Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 09 грудня 2016 звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 29 листопада 2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит 1400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір. У зв'язку з порушенням умов договору станом на 31 жовтня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість за картковим рахунком в сумі 12609 грн. 62 коп., із них: заборгованість за кредитом - 1254 грн 83 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7528 грн 14 коп., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2750 грн, штраф (фіксована частини) - 500 грн та штраф ( процентна складова) - 576 гривень 65 коп. Позивач просить стягти з [PERSON] 12609 грн 62 коп, а також судові витрати. Сторони у судове засідання не з'явилися, позивач надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності його представника, позов підтримав, не заперечує проти постановлення заочного рішення. При викладених обставинах суд уважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи в їх відсутність та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи відповідно до приписів ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено: 29 листопада 2011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді 1400 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти та підтверджується копіями наданих позивачем документів (а.с. 6-32). Узяті на себе зобов'язання [PERSON] за договором від 29 листопада 2011 року не виконує. У зв'язку з порушенням договору станом на 31 жовтня 2015 року за відповідачем наявна заборгованість за картковим рахунком в сумі 12609 грн 62 коп., із них: заборгованість за кредитом - 1254 грн 83 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 7528 грн 14 коп., заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 2750 грн, штраф (фіксована частини) - 500 грн. та штраф ( процентна складова) - 576 гривень 65 коп. згідно розрахунку заборгованості (а.с. 4, 5). Статтею 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК) передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Згідно зі ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 1049 ЦК позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач зобов'язався здійснити оплату послуг позивача згідно тарифів позивача у строки, передбачені умовами даного договору. Статтею 610 ЦК визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за кредитом, по відсотках за користування кредитом, комісії та штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до платіжного доручення № PROM4B0Q1N від 04.12.2015 (а.с. 1) позивачем сплачено судовий збір у сумі 1218 грн, тому вказану суму суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved