Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до укладеного договору від 18.12.2008 року, [PERSON], отримав кредит у розмірі 11000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між банком та відповідачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31 жовтня 2017 року має заборгованість в сумі 100106.48 грн., яка складається з наступного: 10518.15 грн. заборгованість за кредитом; 84583.26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. штраф (фіксована частина); 4755.07 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача, [PERSON], в судове засідання зявився, позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач, [PERSON], у судове засідання зявився, проти позову заперечував. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Судом встановлено, що 18.12.2008 року, між відповідачем, [PERSON] та позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником за установою ЗАТ КБ «ПриватБанк», був укладений кредитний договір від 18.12.2008 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту. Підписання даного кредитного договору є прямою та безумовною згодою щодо умов кредитування. Згідно з ч.1 ст.626, ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Сторони визначили, що заява позичальника від 18.12.2008 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складають укладений між ними кредитний договір. Подавши у ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступник за установою ЗАТ КБ «ПриватБанк», заяву позичальника, відповідач одночасно приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах - Умовах та правилах надання банківських послуг і тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору, встановлені ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором встановлено, що щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умовах та правилах надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.5.5 «Правил користування платіжною карткою». Сторони домовились, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. та 5% від ціни позову. Свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконував: вчасно не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані відсотки за користування кредитом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 31 жовтня 2017 року, в сумі 100106.48 грн., яка складається з наступного: 10518.15 грн. заборгованість за кредитом; 84583.26 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. штраф (фіксована частина); 4755.07 грн. штраф (процентна складова). Судові витрати, зокрема сплачені позивачем в сумі 1600 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням. На підставі ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 623, 628, 634, 1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved