Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року в розмірі 326630,98 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 02 листопада 2011 року, відповідно до якої отримав кредит у розмірі 3400,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява від 02 листопада 2011 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг б/н від 02 листопада 2011 року. Згідно умов договору про надання банківських послуг б/н від 02 листопада 2011 року відповідач зобов`язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання наступним чином: договірним списанням відповідач доручає банку здійснювати списання грошей з картрахунку в розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг. Визначених Тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку вчасності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта, в межах встановлених цими договорами. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором кредиту б/н від 02 листопада 2011 року та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач кредит отримав, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, станом на 31 березня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 332550,87 гривень. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2015 року за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено вимоги позивача та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 26 травня 2015 року в загальному розмірі 8122,54 гривень, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 2776,82 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3143,07 гривень; заборгованість по комісії в розмірі 1339,67 гривень; штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) в розмірі 362,98 гривень. Заборгованість за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року в розмірі в розмірі 326630,98 гривень відповідачем не сплачена, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2020 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк від 15 вересня 2010 року, відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом з Правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3400,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В якості доказів позивач надав суду довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 02 листопада 2011 року та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, за даними яких відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачуючи позивачу, щомісячно мінімально 7% від заборгованості, але не менше 50,00 гривень та не більше залишку заборгованості, а також оплачувати перевитрати платіжного ліміту, комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до даних довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем 02 листопада 2011 року, [PERSON] зобов`язався в строк до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, сплатити позивачу проценти за користування кредитом в розмірі базової % ставки на місяць 2,5, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в році; також відповідач зобов`язався при непогашенні суми простроченого кредиту сплатити позивачу пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань передбачених договором - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року станом на 31 березня 2020 року складає 332550,87 гривень з яких: - заборгованість за кредитом в розмірі 2776,82 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 323134,38 гривень; - пеня в розмірі 6639,67 гривень. Також судом встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2015 року по цивільній справі № 635/1658/15-ц за позовом ПАТ Комерційний Банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено вимоги позивача та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року в розмірі 8122,54 гривень (з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 2776,82 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 3143,07 гривень; заборгованість по комісії в розмірі 1339,67 гривень; штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) в розмірі 362,98 гривень) та судові витрати з судового збору в розмірі 243,60 гривень. Несплаченою є заборгованість за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року в розмірі 326630,98 гривень з яких: - заборгованість по процентами за користування кредитом в розмірі 319991,31 гривень; - пеня в розмірі 6639,67 гривень. За даними довідки, наданої АТ Комерційний банк «ПриватБанк» вбачається, що за договором б/н від 02 листопада 2011року [PERSON] надано кредитні картки № [NUMBER] з терміном дії - вересень 2015 року та № [NUMBER] з терміном дії квітень 2017 року. За даними виписки за договором б/н від 02 листопада 2011 року, останній платіж на погашення заборгованості внесено відповідачем 13 червня 2014 року в сумі 10,33 гривень. Згідно з рішенням Єдиного акціонера АТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчать відомості Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції, затверджений постановою КМУ № 594 від 05 червня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинний на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів; встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за користування кредитом та суми пені в загальному розмірі 326630,98 гривень задоволенню не підлягають, при цьому виходить з того, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2015 року з відповідача на користь позивача вже стягнуто заборгованість за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року, а саме достроково частина позики, що залишилася, відсотки, комісія та сума штрафів; право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження, що сума процентів в розмірі 319991,31 гривень за користування кредитом нарахована саме у строк кредитування Щодо стягнення з відповідача суми пені в розмірі 6639,67 гривень суд приходить до наступного. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Суд, аналізуючи норми діючого законодавства, що регулюють договірні відносини між сторонами та визначають правові наслідки порушення зобов`язання у їх застосуванні до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, приходить до висновку, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором б/н від 02 листопада 2011 року свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому відмовляє позивачу у задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми пені в розмірі 6639,67 гривень за відсутності правових підстав для її стягнення, при цьому також враховує, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 травня 2015 року стягнуто з відповідача суму штрафів в загальному розмірі 862,98 гривень. Таким чином, суд повністю відмовляє в задоволенні вимог позивача та понесені ним судові витрати відносить за його рахунок.

Outcome: dismissed