Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, згідно якого припинити Договір поруки № П-12/308 від 07 лютого 2008 року, посилаючись на те, що 07 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство), правонаступником за усіма правами якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» (далі за текстом - Відповідач-1) та [PERSON] (далі за текстом - Відповідач-2, Позичальник) був укладений Договір про іпотечний кредит № К - 12/306 (далі за текстом - Кредитний договір), згідно умов якого остання отримала у Банку кредит у розмірі 39600,00 доларів США під 11% річних з цільовим використанням для придбання житла та з кінцевим терміном повернення 04 лютого 2028 року. Крім того, 07 лютого 2008 року у забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором, між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки № П-12/308 (Далі за текстом - Договір поруки) у відповідності до умов якого, Позивач взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком, як солідарний боржник у випадку невиконання умов Кредитного договору Позичальником. 11 липня 2008 року між Банком та Позичальником був укладений договір про внесення змін ДУ № 1 12/2252 до договору про іпотечний кредит № К - 12/306 від 07 лютого 2008 року у відповідності до умов якого до Кредитного договору було внесено зміни, а саме: збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 15% річних. Позивач вважає, що вказаний Договір поруки укладений з порушенням, а тому його слід припинити, оскільки після укладання договору про внесення змін ДУ № 1 12/2252 до Договору про іпотечний кредит № К - 12/306 від 07 лютого 2008 року, Позивача а ні Банк, а ні Позичальник не повідомили, будь-якої письмової згоди щодо підвищення відсоткової ставки він не надавав, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. [PERSON] (надалі за текстом Відповідач-2) в судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутністю (а.с.48). Представник Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», явка якого визнана обов'язковою (а.с.52), в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час, день та місце судового засідання повідомлявся належним рекомендованою кореспонденцією (а.с.35, 47, 55). Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, але надали заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.49, 56). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в межах позовних вимог, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що 07 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) правонаступником за усіма правами якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» та [PERSON] був укладений Договір про іпотечний кредит № К - 12/306, згідно умов якого остання отримала у Банку кредит у розмірі 39600,00 доларів США під 11% річних з цільовим використанням для придбання житла та з кінцевим терміном повернення 04 лютого 2028 року (а.с.6-9). 07 лютого 2008 року у забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, між [PERSON] та Банком був укладений Договір поруки № П-12/308 у відповідності до умов якого, Позивач взяв на себе зобов'язання відповідати перед Банком, як солідарний боржник у випадку невиконання умов Кредитного договору Позичальником (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 11 липня 2008 року між Банком та Позичальником в був укладений Договір про внесення змін ДУ № 1 12/2252 до Договору про іпотечний кредит № К - 12/306 від 07 лютого 2008 року, у відповідності до умов якого до Кредитного договору було внесено зміни, а саме: збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 15% річних (а.с.12). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року укладеного між Акціонерним комерційним промислово - інвестиційним банком та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», останній набув право вимоги за вищезазначеним кредитним договором (а.с.14-24). Частиною 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»звернулося до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, на підставі чого було 20 березня 2015 року постановлено Ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі № 635/1716/15-ц (а.с.26). Саме, після виклику [PERSON] в судове засідання, останній дізнався про порушення своїх правта про існування Договору про внесення змін ДУ № 1 12/2252 до Договору про іпотечний кредит № К - 12/306 від 07 лютого 2008 року у відповідності до умов якого до Кредитного договору було внесено зміни, а саме: збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 15% річних. Дана обставина не була спростована Відповідачами. Таким чином, Відповідач-1, укладаючи Додаткову угоду з Відповідачем-2 до кредитного договору, збільшив обсяг відповідальності Позивача без його згоди, що є суттєвим порушенням умов Договору поруки № П-12/308 від 07.02.2008р. Згідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року в своїй Постанові № 5 (пункт 22) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначив, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх і виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не згоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення і позову про визнання договору поруки припиненим. Спірний Договір поруки, не містить жодного застереження про відповідальність поручителя у разі збільшення обсягу відповідальності за Кредитним договором без його згоди на то, а навпаки, положенням п. 5.1 ст. 5 Договору поруки передбачено, що збільшення обсягу відповідальності поручителя за цим договором відбувається виключно за взаємною згодою сторін цього договору, а пунктом 5.4 ст. 5 Договору поруки передбачено, що будь-які зміни і доповнення до цього договору приймаються за взаємною згодою сторін і укладаються в простій письмовій формі шляхом укладення договору про внесення і доповнень, які є невід'ємною частиною цього договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе припинити Договір поруки № П-12/308 від 07 лютого 2008 року, оскільки відповідальність Позивача за Кредитним договором № К - 12/306від 07.02.2008р. дійсно збільшилася з 11% річних до 15% річних без його згоди, та будь-які зміни і доповнення до спірного Договору поруки у письмовій формі з Відповідачами, [PERSON] не погоджував. Судові витрати суд покладає на Відповідачів у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved