Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

Позивач подав до суду позов до відповідача про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням належною йому кімнатою №1 в б.10-б по вул.Лахтінській в м.Запоріжжі, оскільки вона в ній більше одного року не проживає без поважних причин, та зняти її з реєстраційного обліку вказаної кімнати. Відповідач [PERSON] /[PERSON]/ О.В. у судові засіданні двічі не з»явилась, про їх час повідомлялась належним чином, через рекомендовані листи з повідомленнями, та через оголошення у газеті «Запорізька правда» від 14.09.2017 року, заперечень проти позову суду не надала. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. За клопотанням позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №896 від 26.05.2015 року позивачу належить житлове приміщення /кімната/ №1 в б.10-б по вул.Лахтінській в м.Запоріжжі. В кімнаті зареєстровані позивач, відповідач та їх донька [PERSON] [INFO]. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.10.2014 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Як зазначив позивач, після розірвання шлюбу відповідач добровільно пішла з дому, вивезла свої речі, проживає в м.Дніпро, де створила іншу родину, а саме вийшла заміж та змінила своє прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Позивач надав суду копію паспорту відповідачки, виданого 04.01.2016 року, в якому вказано, що її прізвище [PERSON], та пояснив, що отримав цю копію паспорту від відповідачки електронною поштою для оформлення дозволу на виїзд їх з відповідачкою дитини за кордон. Згідно акту, складеного посадовими особами МКП «Основаніє» 22.10.2015 року, відповідач [PERSON] у кімнаті №1 в б.10-б по вул.Лахтінській в м.Запоріжжі не проживає з 01.07. 2015 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] сусіди позивача суду пояснили, що відповідачка їм відома, кімнати позивача та кімнати свідків усі розташовані на одному поверсі, мають спільні кухню та санвузол. Відповідачка до 2015 року проживала у кімнаті позивача, вони її щоденно бачили на кухні та в санвузлу, стикались у коридорі. Відповідач дійсно не проживає в кімнаті позивача з 2015 року, після розірвання шлюбу, зараз позивач проживає в кімнаті сам. Свідок [PERSON] також пояснила, що в 2015 році була свідком того, як відповідач виїжджала з кімнати, вивозила свої речі, в тому числі шафу і диван, позивач допомагав їй виносити шафу, і на питання свідка [PERSON] пояснила, що переїжджає на іншу квартиру. Свідкам не відомо, щоб відповідач намагалась вселитись в квартиру позивача. Вислухавши позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги можуть бути задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.401,403 ЦК України право користування чужим майном /сервітут/ може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування чужим майном. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону /особистий сервітут/. При цьому, у відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що відповідач є колишнім членом сім»ї власника житла - кімнати №1 в б.10-б по вул.Лахтінській в м.Запоріжжі [PERSON]. Позивач надав суду докази того, що відповідач з 2015 року, тобто понад один рік, у вказаній квартирі не проживає. З боку відповідачки не надійшло будь-яких заперечень проти позову та вказаних обставин, та не надано доказів, які б спростовували доводи позивача та пояснення свідків. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог, оскільки відповідач понад один рік у квартирі, що належить позивачу, не проживає, а відтак втратила право користування вказаним житлом на підставі ч.2 ст.405 ЦК України. При цьому, оскільки суду не надано даних про те, що на даний час існує спір щодо зняття відповідача з реєстрації за рішенням суду про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, то в задоволенні позовних вимог про зобов»язання зняти відповідача з реєстраційного обліку необхідно відмовити.

Outcome: partial