Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач подав в суд позов, в якому посилався на те, що 05.06.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова йому було видано виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 03.12.2014 року. Також 05.06.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на його користь додаткових витрати на операцію в розмірі 7900 грн. Вказані виконавчі листи він передав для примусового виконання до ДВС Орджонікідзевського районного управління юстиції в м. Харкові Харківській області. Однак, відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує. Позивач зазначає, що відповідач не виконував обов'язки по його утриманню, покладені судом, починаючи з дня винесення рішення і по теперішній час, що підтверджується розрахунками заборгованості. Позивач, відповідно до збільшеного розміру позовних вимог, просив стягнути з відповідача пеню за прострочку сплати аліментів в розмірі 43 024,50грн та 6904 грн. 27 коп., які складаються з 660 грн. - 3% річних, та 6244 грн. 27 коп. - інфляційних втрат від суми заборгованості за додатковими витратами на оплату операції в сумі 7900 грн. Позивач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутність, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовну заяву визнав в повному обсязі, вважає даний позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.4 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідност.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З довідки Орджонікідзевського ВДВС вбачається, що відповідач, станом на 01.04.2016 року має заборгованість по аліментам 7967 грн. 74 коп., щомісячний аліментний платіж становить 500 грн. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження поважності причин несвоєчасної сплати аліментів. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування пені відповідно до ст.196 СК України на суму заборгованості по аліментам за період з грудня 2014 року по жовтень 2016 року. Згідно із правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 01.07.2015 року по справі №6-94цс15, яка відповідно до вимог ч.1ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, неустойка (пеня) за один місяць розраховується так: заборгованість по аліментам за місяць помножена на 1% пені та помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума пені визначається шляхом складання нарахованої пені за кожний із прострочених платежів за кожний місяць. Враховуючи наведене, суд погоджується з розрахунком пені, виконаним позивачем, розмір якої за період з грудня 2014 року по жовтень 2016 року складає 43 024 грн. 50 коп. Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. Судом встановлено, що з відповідача на користь позивача були стягнуті додаткові витрати, пов'язані з проведенням операції в сумі 7900 грн. Дані кошти відповідач не сплатив позивачу, відтак суд приходить до висновку, що до даного виду зобов'язання можливо застосувати положення ст. 625 ЦК України. Проте, судом встановлено, що позивачем помилково здійснено розрахунок виходячи не з 7900 грн., а суми боргу по аліментних платежах. Відтак, відповідно до розрахунку суду 3% річних та інфляційних втрат на суму невиконаного грошового зобов'язання в розмірі 7900 грн. за період з грудня 2014 року по жовтень 2016 року складають: 474 грн. та 1694 грн. 46 коп. відповідно.

Outcome: partial