Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 22 січня 1994 року у Шевченківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 2, посилаючись на те, що 22 січня 1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Не дивлячись на тривалий час перебування у шлюбі, спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різними поглядами на життя, в звязку з чим між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Подальше сумісне життя та збереження сімї стало неможливим, суперечить її інтересам та інтересам їхньої дочки. На примирення категорично не згідна, спільне життя з відповідачем припинено. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Сокур». Просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по оплаті судового збору. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, на примирення категорично не згідна. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить дану справу розглянути за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, на примирення категорично не згідний. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши письмові докази, вважає за можливе розглянути дану справу під час підготовчого судового засідання та вважає, що даний позов підлягає до задоволення. Вимоги позивача законні, обґрунтовані і в судовому засіданні доведені. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 січня 1994 року у Шевченківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис № 2, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Сторони не бажають миритися, позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стали непорозуміння та втрата почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно зі ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.105, 110, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що шлюб існує формально та суперечить інтересам сторін, суд вважає за необхідне шлюб між сторонами, зареєстрований 22 січня 1994 року у Шевченківській сільській раді Звенигородського району Черкаської області, актовий запис №2 - розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, з урахуванням клопотання позивача, суд залишає їй шлюбне прізвище «Сокур». Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені нею та документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.21, 24, 105, 110, 112, 113\~ СК України,

Outcome: approved