Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивач по основному позову [PERSON] у вересні 2018 р. звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 04.02.1950 року він уклав шлюб з [PERSON] Від шлюбу у сторін народилися дві дитини: донька- [PERSON] , [INFO] , та син -позивач по справі [PERSON] . Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб зазначених вище осіб, свідоцтвом про народження позивача. В 1974 році [PERSON] одружилася з [PERSON] . Після укладення шлюбу вона отримала прізвище « [PERSON] ». [INFO] у неї народилася донька - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] померла і опікуном над дитиною було призначено її бабусю - [PERSON]. Ці обставини підтверджуються Свідоцтвом про смерть [NUMBER] та рішенням виконавчого комітету Новозлатоустівської районної Ради народних депутатів Челябінської області №225\\2 від 22.12. 1977 року.19.11.1998 року [PERSON] придбала за договором міни спірну квартиру [ADDRESS] . [INFO] вона померла. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді спірної квартири.Ці обставини підтверджуються Витягом №00020519322 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть та інформаційною довідкою від 15.08.2018року. Позивач по основному позову звернувся у травні 2018 року до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про право на спадщину за заповітом, як спадкоємець третьої черги за законом, після смерті своєї племінниці [PERSON] , але 20.08.2018 року постановою нотаріуса йому було відмовлено у цьому в зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності на спірну квартиру. Позивач по основному позову вважає, що він є єдиною особою, яка має право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки він є єдиним спадкодавцем за законом третьої черги, а спадкоємці першої та другої черги померли ще до смерті [PERSON] , але при зверненні до нотаріальної контори йому стало відомо, що його донька - [PERSON] звернулася першою до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про право спадщини за законом після смерті [PERSON] у вигляді спірної квартири. Позивач по основному позову вважає, що реалізував своє право на прийняття спадщини за законом після померлої своєї племінниці [PERSON] шляхом подачі відповідної заяви нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк, та не здійснював відмову від прийняття спадщини. У зв`язку з наведеним, позивач по основному позову просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] загальною житловою площею 26,0 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті його племінниці [PERSON] . Ухвалою суду від 02.10.2018 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 09.11.2018 р. 09.11.2018 р. в підготовчому засіданні предстаник позивача по основному позову[PERSON] - [PERSON] заявив клопотання про витребуваня копії спадкової справи після смерті [PERSON] в зв`язку з чим підготовче засідання було відкладено до 24.01.2019 року. 25.01.2019 року через канцелярію суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Київської міської Ради, треті особи: [PERSON] , Головне Управління Міністерства юстиції України в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно. 24.01.2019 року підготовче засідання відкладено на 04.04.2019 рік в зв`язку з відпусткою судді. 04.04.2019 року суд в підготовчому засіданні прийняв зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Київської міської Ради, треті особи: [PERSON] , Головне Управління Міністерства юстиції України в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно та відклав підготовчий розгляд в зв`язку з клопотанням представника позивача по основному позову [PERSON] для надання йому часу ознайомитися із зустрічним позовом. 30.05.2019 року ухвалою суду було закрито підготовче засідання та задоволено клопотання представника позивача по основному позову [PERSON] - [PERSON] про витребування від поштового відділення 134 Південного поштампу Київської міської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (03134, м. Київ, вул. Симиренка, Ѕ) інформацію щодо надання послуг [PERSON] ( [INFO] , РНКОП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) у цій установі до 28.01.2018р. включно (відправлення чи отримання будь-яких поштових відправлень, переказів, в тому числі, письмової кореспонденції тощо) , також протокольно задоволено клопотання про заміну неналежного відповідача з Київської міської Ради на належного відповідача [PERSON] та призначено судове засідання на 25.09.2019 року. 25.09.2019 року суд оголосив перерву в судовому засіданні до 10.12.19 року. В судовому засіданні представник позивача по основному позову [PERSON] - [PERSON] підтримав основний позов свого довірителя та просив його задовольнити та просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки [PERSON] відповідач по основному позову не був позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину, як спадкоємець за законом у нотаріальній конторі. При цьому відповідач по зустрічному позову [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також зазначив, що факт його не проживання з померлою [PERSON] можуть підтвердити свідки. Також, представник позивача за основним позовом [PERSON] - [PERSON] зазначив, що [PERSON] не звертався з заявою до ЖЕД-1 з приводу надання йому довідки про те, що він, як спадкоємець на день смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав разом із нею, та не отримував ні таку довідку , ні відмову в наданні такої довідки, а акт ЖЕД-1 від 17.12.2019 року про його проживання разом зі спадкоємцем не є належним доказом у справі, оскільки особа, що склала цей акт - майстер ЖЕД-1 не проводила ніякої перевірки фактів викладених у цьому акті, а тільки засвідчила підписи осіб, які склали цей акт. Також, [PERSON] не підтвердив належними доказами факт свого постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем в спірній квартирі, оскільки він постійно проживав та був зареєстрований на час смерті своєї сестри [PERSON] разом зі своєю дружиною (шлюб з 2008 року) та двома малолітніми дітьми від цього шлюбу(2010 та 2012років народження) в Оболонському районі м. Києва за адресою: [ADDRESS] , працював за місцем своєї реєстрації. Згідно пояснень третьої особи [PERSON] та доданих документів спадкодавець була одинока, своєї сім`ї не мала і [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] були для неї як рідні, підтримували її, доглядали та часто проводили час разом. В 2018 році у [PERSON] розвився гнійний менінгіт і від цього захворювання вона померла [INFO] . Саме [PERSON] перебувала зі спадкодавцем в клінічній лікарні №9 по вул. Ризькій, 1 в м. Києві , саме вона постійно відвідувала її, спілкувалася з лікарями, купувала ліки та морально її підтримувала. Після смерті спадкодавця саме [PERSON] та [PERSON] її поховали, здійснили всі необхідні обряди. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про причину смерті [PERSON] та документами про її поховання. [PERSON] не підтримував зі спадкодавцем ніяких відносин і тільки після її смерті, за погодженням з [PERSON] та [PERSON] , можливо тимчасово вселився в спірну квартиру, що підтверджується тим, що [PERSON] не надано жодних доказів про його звернення)відвідування) за життя спадкоємця за місцем розташування спірної квартири будь-яких установ, закладів, організацій, в тому числі, комунальних, правоохоронних, медичних, поштових тощо. Отже, належними та допустимими доказами [PERSON] не підтверджено, що на час відкриття спадщини він постійно проживав зі спадкоємцем [PERSON] , тому він не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив в задовольнити його позовні вимоги, а в основному позові [PERSON] відмовити, оскільки саме [PERSON] є рідним братом померлої [PERSON] та мешкав з померлою сестрою на час її смерті, а тому є спадкоємцем другої черги за законом після її смерті. При цьому в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] народилася [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] про що було зроблено актовий запис №911 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . [PERSON] , рідна мати [PERSON] , померла [INFO] . Після смерті своєю дружини ( [PERSON] ) , мій батько [PERSON] одружився вдруге. Від другого шлюбу мого батька з [PERSON] , [INFO] народився відповідач по основному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON] , а тому вважає, що [PERSON] була його сестрою по батьку. Їх спільний батько [PERSON] помер [INFO] , а оскільки його сестра була одинокою, в шлюбі раніше не перебувала, батьки померли, то він є спадкоємцем за законом другої черги після смерті рідної сестри. На початку 2017 року, переїхав проживати до своєї сестри, оскільки в неї погіршився стан здоров`я і їй потрібна була допомога та догляд. Вони з сестрою вели спільне господарство та мали спільний бюджет, оскільки його сестра була хворою та не мала можливості працювати, він взяв на себе всі обов`язки по піклуванню за сестрою. [PERSON] пояснив, коли він від`їздив у відрядження по роботі, то за його сестрою доглядали двоюрідна сестра [PERSON] та її мати [PERSON] . Після смерті його сестри , [PERSON] не звертався із заявою про прийняття спадщини протягом шестимісячного строку до нотаріальної контори, так як йому пояснили в юридичній консультації, що останній прийняв спадщину тим, що мешкав разом з померлою сестрою. 13.12.2018 року [PERSON] отримав постанову нотаріуса, з якої вбачається, що у зв`язку з пропуском останнім строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] та через відсутність доказів спільного проживання з нею на момент відкриття спадщини, нотаріус запропонував звернутися до суду. Представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги зустрічного позову та відмовити у основному позові, оскільки у свідоцтві про народження його довірителя [PERSON] та його померлої сестри [PERSON] , зазначено, що їх спільним батьком був [PERSON] . Також зазначив, що факт спільного проживання його довірителя [PERSON] з його покійною сестрою, підтверджено допитаними в судовому засідання свідками, які підтвердили факт сумісного проживання останніх та присутнім в матеріалах справи актом про обстеження спірної квартири, який завірений круглою печаткою та підписаний начальником ЖЕД-1 [PERSON] , складений посадовими особами та за участі сусідів по квартирі. Також в матеріалах справи присутні квитанції про придбання ліків, будівельних матеріалів , придбання продуктів, довідкою про одержання праху, накладною про оплату кремації померлої сестри та її захоронення. Крім того його довіритель після смерті сестри продовжує проживати у спірній квартирі та не звертався до нотаріальної контори в шестимісячний строк, оскільки із слів спеціаліста в області права зрозумів, що спільне проживання із сестрою, яка померла, дає йому право оформити прийняття спадщини в зручний для нього час. Третя особа по основному та зустрічному позову просила суд у основному позові її батьку [PERSON] відмовити та задовольнити зустрічний позов її двоюрідного брата [PERSON] , оскільки [PERSON] із січня 2017 року фактично була у безпорадному стані та прикута до ліжка, не могла себе обслуговувати, а тому потребувала допомоги фізичної та матеріальної , у зв`язку з чим її рідний брат [PERSON] змушений був знаходитися постійно біля останньої. Також третя особа [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON] надавав допомогу своїй покійній сестрі, купляв останній ліки, продукти харчування, займався благоустрієм її квартири та після смерті [PERSON] організовував похорони та займався іншими ритуальними заходами. Цей факт може підтвердити і мати третьої особи [PERSON] - [PERSON] [PERSON] суду пояснила, що її батько [PERSON] позивач по первісному позову усувався від будь-якої допомоги хворій [PERSON] , яка її дуже потребувала, а тому вона підтримує вимоги свого двоюрідного брата [PERSON] та просить визнати за останнім право спадкування за законом, як спадкоємця другої черги після смерті його рідної сестри. Представник третьої особи : Головне Управління Міністерства юстиції України в м. Києві в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, про те 05.11.2018 р. подав пояснення по справі, просив розглядати справу за відсутності. /а.с.29, 30/. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування - відмовити, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , Київської міської ради , треті особи: [PERSON] , Головне Управління Міністерства юстиції України в м. Києві про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно - задовольнити, виходячи з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] /а.с.37/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як вбачається із спадкової справи № 412/2018 заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , 31.05.2018р. звернувся [PERSON] із заявою про прийняття спадщини/а.с.56/. Судом встановлено, що [PERSON] є дядьком померлої [PERSON] /а.с.6-13/. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Маєвському Ю.Ю. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на кв. [ADDRESS] /а.с.15/. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, 2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст.1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. В судовому засіданні встановлено, що у померлої [PERSON] є брат [PERSON] , [INFO] /а.с.108/. Постановою державного нотаріуса від 13.12.2018р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки ним пропущено шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті [PERSON] /а.с.11/ Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Протягом передбаченого ст.1270 ЦК України строку [PERSON] від спадщини не відмовлявся. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідок [PERSON] пояснив суду, що протягом 5-6 років бачив [PERSON] по декілька разів на тиждень, спілкувався з ним, бачив, що носить продукти, дбає про хвору сестру. Дмитро там проживав, бо бачив його по декілька разів на день. Свідок [PERSON] суду пояснив, що підписав акт щодо проживання [PERSON] від 19.12.2018р., оскільки [PERSON] постійно був у [PERSON] з кульками ходив, проживав з нею. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є тіткою померлої. Постійно доглядала за померлою разом зі своєю донькою та братом померлої. [PERSON] не хотів знати свою племінницю за життя і зовсім їй не допомагав. Брат [PERSON] останні роки постійно проживав разом із своєю сестрою та доглядав за нею. Виходячи зі змісту ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; Статтями 293, 315 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 6 ст. 294 ЦПК України у разі наявності спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення, повинно розглядатися у порядку позовного провадження. З огляду на позицію, висвітлену у п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 №24-753/0/4-13, відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до акту від 19.12.2018р. складеного майстром ЖЕД № 1 КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] [PERSON] дійсно проживав, але був не зареєстрований до дня смерті сестри /а.с.111/. Як вбачається із наданих суду документів [PERSON] купував ліки, оплачував комунальні послуги та оплачував всі послуги щодо поховання. Судом встановлено, що [PERSON] - брат померлої доглядав за сестрою, приймав участь у її поховані, проживав з нею, що і було підтверджено свідками. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1,2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] , оскільки він є спадкоємцем третьої черги, тоді як [PERSON] є спадкоємцем другої черги, а зустрічний позов слід задовольнити.

Outcome: approved