Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення суми боргу за кредитним договором, відсотків за користування коштами, пені, посилаючись на такі обставини. 27 серпня 2010 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 17 грудня 2013 року [PERSON] було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «[PERSON] Gold» відповідно до [PERSON] якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 18000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON], відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті, складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно із п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 29 листопада 2015 року виникла прострочена заборгованість у розмірі 26674,70 грн., яка складається з: - 17272,90 грн. - заборгованість за кредитом; - 6975,65 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 679,74 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1246,41 грн. - штраф (процентна складова), у звязку з чим позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав до суду заперечення, в яких зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ним кредиту в тих сумах, що зазначає Банк. Виходячи з заявлених позивачем вимог, відповідачу було переоформлено кредитну картку «Універсальна» на кредитну картку «[PERSON] Gold» відповідно до [PERSON] якої відповідач отримав кредит у розмірі 18000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Так, документами, які слугують підтвердженням факту надання коштів за кредитним договором, мають бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність зокрема, це можуть бути меморіальні ордери. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які первинні документи, що свідчили б про отримання грошових коштів за кредитним договором №б/н від 27 серпня 2010 року саме в тому розмірі, що вказує позивач. Таким чином, Банк не довів факт надання грошових коштів за кредитним договором позичальнику саме в тому розмірі, що вказаний у позовній заяві. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначає, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 27 серпня 2010 року становить 26674,70 грн., на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості. Однак, позивач не надає жодного належного доказу, який підтверджує реальний розмір заборгованості за кредитним договором. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог законодавства України про бухгалтерський облік та фінансову звітність. В обґрунтування своїх позовних вимог Банк зобов'язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), чого зроблено не було. Між позивачем та відповідачем 27 серпня 2010 року був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідач повинен був отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Проте, грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача, були викрадені з рахунку останнього на кредитній картці невідомою особою шахрайським способом, а саме, було проведено транзакцію - «Оплата частинами» для придбання певного товару у м. Дніпропетровську. Вказані обставини підтверджується витягом з кримінального провадження №12016160500001197 з якого вбачається, що до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від [PERSON], який просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом перевела через інтернет-магазин грошові кошти у розмірі 15000,0 гривень. Про викрадення коштів з платіжної картки відповідач дізнався лише 27 січня 2015 року, отримавши на телефон «смс» про те, що необхідно оплатити перший внесок за кредит. Наступного ж дня, відповідач повідомив про цю подію працівників банку, чим виконав вказану норму. Проте, згодом на претензію відповідача, яка була подана, позивач надав відповідь, що була проведена транзакція - Оплата частинами для придбання товару, але оскільки вказана операція була підтверджена дійсним пін-кодом, правила системи не дають підстав для опротестування операцій. З підстав вищевикладеного, відповідачу було відмовлено у відшкодуванні коштів. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду пояснення, в яких вказав, що відповідачу на картрахунок, відкритий для здійснення операцій за допомогою кредитних карт був встановлений кредитний ліміт (довідка про зміну умов кредитування додається). На підтвердження позовних вимог [PERSON] надано розрахунок заборгованості за договором. Додатково, на підтвердження зарахування всіх платежів за договором надали виписку по рахунку. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін'юсту від 12 квітня 2012 року №о 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: - касові, банківські документи; - повідомлення банків; - виписки банків; - корінці квитанцій і касових чекових книжок. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі. Виписка по рахунку, з якої чітко видно, що відповідач користується кредитними картками, періодично погашає заборгованість, в тому числі після останнього перевипуску картки підтверджує, що відповідач мав доступ до кредитних коштів та міг здійснювати розрахункові операції та отримувати готівкові кошти в межах кредитного ліміту. Також, документування проведених операцій за кредитними картами в банку проводиться в електронній формі, що не суперечить правилам платіжних систем. Відповідач безпідставно посилається на Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності, які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. В цьому випадку кредитний договір б/н від 27 серпня 2010 року укладено з фізичною особою, тобто дія вищезазначеного закону не розповсюджується на даний вид операцій. Щодо технології з оплати частинами. 