Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивач просив постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь борг за договором позики в розмірі 2500 доларів США та 65092,82 грн. процентів, а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 04.06.2008 року він позичив відповідачці 2500,00 доларів США, про що остання написала йому розписку. Згідно цієї угоди відповідачка зобов'язалася повернути позичені гроші до 04.12.2008 року та сплатити проценти в розмірі 10 доларів США з кожних 100 доларів США за кожен місяць. Однак, відповідачка до зазначеного в розписці терміну гроші не повернула, а тільки частково виплачувала проценти, встановлені договором. На підтвердження договору позики вона видала дві розписки 22.08.2010 року та 22.12.2010 року, згідно яких зобов'язалась повернути гроші за один рік, тобто до 22.12.2011 року з виплатою 10% за кожний місяць від суми боргу. Після спливу вказаного строку відповідачка позичені кошти не повернула і під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання, а тому він змушений звернутися в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивач зменшив свої вимоги та просив сягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь борг по договору позики в сумі 2500,00 доларів США та 30000,00 грн. процентів за користування ними, а також судові витрати по справі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги у зменшеному вигляді визнала та пояснила, що вона дійсно позичала у позивача вказану суму грошей і зобов»язується їх повернути. Однак, на даний час вона перебуває у важкому матеріальному становищі, оскільки виховує 6 дітей і не має можливості повернути кошти. Зобов»язується повертати їх частинами по мірі можливості, щодо задоволення позову не заперечує. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 цього ж кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 04.06.2008 року між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно з яким [PERSON] позичив [PERSON] 2500,00 доларів США з встановленими процентами: 10 доларів США за 100 доларів США за кожний місяць, які остання зобов'язалася повернути за півроку, тобто до 04.12.2008 року, про що свідчить власноручно написана нею розписка від 04.06.2008 року (а.с. 8) та підтвердили в судовому засіданні сторони. Як встановлено судом, позивач виконав умови договору позики та передав відповідачці вказану суму, а остання свої зобов'язання не виконала і позичені гроші в сумі 2500,00 доларів США не повернула, про що також ствердили в судовому засіданні сторони. Відповідно до листа НБУ від 23.10.2014 року (а.с. 17), офіційний курс долара США станом на 23.10.2014 року становить: 100 дол. США 1295,0488 грн. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором позики в розмірі 2500,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.10.2014 року становить 32376,22 грн. та 30 000,00 грн. процентів за користування позикою. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved