Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.06.2016 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Через непорозуміння одне одного в сімї виникали сварки, подружжя втратило повагу один до одного. Також позивач просить стягнути на її користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до його повноліття, а також аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісяця до досягнення [PERSON], 11.08.2015 року трьох років. Позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, але не визнав позовні вимоги в частині стягнення аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 15.06.2016 року, актовий запис № 725. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем. Спільні подружні відносини подружжя припинило, спільне життя не склалося, сторони припинили шлюбні стосунки. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписом ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено у ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідача, окрім сина [PERSON], є дві неповнолітні дитини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких він за законом зобовязаний утримувати. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідач є працездатним, може надавати матеріальну допомогу, а також той факт, що відповідач має ще двох неповнолітніх дітей, яких він повинен утримувати відповідно до закону, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач на даний час здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, отже потребує матеріальної допомоги, а працездатний відповідач може надавати таку допомогу, отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на позивача до досягнення їх дитиною трьох років в сумі 500 грн щомісяця. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., а також 640,00 грн. на користь держави.

Outcome: partial