27 серпня 2010 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно до вказаної анкета-заяви відповідач погодився, що анкета-заява, Умови та правила надання банківських послуг та [PERSON] складають між Клієнтом та [PERSON] Договір про надання банківських послуг. В подальшому, на підставі заяви про зміну особистих даних від 17 грудня 2013 року відповідачу було видано кредитну картку «[PERSON] Gold». [PERSON] надає можливість Клієнтам які мають кредитну картку ПАТ КБ «ПриватБанку» скористатися сервісом «Оплата частинами». Сервіс «Оплата частинами»- це сервіс, який дає можливість клієнту купити товар або послугу в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах за 30 секунд в розстрочку за кредитною карткою. Обов'язкові умови для використання сервісу: - кредитний ліміт на картці від 2000,0 грн.; - доступний залишок коштів покриває перший платіж. Якщо Клієнт відповідає зазначеним умовам йому надається можливість в будь-якій торговельній точці, де є термінал ПАТ «КБ «ПриватБанку» оформити оплату частинами, за допомогою своєї кредитної карти та терміналу в торговій точці. Для того, щоб скористатися вказаним сервісом: 1) Клієнт повинен обрати товар. 2) Передати картку касиру/продавцеві та повідомити, який саме товар бажає купити у розстрочку. 3) Ввести ПІН-код картки на терміналі, що є підтвердженням згоди Клієнта на оформлення вказаного сервісу. 4) Отримати чек-договір, який вийшов із терміналу. Порядок погашення заборгованості відбувається шляхом списання регулярного платежу з кредитної картки клієнта, як з власних коштів при їх наявності, так і з кредитних. Умови використання сервісу оплата частинами: - п. 2.1.1.14.1. Держатель кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово-сервісних підприємствах та/або інтернет-магазинах; - п.2.1.1.14.3.2. При здійсненні клієнтом оплати за товар кредитною картою через сервіс «Оплата частинами» в торгово-сервісному підприємстві, з яким Банк уклав договір розширеного сервісу з повним відшкодуванням, клієнт доручає [PERSON] щомісячно перераховувати платежі на погашення заборгованості по карті в кількості і розмірі, зазначеному у квитанції терміналу;- п. 2.1.1.14.7. у разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», Клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу; - 2.1.1.14.8. у разі списання регулярного платежу (крім першого, в момент транзакції) за сервісом «Оплата частинами» з картки клієнта за рахунок кредитних коштів додатково утримується комісія 4% від суми такого списання. Оскільки сервіс «Оплата частинами» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт підписання окремого кредитного договору не вимагається. Оформлення послуги «Оплата частинами» можливо тільки за допомогою своєї кредитної картки та шляхом правильного введення ПІН-коду. Розділом VI Постанови НБУ від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» встановлено що користувач карти зобов'язаний: - надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним; - після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Так само п. 14.16. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов'язаний негайно повідомити банк. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з дня повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій з електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та / або використання електронного платіжного засобу або його реквізитів. Згідно з умовами договору, а саме п.2.1.1.9.5. обов'язком власника є: - не повідомляти ПІН, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію;- не передавати Картку (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІНа, постійного пароля, одноразових паролів; операціями по зміні ПІНу; П. 2.1.1.9.10. Договору встановлено, що у випадку втрати Карти /ПІНу/ постійного пароля/одноразових паролів або виникнення у Держателя підозр, що Карта /ПІН/ постійний пароль/одноразові паролі могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання Картки / ПІНа / постійного пароля/одноразових паролів. Держатель повинен негайно виконати одну з таких дій: - Звернутися в Банк по телефону 3700 (безкоштовно по Україні), 092-000-00-02 (для VІР-клієнтів), + 380567161131 (для дзвінків з-за кордону); - Звернутися в Банк для блокування картки (у разі втрати Карти). Держатель несе відповідальність за всі операції з карткою, вчинені: - па дату отримання [PERSON] повідомлення від Клієнта про втрату Карти. Згідно п.2.1.1.9.14. Договору, постановка Картки в СТОП-лист здійснюється на підставі письмової заяви Клієнта відповідно до [PERSON]. Відповідачем було оформлено два договори з використанням послуги «Оплата частинами». Заяв, дзвінків в Банк від Клієнта про втрату кредитної картки за допомогою якої була оформлена послуга «Оплата частинами» не надходило, що підтверджує оформлення оплати частинами саме Клієнтом. Більш того виходячи з виписки видно, що Клієнт неодноразово здійснював переказ коштів на погашення заборгованості зі своїх карт, що підтверджує отримання і користування картками, а також оформлення послуги оплата частинами саме Клієнтом. Останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором здійснено відповідачем 02 лютого 2015 року через термінал, тобто вже після оформлення сервісу «Оплата частинами». У зв'язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На даний час, [PERSON] належним чином свої зобовязання за Кредитним Договором не виконує, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також пояснив, що між позивачем та відповідачем 27 серпня 2010 року був укладений кредитний договір б/н, за яким відповідач повинен був отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в результаті йому було видано платіжну карточку «Універсальна», на якій було встановлено кредитний ліміт, що з часом збільшувався. 17 грудня 2013 року відповідач переоформив кредитну картку на престижну кредитну картку «[PERSON] Gold», на якій було встановлено кредитний ліміт у розмірі 18000,0 грн. Відповідач дійсно користувався вказаної карточкою, знімав з неї грошові кошти, розраховувався карточкою в магазинах, проте завжди вчасно поповнював карточки та здійснював погашення основної суми боргу та відсотків. Однак, 28 грудня 2014 року, за допомогою картки відповідача [PERSON] 5168...5572 була проведена транзакція - «Оплата частинами», згідно якої було придбано ноутбук в магазині за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 80. Вказану операцію відповідач не здійснював, ніякого ноутбуку у вказаному магазині не купляв. Транзакцію «Оплата частинами» було проведено невідомою особою шахрайським способом. Про те, що за допомогою картки відповідача було здійснено дії, які останні не вчиняв, [PERSON] дізнався лише ввечері 27 січня 2015 року, оскільки йому на телефон (на номер 093 (102) 73 73) прийшло смс-повідомлення з [PERSON], в якому зазначалося, що відповідач повинен оплатити другий кредит, на який нараховуються щомісячні відсоткові зобов'язання по 1000,0 грн. В цей же вечір відповідач перевірив у найближчому банкоматі баланс по карті, згідно якого залишок по кредиту складав 2224,53 грн. Наступного ж дня, 28 січня 2015 року відповідач разом зі своєю дружиною звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на Грецькій площі, 1, де попросив пояснити йому, що за інший кредит, за який нараховуються відсотки та розповів, що даної операції він не здійснював, картку не втрачав, РІN-код і краточку нікому не передавав. У вказаному відділенні відповідачу сказали звернутися до центрального офісу [PERSON], що знаходиться на вул. Успенській, 22-А. Вже в іншому відділенні відповідач дізнався, що за допомогою його карточки було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88. Відповідач попросив у працівників [PERSON] заблокувати карточку, оскільки він не здійснював вказану покупку, проте йому було відмовлено. Після чого він зателефонував на гарячу лінію [PERSON] на номер 3700, де розповів про ситуацію, що склалася та йому заблокували карточку. В цей же день відповідач звернувся з заявою до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про вчинення злочину. Вказані обставини підтверджується витягом з кримінального провадження №12016160500001197 з якого вбачається, що до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від [PERSON], який просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом перевела через інтернет-магазин грошові кошти у розмірі 15000,0 гривень. 01 лютого 2015 року відповідач звернувся в службу безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вулиці Жуковського, де знову пояснив всю ситуацію, що склалася та просив прийняти якісь міри та повернути йому викрадені грошові кошти. В березні місяці, відповідач отримав листа від [PERSON] від 01 березня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150301/67, в якому зазначалася, щ спеціалісти Головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» шукають необхідну відповідачу інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних. Також, 02 лютого 2015 року відповідач поповнив свою картку на суму 2348,0 грн., таким чином погасив залишок всієї заборгованості за кредитом та попросив працівників [PERSON] видати йому довідку про те, що він виплатив весь борг, в чому йому було відмовлено. Ситуація не вирішувалася, а тому за порадою юриста, відповідач 08 квітня 2015 року ще раз звернувся в Банк з письмовою заявою, в якому виклав обставини, що склалися та просив зняти з нього кредит та нараховані відсотки. У відповідь отримав листа від 28 квітня 2015 року, в якому йому пояснили, що за допомогою його картки була проведена операція «Оплата частинами» при наявності картки з коректним введенням РІN - коду. Оскільки відсутні обставини, які безспірно доводять, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню РІN - коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, слід дійти висновку про відсутність вини відповідача у використанні кредитних коштів та не сплаті відсотків за таке користування. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13 травня 2015 року по справі № 6-71цс15, який відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Окрім того, п. 1.1.2 Умов та правил надання банківських послуг передбачено права та обов'язки клієнта. Пунктом 1.1.2.11 Умов та правил, надання банківських послуг передбачені обов'язки клієнта, згідно яких клієнт зобов'язаний інформувати Банк, а також правоохоронні органи за фактом втрати карти, стікера РауРаss, ПІНу, сім-карти мобільного телефону або отримання звістки про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку, або за телефоном 0 800-500-003 (безкоштовно) по Україні, 092-000-00-02 (для VІР-клієнтів), [NUMBER] (для дзвінків з-за кордону). Відповідач зазначені умови договору виконав, оскільки жодних кодів чи паролів нікому не повідомляв, і відразу коли дізнався, що кошти з його картки викрадені, він як добросовісний користувач, наступного ж дня (оскільки про це він дізнався ввечері 27 січня 2015 року), звернулася до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням розібратися в ситуації, заблокувати карту та відмінити здійснену операцію. Окрім цього, як зазначалося відповідач неодноразово зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» з усними та письмовими заявами для вирішення ситуації, що склалася та проханням зняття з нього незрозумілого кредиту, і нарахованих відсотків, але Банк відповів, що не має можливості виконати відповідні вимоги, і що спірна операція була виконана успішно при наявності карточки та введенням правильного РІN-коду, про що зазначено, зокрема, у відповіді банку від 28 квітня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150408/4755. Також, пунктом 1.1.3.1 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачені обов'язки банку. Відповідно до яких (п. 1.1.3.1.7) у випадку виникнення Овердрафту або отримання усного або письмового повідомлення держателя або довіреної особи, переданого в порядку передбаченому правилами, про втрату/крадіжку картки або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами, - забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки. На підставі викладеного та наявних у справі доказів, слід дійти висновку про те, що відповідач свої обов'язки, передбачені умовами договору виконав в повному обсязі, проте ПАТ КБ «ПриватБанк» безпідставно продовжив нараховувати відсотки на викрадені з карткового рахунку відповідача кошти. Таким чином, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав відповідачу кредитних коштів, якими він би міг користуватися, а саме кредит у розмірі 15000,0 грн. що був передбачений для здійснення транзакції «Оплата частинами», а відтак, Банк не може нараховувати відсотки на дані кошти. Щодо проведення операцій «Оплата частинами». Як було вищезазначене, 28 січня 2015 року у відділенні [PERSON] відповідачу стало відомо, що за допомогою його платіжної картки 5168...5572 було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88. Так, доводимо до відома суду, що в цей же день відповідач зі своєю дружиною звернувся до магазину «Фокстрот», що знаходився за адресою Пантелеймонівська, 88, в якому відповідачу, після перевірки певних даних і наданої інформації, працівники магазину повідомили, що в їхньому магазині, за допомогою платіжної картки відповідача ніяких транзакцій «Оплати частинами» з купівлі ноутбуку не здійснювалося. Після чого відповідач знову повернувся до відділення [PERSON], де його повідомили, що працівники [PERSON] помилилися, і магазин знаходиться за адресою під номером 80, а не 88 по вул. Пантелеймонівській, проте назву магазину не називали. Коли знову відповідач зі своєю дружиною повернувся на вулицю Пантелеймонівську, то ніякого магазину під номер 80 вони не знайшли, і взагалі будь-якої будівлі з таким номером. Найближчою будівлею був магазин «Школьник», адреса якого вул. Пантелеймонівська, 82/84. Туди відповідач також звернувся і отримав відповідь, що в їхньому магазині за допомогою його платіжної картки купівлі ноутбука також не здійснювалося. Окрім цього, відповідач звернувся в ЖЕК Приморського району, з метою отримання інформації щодо того, яка будівля знаходиться за адресою Пантелеймонівська, 80, проте йому було відмовлено, оскільки будівлі по суміжним номерам давно вже були викуплені та знаходилися у приватній власності. З огляду на вказане, що сам вже по собі факт відсутності будь-якого магазину за адресою Пантелеймонівська, 80, в якому начебто відповідач здійснив транзакцію «Оплата частинами», купивши таким чином ноутбук, свідчить про те, що відповідач вказані кошти не використовував, а це зробила невідома особа шахрайським шляхом, а тому в нього не виникає зобов'язання перед [PERSON] по поверненню вказаних коштів і сплати відсотків за користування ними. Окрім того, згідно з роздруківки з Інтернет-сайтів з картами міста, звідки вбачається, що ніякої будівлі за вказаним адресом не знаходиться. Щодо розрахунку заборгованості, наданого банком. