Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач - ПрАТ «СК «Альфа Страхування» звернувся до відповідача - [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги мотивовані наступним. 19.09.2014 року о 13 год. по Броварському просп. в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], під керування водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п. 10.1, 13.1 ПДР України. Постановами Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2014 р. винними у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] та [PERSON] і обох притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], було пошкоджено. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «СК «Альфа Страхувуання», відповідно до Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0812032.096. Власник пошкодженого автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], 22.09.2014 року було проведено огляд автомобіля, складено акт огляду транспортного засобу та рахунок №10907, згідно якого встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу склала 2 938,68 грн. 03.10.2014 року ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» складено страховий акт по справі № 2966.206.14.01.01 на суму 2 058,68 грн. В свою чергу, 08.10.2014 року позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання перед власником автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] та виплатив страхове відшкодування в розмірі 2 058,68 грн., - відповідно до платіжного доручення № 23683 від 08.10.2014 року. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Позивачем було враховано, що обидва учасника дорожньо-транспортної пригоди є винними у вчиненні зазначеного ДТП, тому вони є відповідальними особами в рівних частинах, відповідно, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 50 % суми виплаченого стягнення, а саме - 1 029,34 грн. 19.01.2015 року до відповідача було направлено претензію про відшкодування зазначеної суми, яка останнім не була задоволена, що і стало підставою для звернення позивача до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду письмову заяву, в якій просив розглядати праву без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду у випадку неявки відповідача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що ДТП вчинене за наявності спільної вини обох водіїв, тож, необхідно відшкодувати понесену ним частину матеріальної шкоди, надав для огляду лист, який він отримав на своє письмове звернення від страховика, який просив долучити до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2014 року встановлено, що, 19.09.2014 року о 13 год. 00 хв. по Броварському просп. в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER] не дотримався безпечного інтервалу при зміні напрямку руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків. Крім цього, постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.10.2014 року встановлено, що, 19.09.2014 року о 13 год. 00 хв. по Броварському проспекту в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, не врахував інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем «Хонда», д.н.з. [NUMBER], водій [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 13.1 ПДР України. Зазначеними постановами суду [PERSON] та [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на них адміністративні стягнення (а.с. 5-8). На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] було застраховано в ПрАТ «СК «Альфа Страхування» до Договору добровільного страхування ризиків, пов'язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0812032.096 від 18.07.2014 року (а.с. 3). Заявою від 19.09.2014 р. власник автомобіля «Мітсубіші» д.н.з. [NUMBER] звернувся до з вимогою про виплату йому суми страхового відшкодування (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). [PERSON] з заявою про виплату страхового відшкодування не звернувся, що підтверджується листом ПрАТ «Альфа Страхування» від 10.11.2015р. за вих. № 1380.609.14.01-0187.11 і визнається відповідачем. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], 22.09.2014 року було проведено огляд автомобіля, про що складено акт огляду транспортного засобу та рахунок №10907 від 20.09.2015 року, згідно якого встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, яка склала 2 938,68 грн. (а.с. 10-12). 03.10.2014 року ПрАТ «СК «Альфа-Страхування» складено страховий акт по справі № 2966.206.14.01.01 на суму 2 058,68 грн. та 08.10.2014 року здійснило в повному обсязі виплату власнику автомобіля «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] страхового відшкодування в розмірі 2 058,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 23683 від 08.10.2014 року (а.с. 13, 14). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Оскільки обидва учасника дорожньо-транспортної пригоди визнані винними у вчиненні ДТП, що відбулось 19.09.2014 року, обґрунтованою є вимога позивача про стягнення з відповідача 50% суми виплаченого страхового відшкодування в сумі 1 029,34 грн. з урахуванням порушення відповідачем строків подання заяви на виплату страхового відшкодування відповідно до ст.ст. 35.1, 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд не бере до уваги пояснення відповідача, оскільки зазначенні вимоги не ґрунтуються на чинному законодавстві України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved