Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач просить суд визнати недійсним договір дарування ? ідеальної частини квартири [ADDRESS], укладеного 27.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON], скасувати державну реєстрацію за [PERSON] право власності на вказану спірну частину квартири, припинити право власності [PERSON] на цю частину квартири та визнати за позивачем право власності на ? частину даної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що укладення наведеного договору дарування є порушенням відповідачкою [PERSON] обов'язку дбати про утримання їх спільної доньки. Крім того, укладенням цього договору [PERSON] створила йому незручності, як співвласнику квартири, оскільки подарувала її сторонній особі. Також, на думку позивача, припинення права власності [PERSON] на спірну частину квартири не завдасть їй шкоди, оскільки вона і так відмовилася від цього права. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з тих же підстав. Представники відповідачів позов не визнали, оскільки оспорюваний договір укладено відповідно вимог чинного законодавства. Представник третьої особи звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2013 року між відповідачами був укладений договір дарування, у відповідності до якого [PERSON] подарувала [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 7-8). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, письмових доказів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. У відповідності до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Разом з тим, позивач в суді не довів, що оспорюваний договір дарування не відповідає вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України. Крім того, обставини, на які позивач посилається у своєму позові, у відповідності до цивільного законодавства не дають підстав для визнання даного договору недійсним. Також суд звертає увагу на те, що відчуження відповідачкою [PERSON] спірної частини квартири не зачіпає інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], оскільки остання з 31.12.2013 року по теперішній час проживає за іншою адресою, а саме в [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «Керуюча компанія «КомЕнерго-Житомир» №268 від 23.01.2015 року (а.с. 53). Отже, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed