дійсною; право власності на земельну ділянку під гаражем площею 0,03770 га; частково недійсним рішення Первомайської міської ради 12 сесії 4 скликання від 14.08.2003 року про надання у власність відповідачам земельної ділянки площею 0,0591 га по [ADDRESS], Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 091797 та його реєстрацію, а також зобов'язання зняти замки посилаючись на обставини: на підставі договору від 26.03.1079 року, засвідченого виконкомом Первомайської селищної ради Первомайського району Харківської області він придбав у [PERSON] гараж, розташований за адресою: [ADDRESS], а точніше за рішенням виконкому Первомайської селищної ради депутатів трудящих №7 від 31.03.1973 року на території Первомайського ДОСААФ, яким як і земельною ділянкою під ним користувався на протязі 30 років до жовтня 2009 року після чого [PERSON] став чинити перешкоди у праві користування земельною ділянкою, посилаючись, що він є власником земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР№ 091797, площею 0,0591га., розташованої в [ADDRESS], з цільовим призначенням-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Оформити правочин на теперішній час у нотаріальній конторі він не може, оскільки продавець помер [INFO] року, тому, вимушений звернутися до суду з позовом. Сторона відповідачів позов не визнала, посилаючись на те ,що користування позивачем гаражем протягом 30 років не породжує його права на земельну ділянку під гаражем за набувальною давністю, позивачем не надано документ на дозвіл будівництва, проект на будівництво, дозвіл на введення в експлуатацію гаражу, документи, що підтверджують право власності продавця на гараж. Представник Первомайської міськради Харківської області позов не визнав, посилаючись на те, що на час видачі Державного акту на земельну ділянку позивачем не було надано документів про наявність його права власності за вказаною адресою. Треті особи - Управління Держземагенства у Первомайському районі Харківської області та Головне Управління Держземагенства в Харківській області надали заяви про розгляд справи за відсутності їх представників. Суд, вивчивши позовну заяву з уточненнями, заслухавши сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини: згідно довідки архівного відділу Первомайської районної державної адміністрації від 26.10.2009 року виконкомом Первомайської селищної ради депутатів трудящих 31 березня 1973 року (а.с.73 т.1) [PERSON] дано дозвіл на будівництво гаража на території Первомайського РОВД, переданої Первомайському районному ДОСААФ. 26 березня 1979 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено договір, за яким перший продав останньому гараж за 700 рублів (а.с.74 т.1), договір посвідчено головою виконкому Первомайської селищної ради народних депутатів. Згідно довідки КП «Первомайське БТІ» №227 від 01.04.2010 року вбачається, що гараж під літ. «Г-1» за адресою [ADDRESS] ,станом на 01.04.2010 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстрований, гараж обладнаний оглядовою ямою, загальна вартість нерухомого майна становить - 9241грн. Державним актом серія ХР№ 091797, виданого на підставі рішення 12 сесії 4 скликання Первомайської міської ради Харківської області від 14.08.2003 року підтверджено право власності на земельну ділянку, площею 0,0591га., розташовану в [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за [PERSON] Співвласниками земельної ділянки були - [PERSON] та [PERSON] (а.с.72 т.1) На сьогоднішній день, єдиним власником земельної ділянки є [PERSON] (а.с.256 т.2). Згідно законодавства, що діяло на час укладання угоди між позивачем та [PERSON], а це ЦК України 1964 року, відповідно до ст.47 якого, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове у випадках вказаних в законі, невиконання нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Згідно ст.657 ЦК України (2004 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Інструкція про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає перелік угод, що підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню до яких віднесено договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) житлового будинку, іншого нерухомого майна. Стаття 220 ЦК України передбачає правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору: у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним; якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Аналогічна норма містилася у ч.2 ст. 47 ЦК України 1964 року. Відповідно до Постанови ПВСУ 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу спірного гаражу від 26.03.1979 року, укладений між позивачем та [PERSON], був посвідчений головою виконкому Первомайської селищної ради народних депутатів, тоді, як відповідно до відповіді Головного управління юстиції Харківської області (а.с.131 т.2) Первомайська державна нотаріальна контора Харківської області утворена та функціонує з 12.05.1969 року згідно наказу Голови Харківського обласного суду № 112 від 05.05.1969 року. Тому, у сторін була можливість посвідчити договір нотаріально, проте вони цього не зробили, а посилання позивача на юридичну необізнаність щодо нотаріального посвідчення значення для правильного вирішення справи не має. Таким чином, суд робить висновок, що на момент укладення договору сторони не додержалися вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору, а отже, вказаний договір є нікчемним і не породжує юридичних наслідків. Крім того, з тих підстав, коли право власності позивача на гараж може бути підтверджено лише копією договору, укладеного в письмовій формі, суд приходить до висновку, що по справі відсутні докази належності гаражу як позивачу, так і продавцю - [PERSON], оскільки єдиним документом, що надавав [PERSON] право на будівництво гаражу є дозвіл, виданий йому виконкомом. В договорі ж йдеться, що гараж збудований на підставі такого дозволу, проте введення його в експлуатацію не було. Також, суд має зазначити, що гараж, який є предметом договору, юридично не існував на час укладення договору купівлі-продажу, бо у БТІ він не був зареєстрований станом на 2010 рік (а.с.76 т.1), а отже не міг бути у цивільно-правовому обігу. Предмет же договору є його істотною умовою. Враховуючи той факт, що угоду купівлі-продажу визнати дійсною неможна, то не можна вести мову і про визнання права власності на гараж під літ.Г-1, крім того, що за адресою [PERSON] є тільки гаражі під літ. В,Г,Д. згідно технічного паспорту (а.с.247-249). З вказаних підстав суд також не може задовольнити решту позовних вимог, оскільки вони прямо випливають з тих правовідносин, відсутність яких встановлена судом. Тому, в задоволенні позову позивачу слід відмовити, а всі понесені судові витрати залишити за останнім.

Outcome: dismissed