Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивач, представник ПАТ «БАНК ФОРУМ» звернувся до суду з позовом, а в подальшому з уточненням до позову, які прийняті судом, до відповідачів, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути у солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 103690,55 дол. США що в перерахунку на національну валюту України еквівалентно 828798,57грн. та пеню в розмірі 49174,69грн, а також судові витрати, обґрунтовуючи свої вимоги положеннями укладеного кредитного договору та договорів поруки. [PERSON] та [PERSON] звернулись з зустрічним позовом до ПАТ «БАНК ФОРУМ», в якому просили суд ухвалити рішення, яким припинити договори поруки посилаючись на невідповідність укладених договорів поруки нормам цивільного права. Також позивачі за зустрічним позовом вказували на збільшення строку дії кредитного договору без погодження з ними та пропущення строків для пред'явлення вимог поручителям. [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до ПАТ «БАНК ФОРУМ» в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати недійсними кредитний договір, договір іпотеки та договори поруки, посилаючись на порушення Банком норм Закону України» «про захист прав споживачів» норм валютного законодавства України, що виразилось в наданні кредиту в іноземній валюті. Крім цього [PERSON] посилалась на порушення прав малолітньої особи при укладенні договору іпотеки. В судовому засіданні представник ПАТ «БАНК ФОРУМ» підтримав позовні вимоги за первісним позовом в повному обсязі, зустрічні позови не визнав та проти їх задоволення заперечував. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, проти його задоволення заперечували. Позовні вимоги за зустрічними позовами підтримали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Представник банку позовні вимоги за зустрічними позовами не визнав та просив в їх задоволенні відмовити з мотивів викладених у запереченні на зустрічні позови та просив застосувати строки позовної давності для пред'явлення вимог щодо визнання недійсним договорів з огляду на їх пропущення з боку [PERSON] Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Судом встановлено, та, в свою чергу підтверджується наявними у справі доказами, що 12 серпні 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ») (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №0161/08/08-Nv (далі - Кредитний договір). Згідно з умовами Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит на придбання нерухомості на вторинному ринку , а саме 3-х кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] в сумі 75000 доларів США, строком по 11 серпня 2025 року (із змінами від 13.08.2010 р), а Позичальник, зобов'язаний в свою чергу повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 13,0 % річних і виконати зобов'язання згідно з Кредитним договором у повному обсязі (п.1.1., 1.2., 1.3.). Банк свої зобов'язання по Кредитному договору виконав належним чином, надавши кредит Позичальнику у порядку та розмірі передбаченому Договором, здійснивши перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника №[NUMBER], що відкритий на підставі договору банківського рахунку від 12.08.2008р. №2630/04/18777, про що свідчить меморіальний валютний ордер №359942 від 12.08.2008р. Згідно п. 2.3. Кредитного договору Позичальник зобов'язалась здійснювати щомісячно повернення кредиту в сумі 368 дол. США, а також сплачувати процентів за користування кредитними коштами. Згідно п. 3.2.2. Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим договором, а також, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником та/або Поручителем зобов'язань за договорами, які є забезпеченням виконання зобов'язання. Відповідно до п. 3.2.5. Кредитного договору, Банк має право стягувати з Позичальника неустойку, штраф, пеню за невиконання чи неналежне виконання умов цього Договору. Згідно п. 4.1. Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2% (відсотка) за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами до моменту фактичного погашення заборгованості. Згідно п. 4.4. Кредитного договору, за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. (крім п. 3.3.2.) Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 0,5 % (процентів) від суми кредиту. З наданих пояснень представником Банку вбачається, що позивачем прийнято рішення про нарахування штрафних санкцій Позичальнику в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що не перевищує 0,01%, а отже є меншим розміром ніж передбачений умовами Кредитного договору 0,2% від суми заборгованості, не призводить до збільшення боргу, а отже приймається судом як договірна відповідальність. Частиною 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обв'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. В якості забезпечення виконання Позичальником Кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ») та [PERSON] (далі - Поручитель1) був укладений Договір поруки №0197/08/08-Р від 12 серпня 2008 року, відповідно до умов якого Поручитель у повному обсязі поручається перед Банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором №0161/08/08-Nv від 12 серпня 2008 року, та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. У випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору та Договору поруки [PERSON] і Поручитель 1 відповідають перед Банком як солідарні боржники. Також для забезпечення виконання Позичальником Кредитного договору між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «БАНК ФОРУМ») та [PERSON] (далі - Поручитель2) був укладений Договір поруки №0197/08/08-Р від 12 серпня 2008 року, відповідно до умов якого Поручитель у повному обсязі поручається перед Банком за виконання [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором №0161/08/08-Nv від 12 серпня 2008 року, та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому. У випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору та Договору поруки [PERSON] і Поручитель 2 відповідають перед Банком як солідарні боржники. На підставі вищевикладеного як Поручитель 1, так і Поручитель 2 несуть солідарну відповідальність з Позичальником і відповідають перед Банком за зобов'язаннями [PERSON] в повному обсязі. У порушення умов Кредитного договору №0161/08-08-Nv від 12 серпня 2008 року, Додаткової угоди до нього № 1 від 13 серпня 2010 року, [PERSON] своїх зобов'язань, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту, належним чином не виконує. У зв'язку з цим у [PERSON] перед Банком станом на 31 січня 2013 року наявна заборгованість за Кредитним договором №0161/08-08-Nv від 12 серпня 2008 року, на загальну суму 877973,26 грн., яка складається з: - заборгованість за тілом кредиту в загальній сумі 70928,61дол США (566932,38грн) яка включає прострочену заборгованість по поверненню кредитних коштів - 15064,61 доларів США, що еквівалентно 120411,43 грн. та поточна заборгованість з повернення кредитних коштів -55864,00дол. США, що еквівалентно 446520,95грн. - заборгованість по відсоткам розрахованим станом на 31.01.2013р. в сумі 32761,94дол.США (261866,19грн), що включає прострочену заборгованість за нарахованими відсотками - 31993,55 доларів США, що еквівалентно 255724,45грн. та поточну заборгованість за нарахованими відсотками - 768,39 доларів США, що еквівалентно 6141,74грн. - суму пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ нарахованої за період з 31.01.2012р. по 31.01.2013р. за простроченим кредитом та процентами - 6152,22 доларів США, що еквівалентно 49174,69грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбаченого договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). З наданих представником Банку пояснень вбачається, що [PERSON] допускала прострочення платежу з березня 2009 року, проте неодноразово зверталась до Банку з пропозицією про перенесення (відстрочку погашення) боргу зобов'язуючись дотримуватись строків здійснення платежів (заяви Позичальника від 10.02.2009р., 10.06.2009р., 26.11.2009р., 07.04.2010р. на адресу Банку наявні у справі) однак обіцянок не дотримала. В зв'язку з порушенням умов Кредитного договору Банком 23 лютого 2012 року були направлені відповідачам за первісним позовом вимоги щодо дострокового погашення заборгованості які були отримані [PERSON] та [PERSON] 29.2.2012 року, що підтверджується поштовими повідомленнями. Вимогу у відношенні [PERSON] вручена не була та повернулась до Банку з відміткою «за закінченням терміну зберігання» , що підтверджується копією поштового повідомлення. Враховуючи, що відповідачі з первісним позовом взяті на себе зобов'язання не виконали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» слід задовольнити. Позовні вимоги ПАТ «БАНК ФОРУМ» ґрунтуються на умовах кредитного договору, та договорів поруки, відповідальність за невиконання яких настає у відповідності з чинним ЦК України. Зустрічні позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] до Банку суд відхиляє на підставі наступного: Так, у відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до цивільного законодавства згідно ст. 628 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та ю статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У їх, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. І правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті Закону Продавець (виконавець, виробник) не повинен мочати в договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, що всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків в шкоду споживача. У частині третій названої статті визначений приблизний (невичерпний) перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору. В даному конкретному випадку відсутні підстави вважати, що кредитний договір, укладений сторонами містить несправедливі умови до позивача, оскільки при підписанні договору позивач мав реальну можливість ознайомитись з умовами договору, в зв'язку з чим і погодився на його укладання шляхом підписання договору. Більш того, в договорі чітко передбачено умову що Позичальник при його підписанні підтверджує, що його ознайомлено з умовами кредитування, і що сторонами узгоджені всі істотні умови договору. Примірник договору Позичальником отриманий. Все це свідчить про те, що [PERSON] чітко усвідомлювала значення того договору який вона укладала і свідомо отримала кредит та уклала з банком відповідний договір. Кредитним договором чітко передбачено як права та обов'язки позичальника та визначено порядок повернення кредитних коштів які [PERSON] не дотримувалась. Враховуючи наведене відсутні будь які підстави вважати, що положення кредитного договору створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що обов'язок є жорстким відношенні до споживача. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні чи є необхідними для кредитних договорів, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Дослідивши умови спірного Кредитного договору судом встановлено що п. 7.7.даного договору передбачено «Умови кредитування відповідно до п.2ст. 11 «про захист прав споживачів» Позичальником отримано до укладення цього договору». Аналогічне застереження також міститься в пункті 7.2. Кредитного договору. Сам Кредитний договір містить відмітку про отримання його копії Позичальником. Таким чином, підписуючи Кредитний договір позичальник -[PERSON] свідчила про те, що умови Кредитного договору їй зрозумілі, що вона повідомлена про умови кредитування. Вчиняючи підпис вона погодилась з умовами кредитного договору та підтверджувала свою здатність виконувати його умови. Суд критично ставиться до твердження позивача за зустрічним позовом, про те, що Кредитний договір містить суттєвий дисбаланс умов на користь банку оскільки позивачем не надано конкретних доказів наявності такого дисбалансу, а посилання передбачені умовами договору права Банку вимагати, в разі порушення строків оплати з боку Позичальника, повернення суми строк сплати якої не настав суд вважає необґрунтованими оскільки право вимагати дострокового погашення кредиту такі права Кредитора та обов'язки Позичальника передбачена частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. Суд також відхиляє твердження [PERSON] про порушення з боку банку прав малолітнього сина, [INFO] оскільки не було отримано згоду на передачу в іпотеку квартири в якій він проживає. Як вже зазначалось, умовами Кредитного договору (п. 1.1.) кредит наданий для придбання 3-х кімнатної квартири за адресою. [ADDRESS] Таким чином зазначена квартира була придбана [PERSON] за кредитні кошти та передана в забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором на підставі іпотечного договору, що посвідчений приватним нотаріусом Петровською О.В. 12 серпня 2008 року. Тобто в один день з придбанням даної квартири. Як встановлено з матеріалів справи [PERSON]була зареєстрована за адресою [ADDRESS] 02 лютого 2009 року, а отже, на момент укладення договору іпотеки її малолітній син не мав права користування вищевказаною спірною квартирою. Відповідно до положень ст. 257 та ст.258 Цивільного кодексу України встановлено що особа може звернутись за захистом свого порушеного права на протязі 3-х років. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] заявлено позовні вимоги про визнання Кредитного договору, Договорів поруки та Іпотеки недійсними. Всі спірні договори укладені 12 серпня 2008 року, а отже позивачем за зустрічним позовом пропущено строк позовної давності який підлягає застосуванню відповідно до заяви Банку. Суд відхиляє твердження позивача про необхідність відліку строку давності починаючи з 13.08.2010 року (з моменту укладення додаткової угоди до Кредитного договору), оскільки діючим законодавством не передбачено переривання строку позовної давності при внесенні змін до договору. Позовні вимоги за зустрічним позовом, пред'явленим [PERSON] та [PERSON] до Банку про припиненням договорів поруки суд відхиляє на підставі наступного. Позивачі за зустрічним позовом обґрунтовували свої позовні вимоги тим, що Банком без погодженням з ними змінено умови кредитного договору, а саме продовжено строк погашення кредиту в зв'язку з чим збільшився обсяг їх відповідальності. Однак дане твердження не знайшло свого підтвердження в ході дослідження матеріалів справи. В Позовній заяві Банку було зазначено що працівниками банку при підготовці проекту Кредитного договору було допущено технічна помилка у визначені граничної дати погашення кредиту. Так в Кредитному договорі помилково зазначена дата 11 липня 2025 року замість 11 серпня 2025року. Дана помилка була виправлена в подальшому шляхом укладення додаткової угоди до Кредитного договору. Однак, слід зазначити що пунктами 1.1. Договорів поруки що були укладені між Банком поручителями як [PERSON] так і [PERSON] кінцева дата погашення за Кредитним договором вказана -11 серпня 2025 року. Таким чином з матеріалів справи вбачається, що допущена помилка не вплинула на обсяг відповідальності поручителів, а отже дані доводи Позивачів за зустрічним позовом спростовуються матеріалами справи. Також суд критично ставиться до доводів [PERSON] та [PERSON] в частині пропуску банком строку для звернення з вимогою до поручителів. Як вбачається з матеріалів справи п. 1.2. Кредитного договору передбаченій кінцевий строк погашення кредиту 11 серпня 2025 року. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу та умовами 3.2.2. Кредитного договору в разі прострочення сплати чергового платежу Позичальником Банк має право вимагати дострокового повернення всієї суми заборгованості. Однак діюче законодавство встановлює право банку, а не його обов'язок. Оскільки умовами договору чітко встановлено граничний строк розрахунку за договором строк пред'явлення вимог до поручителів вираховується саме з цієї дати. Судом встановлено що вимоги про дострокове повернення кредиту направлено відповідачам за первісним позовом одночасно, а саме 23 лютого 2012 року, що підтверджено матеріалами справи. З врахуванням цього, та з огляду на подання банком позову 25.10.2012 року суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] та [PERSON] до Банку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем за первісним позовом, в порядку ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3219,00 грн. (платіжне доручення №342172 від 15.10.2012 р.).

Outcome: approved