Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що Відповідач позичив у нього грошові кошти на визначений термін, про що написав власноручно розписку, в добровільному порядку позичені гроші повертати не бажає, а тому просив суд стягнути з відповідача суму боргу 200 дол.США(згідно курсу НБУ станом на 20.12.2016 року 1 дол.США- 2612,7478грн.)= 5\~225,40 грн., 3% річних на суму боргу 191,54 грн.,а всього 5\~416,94 грн. та понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зявився, позовні вимоги свого довірителя підтримав та суду пояснив,що в серпні 2015 року [PERSON] позичив у його довірителя для власних потреб 200,00 дол.США.,які Позичальник зобовязався(написав власноручно розписку)повернути до 12 жовтня 2015 року,однак позичені кошти не повернув до даного часу,ухиляється від зустрічей,а тому просив суд прийняти рішення,яким стягнути з Відповідача на користь його довірителя [PERSON]»янського Ю.Ю. суму боргу в розмірі 200 дол.США(згідно курсу НБУ станом на 20.12.2016 року 1 дол.США- 2612,7478грн.)= 5\~225,40 грн., 3% річних на суму боргу (5225,40 грн.+3% : 2612,7478грн.+ 446 днів прострочки з 12.10.2015 року по 31.12.2016 року) = 191,54 грн.,а всього 5\~416,94 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, з позовними вимогами погодився в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника Позивача по справі, Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що позовні вимоги матеріального характеру підлягають до задоволення в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 серпня 2015 року [PERSON] позичив у [PERSON]»янського Ю.Ю. для власних потреб 200,00 дол.США.,які зобовязався(написав власноручно розписку)повернути до 12 жовтня 2015 року, однак позичені кошти не повернув до даного часу,ухиляється від зустрічей,що вказує на свідоме ухилення від повернення позичених коштів. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона(позикодавець)передає іншій стороні(позичальникові)у власність грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками,а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості,при цьому договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або інших речей,визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка Позичаль- ника або інший документ,який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В матеріалах справи(а.с.7) наявна письмова розписка від 11 серпня 2015 року про те,що [PERSON] дійсно позичив у [PERSON]»янського Ю.Ю. грошові кошти в сумі \~200,00 дол.США.,які зобов»язався повернути до 12 жовтня 2015 року. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику,грошові кошти в тій самій сумі,що були передані йому позикодавцем у строк та у порядку,що встановлені Договором. Згідно ст.1050 ЦК України,якщо Позичальник своєчасно не повернув суму позики,він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України,включаючи 3% річних. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання,на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу,а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку Позивача:200 дол.США(згідно курсу НБУ станом на 20.12.2016 року 1 дол.США- 2612,7478грн.)= 5\~225,40 грн., 3% річних на суму боргу (5225,40 грн.+3% : 2612,7478грн.+ 446 днів прострочки з 12.10.2015 року по 31.12.2016 року) = 191,54 грн.,а всього 5\~416,94 грн. Статтею 59 Конституції України,норми якої є нормами прямої дії закріплено, що кожен має право на правову допомогу. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру» плата за послуги адвоката здійснюється на підставі домовленості, що відображається в Угоді (Договорі) між громадянином та адвокатом. Тому, за загальним правилом сторона, на користь якої ухвалено рішення і яка понесла відповідні витрати, в тому числі на правову допомогу, суд зобовязує іншу сторону їх відшкодувати. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і осново\-положних свобод, яка є невідємною частиною національного законодавства «кожен, чиї права чи свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі..». Також встановлено судом, що 25 лютого 2017 року, в зв»язку з розглядом згаданої цивільної справи в суді [PERSON]»янський Ю.Ю. уклав з адвокатом [PERSON] Договір про надання правової допомоги та сплатив при цьому адвокату грошові кошти в сумі 880,00 грн.,що підтверджується відповідною квитанцією (а.с.28). Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця і галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Поняття правової допомоги дає лише Закон України «Про безоплатну правову допомогу». Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 7 Закону, складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру) відносяться до правової допомоги. Доказом надання правової допомоги та оплати за неї є договір та приходний касовий ордер. Приймаючи до уваги викладене,суд приходить до висновку про те,що в судовому засіданні позивач [PERSON]»янський Ю.Ю. надав докази того,що він поніс матеріальні витрати на правову допомогу,пов»язані з захистом його особистих прав в суді,а тому задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Суд вважає, що позивачем надані суду належні докази на підтримання заявлених до відповідача вимог,а наявність порушення відповідачем законних прав позивача є підставою до задоволення позовних вимог про стягнення суми позики та неустойки згідно Закону. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на його користь понесені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved