Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобенерго» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач є споживачем електричної енергії за адресою: вул. Комсомольська, 30, м.Марїнка Марїнського району Донецької області. Боржником неодноразово здійснювались перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію. Станом на 26.05.2014 року у відповідача у звязку з несплатою існувала заборгованість в розмірі 7190,55 гривень. 26.05.2014 року між стягувачем та боржником були укладена угода, згідно якої [PERSON] визнав заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 8912,7 гривень та взяв на себе обовязок щодо сплати усієї суми на рахунок ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в повному обсязі по графіках, котрі зазначені у цих договорах, однак і досі заборгованість на теперішній час не сплатив. З цих підстав просить стягнути з [PERSON] заборгованість з електроенергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричної енергією у розмірі 7190,55 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, 23.04.2018 року надіслав до суду заяву, відповідно до якої просив справу розглянути без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує, просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 240 ЦПК України, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено документально, що власником будинку, що розташований за адресою: вул. Комсомольська, 30, м.Марїнка Марїнського району Донецької області з 2000 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є [PERSON]. Боржником неодноразово проводились перерахування грошових коштів за спожиту електричну енергію, таким чином між Енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Станом на 09.06.2017 р. у Відповідача, у зв'язку з несплатою, існувала заборгованість в розмірі 7190,55 грн. 26.05.2014 р. між Позивачем та Відповідачем була укладена угода, згідно якої [PERSON] визнав заборгованість за спожиту електричну енергію у сумі 8911,51 грн., та взяв на себе обов'язок щодо сплати цієї суми на рахунок ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в повному обсязі по графіках, котрі зазначені у цих договорах з 10.06.2014 р. по 10.11.2015 року. Починаючи з 10.06.2014 р. по 10.08.2014 року відповідач щомісячно вносив суму у розмірі 495,08 грн., з вересня 2014 року та по теперішній час жодного платежу внесено не було, що свідчить про порушення останнього своїх зобов'язань по вказаних договорах. Крім того, статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з пунктом 42 Правил користування електричною енергією для населення, споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Статтею 526 ЦК України зазначено: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». Тим більше, у відповідності до 525 ЦК України: «Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом». Статтею 1 Закону України «Про електроенергетику» обумовлений термін електричної енергії, а саме: «енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу». Електроенергія - це товар, що відпускається тільки по лічильнику. Отже невраховані та несплачені кіловатгодини роблять неможливим для Держави надходження виручки за реалізовану електроенергію; роблять неможливим для Держави надходження прибутку, що є підставою створення заборгованості по сплаті заробітної платні та серйозно порушує діяльність всього енергокомплексу України, який недодержує грошові кошти по сплаті за паливо, експлуатаційні та ремонтні потреби. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, позов слід задовольнити повністю. Судові витрати, понесені позивачем при подачі до суду матеріалів позову, підлягають стягненню з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України на користь позивача. На підставі ст. 11, 14. 15, 16, 509, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 26, 27 ЗУ «Про електроенергетику» суд, -

Outcome: approved