Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивач просив ухвалити рішення про зміну розміру стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на - 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 22 липня 2014 року. У період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За рішенням Любомльського районного суду від 02 жовтня 2014 року та додатковим рішенням Любомльського районного суду від 10 жовтня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 15 серпня 2014 року. На даний час матеріальні потреби дітей значно зросли, збільшились витрати на їх навчання, розвиток, лікування. Рівень її щомісячного доходу не дає можливості на достатньому рівні утримувати дітей, забезпечувати одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, ліками, відвідування необхідних гуртків. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 26 травня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 10 серпня 2021 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач про розгляд справи по суті належним чином був повідомлений, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2002 року, який розірваний рішенням Любомльського районного суду від 22 липня 2014 року. У період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Рішенням Любомльського районного суду від 02 жовтня 2014 року та додатковим рішенням Любомльського районного суду від 10 жовтня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 15 серпня 2014 року Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За змістом цієї норми умовою збільшення або зменшення розміру аліментів є зміна обставин, які враховувалися судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На момент ухвалення судом рішення від 02 жовтня 2014 сину сторін [PERSON] було 12 років, сину [PERSON] - 10 років, нині їм виповнилось по повних 19 та 16 років, відповідно. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня становить 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством, оскільки мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини віком від 6 до 18 років станом на дату розгляду справи становить не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений судовим рішенням розмір аліментів на даний час є незначний і це є очевидним з огляду на їх купівельну спроможність, що в свою чергу свідчить про погіршення майнового стану позивача, відповідно позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дітей. Крім цього, з моменту присудження аліментів діти сторін підросли і в силу свого віку природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що призводить до порушення їх прав на належне матеріальне забезпечення. Отже, наведене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів у відповідності до положень ст.192 СК України. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан позивача, рівність сторін у виконанні батьківських обов`язків по утриманню дітей, законодавчо гарантований мінімальний розмір аліментів, а також проживання дітей із позивачем, оскільки саме на неї припадає основний тягар по їх забезпеченню, так як утримання не зводиться лише до стягнення аліментів, але й передбачає інші незаплановані витрати. Виходячи із наведеного, суд вважає необхідним збільшити стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на переконання суду, на мінімально належному рівні забезпечить гармонійний розвиток дітей і буде відповідати їх матеріальним потребам згідно віку, забезпечить виконання відповідачем гарантованого державою батьківського обов`язку, що відповідає закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадами справедливості, добросовісності та розумності. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, а відтак і не довів наявності у нього обставин неспроможності сплачувати аліменти на утримання дітей у такому розмірі. Як батько він має утримувати дітей до досягнення ними повноліття і це є його законодавчо визначеним обов`язком. Отже, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved