Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Сєвєродонецького міського суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Вимоги заявленого позову мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № LGC0АK01280045 від 01.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9492.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.12.2013 року. У порушення статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22.02.2012 року має заборгованість - 10160.34 доларів США, яка складається з наступного: 6744,50 доларів США - заборгованість за кредитом; 2025,93 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 292,38 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 1097,53 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідач 01.12.2006 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з Договором застави відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель Lanos TF69Y, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], VIN - [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує, предмет застави в заклад банку не передав. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок відповідача передати предмет застави в заклад заставодержателя, вимога стосовно зобов'язання відповідача виконати зобов'язання в натурі є законною і обґрунтованою. Представник позивача до початку розгляду справи подав письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю, просить суд задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився. Справа підлягає розгляду в порядку ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно із ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно із ч. 1 ст. 30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № LGC0АK01280045 від 01.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 9492.00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02.12.2013 року включно. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, винагородою. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.02.2012 року складає 10160,34 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.02.2012 року складає 81181,12 грн. Вказаний факт також підтверджується розрахунком заборгованості станом на 22.02.2012 року, наданим позивачем до суду. 01.12.2006 року між відповідачем та позивачем в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № LGC0АK01280045 було укладено договір застави рухомого майна, згідно із умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель Lanos TF69Y, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], VIN - [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить йому на праві власності. Вказаним договором застави також передбачено, що у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, заставодавець протягом 7 днів з моменту предявлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строк сплати якої настав, зобов'язаний передати предмет застави заставодержателю в заклад по акту прийому-передачі, який підписується сторонами. З копії повідомлення № 30.1.0.0/2-039 від 16.04.2011 року вбачається, що позивачем було повідомлено відповідачу про існування у нього простроченої заборгованості за кредитним договором № LGC0АK01280045 від 01.12.2006 року. Доказів надання відповідачем відповіді на вказане повідомлення чи передання ним предмета застави в заклад позивача до суду надано не було, у зв'язку із чим суд робить висновок про порушення відповідачем п. 17.10 договору застави рухомого майна від 01.12.2006 року. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача і вважає необхідним позов задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення від 22.02.2012 року позивач сплатив судовий збір за подання позову до суду у розмірі 811,81 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved