Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.01.2007р. в порядку спадкування боргових зобов'язань в розмірі 6862,45 грн. та судового збору в розмірі 1378 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.01.2007р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 27 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 20.07.2014 року [PERSON] помер, а після його смерті відповідно відкрилась спадщина. Оскільки за життя позичальник взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатив, як наслідок утворилася заборгованість в розмірі 6862,45 грн. Відповідачі являючись єдиним спадкоємцем боржника, на претензію банку про повернення заборгованості не реагують, а тому банк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши до суду клопотання за змістом якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити, а розгляд справи здійснювати у відсутності представника банківської установи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 23 січня 2007 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 27000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується заявою позичальника від 23.01.2007р. ПАТ КБ «Приватбанк» прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, надавши позичальнику визначені кредитним договором кошти. Також встановлено, що позичальник [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 22.07.2014 р. Шевченківським відділом державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі по справі є відповідно син та матір померлого позичальника [PERSON], які після смерті останнього звернулись до Третьої Львівської державної нотаріальної контрои із заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого 03 березня 2015 року за реєстровими номерами № 5-98 та № 5-102 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, відповідачі, прийняли спадщину після смерті позичальника [PERSON] до складу якої, окрім майнових прав, входять у тому числі кредитні зобов'язання померлого позичальника. Відповідно до положень ч.2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачі належним чином не виконали своїх боргових зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на дату смерті основного позичальника, становить 6862,45 грн. (при цьому борг складається лише з заборгованості по тілу кредиту). У відповідь на надісланий відповідачам лист-претензію від 13.07.2016 р., останні жодним чином не відреагували, вимоги банку виконані не були, жодних дій по сплаті заборгованості за кредитним договором не здійснено. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Виходячи з вище викладеного, враховуючи те, що за життя позичальник не погасив борг по кредиту, який на даний час складає 6862,45 грн., а відповідач, будучи єдиним спадкоємцем боргових зобов'язань померлого, в добровільному порядку ухиляється від сплати такого боргу, суд приходить до переконання, що з відповідачів слід стягнути вказану заборгованість. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 608, 610-611, 1048-1050, 1054, 1268, 1282 ЦК України та

Outcome: approved