Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28905,65 грн., покликаючись на те, що 27.02.2006 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір DNH4KP89730991 та надано кредит у сумі 2572,69 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Внаслідок неналежного виконання зобовязання [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 28905,65 грн., які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 289,06 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомляв. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечив, просив у такій відмовити у звязку із спливом строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.02.2015 року позивачем було подано до суду позовну заяву за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву мотивує тим, що 27.02.2006 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №DNH4KP89730991 та надано кредит у сумі 2572,69 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобовязань в нього утворилася заборгованість у сумі 28905,65 грн. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. В силу ст.257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід врахувати строки позовної давності, що передбачені ст.ст. 257, 258, 259 ЦК України. Крім того, судом встановлено, що договір №DNH4KP89730991 було укладено між сторонами 27.02.2006 р., а позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості 19.02.2015 року (дата отримання судом позовної заяви), тобто після спливу трирічного терміну позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом строку позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки). Отже, як встановлено судом, у відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, як встановлено судом позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку позовної давності. Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід відмовити в звязку зі спливом строків позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed