Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 року, від якого мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні і вихованні; -шлюбні стосунки у них з відповідачем не склалися, між ними відсутнє взаємопорозуміння; -відповідач не турбується матеріальним забезпеченням сина, не бере участі у його вихованні та утриманні, не навідує сина, не цікавиться його здоров`ям та потребами; -на утримання дитини, забезпечення його всім необхідним потрібні значні кошти; -крім того, враховуючи економічну ситуацію в державі, зростають витрати на оплату комунальних послуг, продукти харчування, одяг і послуги; -відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює по найму, має мінливий, але регулярний заробіток; -вона вважає, що батько дитини в змозі сплачувати аліменти на утримання їхнього сина, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.19/, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.29-30/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 лютого 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.4/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/ та довідкою №641/02-22 від 16.09.2020, виданою виконавчим комітетом Хустської міської ради /а.с.8/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивач у своєму позові: відповідач є здоровою, працездатною людиною, працює по найму, має мінливий, але регулярний заробіток, в змозі сплачувати аліменти на утримання їхнього сина, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Відповідач відзиву на позов та ніяких доказів по суті позову суду не надав. Крім того, позивач взагалі не вказала про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дитини лежить обов`язок забезпечувати дитину фінансово, тим самим створивши їй умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -позивач не надала суду ніяких доказів свого заробітку /доходу/; -сторони мають одну неповнолітню дитину віком 8 років; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2021 року - 2395грн.; -мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1січня 2021 року - не може бути меншим, ніж 1197грн.50коп.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 2395грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000грн. на їх неповнолітню дитину щомісячно; -відповідачем не надано суду жодних доказів недостатності свого заробітку /доходу/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково - у твердій грошовій сумі - в розмірі 2000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивача аліменти щомісячно по 2000грн. на утримання неповнолітньої дитини, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840грн.80коп., від сплати якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial