Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивач ПП «Шипшина» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить визнати дійсним договір найму (оренди) автомобіля марки «Ауді А5» реєстраційний номер [NUMBER] від 07.02.2012 р. між приватним підприємством «Шипшина» та громадянкою України [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що позивач є власником автомобіля марки «Ауді» А5, реєстраційний номер [NUMBER]. 07.02.2012 р. між позивачем та відповідачем було підписано договір найму (оренди) транспортного засобу. Даний договір містить умову, згідно якої протягом 1 місяця з дати підписання, він мав бути посвідчений нотаріально. Позивач свої зобов'язання виконав, що стверджується актом прийому-передачі майна, а відповідач не вчинив із свого боку дій для нотаріального посвідчення вказаного договору. На даний час автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідача. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією про нотаріальне посвідчення договору оренди автомобіля, проте відповідач ігнорує такі пропозиції. Просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, доповнила, що за участю спірного автомобіля під керуванням відповідача трапилась дорожньо-транспортна пригода. Просить позов задовольнити. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце судового розгляду, заперечень на позовну заяву відповідачем, його представником та заяви про розгляд справи за їх відсутності в суд подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України прийшов до переконання про можливість заслухати справу на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, суд приходить до переконання, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Частиною 2 статті 220 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним: у цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до вимог п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів дійсними» при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. Судом встановлено, що 07.02.2012 року між ПП «ШипШина» в особі директора Струк О.Ф. та [PERSON] було укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно якого відповідачу було надано в тимчасове платне користування (в найм/оренду) автомобіль марки «Ауді», модель А5 білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузов рами) [NUMBER], тип ТЗ - легковий Комбі-В, зареєстрований за наймодавцем з 13.07.2011 р. Договір укладається сторонами на 2 роки з дня передачі автомобіля наймачеві від моменту передачі автомобіля відповідним Актом прийому-передачі. Згідно п. 3.1 вказаного договору плата за користування наймачем об'єктом найму (автомобілем) встановлена сторонами у розмірі 1500 грн., які наймач зобов'язується сплатити наймодавцю не пізніше за три дні до закінчення строку дії договору. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору, так само як і не наведено неможливості посвідчити даний договір добровільно в нотаріальному порядку, оскільки як відповідач так і позивач в період дії договору найму (оренди) транспортного засобу не вчинили жодної дії, необхідної для нотаріального посвідчення договору, тому твердження позивача про те, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору найму (оренди) є безпідставним. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів сплати відповідачкою 1500 грн. за користування автомобілем, що дає суду підстави сумніватись чи такий договір укладався. Отже, договір найму (оренди) транспортного засобу від 07.02.2012р. не був нотаріально посвідченим, а тому вважається нікчемним і не створює жодних юридичних наслідків для сторін. За таких обставин, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed