Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрсоцбанк», звернувся у суд із позовом до відповідача , [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №861/27/39-18/8-72 від 09.04.2008р. в сумі 67940,48 дол.США. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, за умовами якого банк видав [PERSON] кредитні кошти на умовах повернення, сплати відсотків. [PERSON] згідно договору №№861/27/39-19/8-105 від 09.04.2008р. є поручителем за зобов`язаннями [PERSON] по кредитному договору. Внаслідок несплати кредитних коштів утворилась заборгованість, яку банк просить стягнути з відповідача, як поручителя. Відповідач - [PERSON] , проти задоволення позовних вимог заперечував, подавши зустрічний позов про визнання припиненою поруку на підставі ст. 559 ЦК Україн. В обґрунтування якого зазначає, що порука є припинено, оскільки додатковою угодою до договору кредиту, збільшилась його відповідальність, а також сплив шестимісячний термін, щодо пред`явлення до нього вимоги. Третя особа - [PERSON] , у поданих пояснення проти задоволення позову заперечувала, надавши суду копію ухвали суду про визнання її як ФОП банкрутом та документи на організацію проведення аукціону. Також до суду надані та залучені заява [PERSON] про застосування наслідків пропуску шестимісячного строку позовної давності, відзив АТ «Укрсоцбанк», а також заява АТ «Укрсоцбанк» про розгляд справи за відсутністю банку. Ухвалами суду було відкрито провадження, витребувані докази, прийнятий зустрічний позов, залучений правонаступник банку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, в задоволені зустрічного необхідно відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, 09.04.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (далі банк) та [PERSON] був укладений договір кредиту № 861/27/39-18/8-72 (надалі за текстом - договір кредиту). Згідно статуту банку - 27.09.1991р. були зареєстровані зміни у найменуванні банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; 26.04.2018р. було змінено тип акціонерного товариства на приватне та змінено найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», яке є правонаступником АКБСР «Укрсоцбанк». За умовами договору кредиту банк надає [PERSON] кретині кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 187000 дол.США, зі сплатою процентів - 13,5%. Погашення кредиту за п.1.1.1. договору здійснюється 10 числі кожного місяця, починаючи з 10.04.2018р. за встановленим графіком та встановленою сумою , остання дата повернення кредиту -квітень 2033р. Кредит наданий на фінансування будівництва (інвестування) житла. Згідно заяви на видачу готівки №1 від 09.04.2008р. банк виконав свої зобов`язання та надав позичальнику передбачені договором кредитні кошти, що сторонами та третьою особою не оспорюється. В подальшому між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода №1 до договору кредиту, за умовами якої з 20.10.2008р. збільшена процентна ставка за договором кредиту та встановлена на рівні 14%. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за договором кредиту 09.04.2008р. між банком, як кредитором, [PERSON] , як позичальником, [PERSON] як поручителем, був укладений договір поруки №861/27/39-19/8-105. Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках передбачений договором кредиту № 861/27/39-18/8-72 від 09.04.2008 року. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Згідно наданого банком розрахунку та довідки, який не спростований відповідачем та третьою особою, внаслідок не виконання позичальником зобов`язань, щодо сплати щомісячних платежів за договором кредиту, станом на 13.02.2018р. утворилась заборгованість по сплаті кредиту в сумі 67940,48 дол. США. Останній платіж був здійснений 19.09.2011р. Відповідно до ч.1, ч.2 ст..554 ЦКУ у випадку порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи не виконання третьою особою зобов`язань за кредитним договором, відповідач, як поручитель, відповідає перед банком за несплату коштів за кредитом в сумі 67940,48 дол. США. Посилання відповідача, на припинення договору поруки, внаслідок збільшення обсягу його відповідальності без його згоди, яке відбулося шляхом укладання додаткової угоди №1, судом не приймається, оскільки за умовами п.2.3. договору поруки у разі збільшення розміру забезпеченого порукою зобов`язання без внесення змін до договору поруки, порука зберігається, а поручитель відповідає перед кредитором лише в частково, в обсязі визначеному в п.2.1. договору поруки. Пункт 2.1. договору поруки встановлює суму щомісячної сплати за період з травня 2008р. по квітень 2033р. В даному випадку банк просить стягнути заборгованість по кредиту, що відповідає умовам укладеного договору поруки та кредиту, без урахування збільшення відсоткової ставки. За ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду . Статтею 403 ЦПК України (для правових позицій ВС) та п. 7 п.п. 1 Перехідних положень ЦПК України (для правових позицій ВСУ), передбачено обов`язок касаційного суду, що розглядає справу і який вбачає необхідність у відступі від раніше викладеної правової позиції, передати її на розгляд палати, об`єднаної палати чи Великої палати ВС. Тобто, у суду першої чи апеляційної інстанції не має можливості відступити від правової позиції, викладеної в постановах ВС/ВСУ, при розгляді конкретної справи і висновки викладені у постанові ВСУ є обов`язковими для суду першої інстанції. Як свідчать матеріали справи банк звернувся у суд із позовом 29.03.2018р. Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов`язань поручителя, а отже, і відмову кредиторові в позові в разі звернення до суду. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі й застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) - правова позиція ВСУ викладена у справі №6-43цс13 від 05.06.2013р., відступ він неї відсутній. Матеріали справи свідчать, що договором кредиту передбачено погашення кредиту періодичними платежами, тому враховуючи викладене, по кожному черговому платежу строк якого настав, застосуванню підлягає ч.4 ст. 559 ЦК України та по кредиту за період з 11.02.2009р. по 11.09.2017р. порука вважається припиненою та стягненню з поручителя підлягає сума за період з 11.10.2017р. по 13.02.2018р., що складає 3739,98 доларів США. Підстави для припинення договору поруки в цілому, суд не вбачає, оскільки в договорі кредиту, який забезпечений порукою, встановлений кінцевий строк повернення кредиту та відсотків - квітень 2033 року. Банк вказаний строк не змінював. Напряючи листи до позичальника та поручителя з вимогою погасити не всю суму кредиту, а лише заборгованість, яка існувала на час направлення листів. Виходячи з наведеного підстави для задоволення зустрічного позову відсутні. Судовий збір підглядає стягненню за первісним позовом, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial