Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 26.12.2005 року між банком та [PERSON] укладено договір кредиту, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача в заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формуляр арах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Посилався на те, що відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого станом на 31.12.2015 року має прострочену заборгованість в розмірі 31 667, 53 грн., яка складається з наступного 5396, 42 грн. заборгованість за кредитом; 24 286, 94 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 1484, 17 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку за договором кредиту від 26.12.2005 року суму заборгованості в розмірі 31 667,53 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в адресованій суду заяві позов підтримав, просив справу розглянути у їх відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечують. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутності та відмовити в задоволенні позову за пропуском строку, оскільки строк дії карточки закінчився в 2008 році, ним повністю було погашено заборгованість по кредиту, крім того, посилався, що Вижницьким районним судом вже розглядалися справи ПриватБанку до нього по вказаному кредитному договорі, за наслідком розгляду яких 28.10.2013 року було винесено рішення про відмову в задоволенні позову внаслідок пропуску строку, а 13.02.2015 року винесено ухвалу про закриття провадження по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.12.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] шляхом підписання заяви позичальника про надання кредитних послуг на умовах, з якими він ознайомлений та погоджується, був укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту з базовою відсотковою ставкою 3 % в місяць, зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти. Дата видачі картки 05.07.2006 року. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначених нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до пунктів 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.14), строк дії карти вказаний на лицевій стороні карти (місяць, рік). Карта дійсна до останнього календарного дня місяця. Відповідно п.3.1.3. вказаних правил по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий термін (шляхом надання клієнту карти з новим терміном дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку і при виконанні інших умов продовження, передбачених договором. В п.3.1.4 Умов зазначено, що строк дії карт миттєвого випуску продовженню не підлягає. Рішенням Вижницького районного суду від 28.10.2013 року в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 05.07.2006 року в сумі 22012,25 грн. відмовлено за пропуском строку, при цьому судом встановлено, що згідно розрахунку позивача останній платіж проведено 10.02.2009 року, строк дії картки по серпень 2008 року і в подальшому жодного платежу не вносилося; документального підтвердження надання відповідачу картки з новим строком дії позивачем суду не надано. Ухвалою Вижницького районного суду від 13.02.2015 року закрито провадження у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 05.07.2006 року в сумі 27531,18 грн. Отже, судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» знову 22.02.2016 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним у формі заяви від 26.12.2005 року, зі строком видачі картки 05.07.2006 року, при цьому позивачем викладено позовні вимоги по заборгованості станом на 31.12.2015 року в сумі 31 667, 53 грн. Таким чином, представник позивача до предмету позову включив суми, які не були предметом дослідження у попередніх справах в зв»язку із збільшенням періоду розрахунку заборгованості і вимагає стягнути також розмір заборгованості по процентам за користування кредитом та процентну складову штрафу, які є більшими у зв»язку із збільшенням періоду розрахунку заборгованості. Однак, ст.266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). В матеріалах справи міститься підписана позичальником [PERSON] заява від 26.12.2005 року, з зазначенням умов кредитування, у якій питання про збільшення строку позовної давності не вирішувалося. Окремо в письмовій формі договір про збільшення позовної давності між сторонами також не укладався. Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена ст.257 ЦК України і становить три роки. За змістом ч.2 ст.259 ЦК України, строк позовної давності може бути збільшений за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Клопотання про поновлення строку від позивача не надходило, в той же час, відповідачем до суду була подана заява про застосування строку позовної давності. Виходячи з вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити.

Outcome: dismissed