Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивач посилаючись на те, що: -вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 липня 1999 року та на даний час фактично припинили шлюбні відносини; -від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 20листопада [INFO], та [PERSON], [INFO]; -причинами розпаду сімї є нехтування зі сторони відповідача сімейними цінностями, постійні сварки, які виникають з ініціативи відповідача, приниження його відповідачем в присутності дітей; -подальші сімейні відносини між ними є неможливими, звернувся до суду з позовом та просить: шлюб укладений між ним та відповідачем розірвати; визначити місцем проживання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з ним за адресою: с.Золотарево Хустського району Закарпатської області, Черетови, №119. В судове засідання позивач та його представник не зявилися. Представник позивача [PERSON] [PERSON] надав до суду заяву /а.с.17,44/, згідно якої позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином: шляхом отримання нею, у тому числі і особисто під підпис, судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.16,26,35,39-40/, а також через оголошення в газеті «Новини Закарпаття» №133 (4598) від 22 листопада 2016 року /а.с.43/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від відповідача до суду не надходило. Представник 3-ої особи органу опіки та піклування Хустської РДА в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.45-46/, згідно якої підтримала Висновок органу опіки та піклування Хустської РДА, проти задоволення позову не заперечувала та просила розглянути справу у відсутність представника 3-ої особи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, його представника, відповідача та представника 3-ої особи, без фіксування судового процесу. 1 грудня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 22 липня 1999 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з батьком - позивачем по справі [PERSON] та знаходяться на його утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про одруження /а.с.5/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.6/ та Висновком органу опіки та піклування Хустської РДА /а.с.30-31/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у своєму позові посилається на те, що причинами розпаду сімї є нехтування зі сторони відповідача сімейними цінностями, постійні сварки, які виникають з ініціативи відповідача, приниження його відповідачем в присутності дітей, а тому вважає, що подальші сімейні відносини між ними є неможливими. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач примиритися з відповідачем не бажає, вважаючи, що подальші сімейні відносини між ними є неможливими, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Статтею 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 року /далі Конвенції/ передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ч.2, ч.3 до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч.ч.2-4 ст.150 СК України: батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ст.160 СК України: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.161 СК України: якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ст.3 Конвенції: в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що позивач та відповідач проживають окремо, діти сторін: [PERSON], [INFO], яка на момент винесення судового рішення вже досягла чотирнадцяти років, та [PERSON], [INFO], якій виповнюється 14 років через 19 днів і яка є інвалідом /ДЦП/, з народження по сьогоднішній день проживають разом з батьком позивачем по справі [PERSON], який повністю їх утримує та виховує, створив для них усі необхідні умови для проживання та всебічного розвитку. Матір дітей відповідач [PERSON] життям та здоровям дітей не цікавиться, не навідує їх, не допомагає матеріально. Неповнолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], самостійно обрали, що будуть проживати разом з батьком позивачем по справі. Усі ці обставини підтверджуються Висновком органу опіки та піклування Хустської РДА /а.с.30-31/, з якого вбачається, що орган опіки та піклування Хустської РДА вважає, що проживання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 19грудня [INFO], біля батька - [PERSON], є можливим, та таким, що не суперечить їх інтересам. На підставі вищевикладеного, беручі до уваги насамперед інтереси неповнолітніх дітей сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком [PERSON].

Outcome: approved