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом підтвердження заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві позивач зазначає, що розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 25 лютого 2008 року станом на 29 листопада 2015 року становить 26674,70 грн., на підтвердження чого надає розрахунок заборгованості. Проте, відповідач не погоджується з таким розрахунком заборгованості. Більше того, позивач не надає жодного належного доказу, який підтверджує реальний розмір заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог Банк зобов'язаний був надати первинні документи, що підтверджують виконання банком умов щодо надання та перерахування кредитних коштів, здійснення часткового погашення заборгованості за кредитом (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, заяви на переказ готівки тощо), зарахування зазначених коштів на відповідні рахунки (виписки з рахунків бухгалтерського обліку банків), чого зроблено не було. Незаконно нараховано відсотки за користування кредитом. Відповідно до умов Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов'язувався сплачувати 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте, в розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором нараховується за різними відсотковими ставками, а саме: 27,60%, 32,40%, 42,00%. Ніяких додаткових угод до кредитного договору між позичальником та [PERSON] про підвищення відсоткової ставки не укладалося. У разі одностороннього підвищення % ставки за Кредитним договором, банк був би зобов'язаний повідомити позичальника про встановлення нової % ставки, однак, цього також зроблено не було. Таким чином, підвищення [PERSON] відсоткової ставки за користування кредитом є незаконним, і, як наслідок, вимога про стягнення заборгованості по відсоткам за кредитним договором у розмірі 6975,65 грн. є неправомірною та підлягає відмові в задоволенні. Вимога про стягнення штрафів підлягає відмові в задоволенні повністю. У своїх позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача штраф у фіксованій частині в розмірі 500,0 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, встановлено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш, ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій. З огляду на те, що ст. 549 ЦК України не передбачено встановлення штрафу в твердій грошовій сумі позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 500 грн. штрафу (фіксована частина) задоволенню не підлягають. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача пеню та комісію у розмірі 679,74 грн. та штрафи у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1246,41 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином позов в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1246,41 грн. (процентна складова) не підлягає задоволенню. Таким чином, зазначені вище обставини свідчать про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, з огляду на що, останні мають бути залишені без задоволення. В звязку з неявкою позивача, враховуючи тривалість розгляду справи та відсутність заперечень з боку позивача та його представника, суд ухвалив слухати справу за матеріалами, наявними в цивільній справі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, допитавши відповідача в якості свідка, суд вважає за необхідне у задоволені позову відмовити. Судом встановлено, що 27 серпня 2010 року [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг та підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна». 17 грудня 2013 року [PERSON] було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «[PERSON] Gold» відповідно до [PERSON] якої [PERSON] отримав кредит у розмірі 18000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON], відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті, складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно із п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. 28 грудня 2014 року за допомогою картки [PERSON] [PERSON] 5168...5572 була проведена транзакція - «Оплата частинами», згідно якої було придбано ноутбук в магазині за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 80. Про те, що за допомогою картки [PERSON] було здійснені дії, про які останні [PERSON] дізнався ввечері 27 січня 2015 року, оскільки йому на телефон (на номер 093 (102) 73 73) прийшло смс-повідомлення з [PERSON], в якому зазначалося, що він повинен оплатити другий кредит, на який нараховуються щомісячні відсоткові зобов'язання по 1000,0 грн. В цей же вечір [PERSON] перевірив у найближчому банкоматі баланс по карті, згідно якого залишок по кредиту складав 2224,53 грн. 28 січня 2015 року [PERSON] разом зі своєю дружиною звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на Грецькій площі, 1 в м. Одесі, де попросив пояснити йому, що за інший кредит, за який нараховуються відсотки та розповів, що даної операції він не здійснював, картку не втрачав, РІN-код і краточку нікому не передавав. В іншому відділенні [PERSON] дізнався, що за допомогою його картки було придбано ноутбук в магазині, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 88. [PERSON] попросив у працівників [PERSON] заблокувати карточку, оскільки він не здійснював вказану покупку, проте йому було відмовлено. Позивач зателефонував на гарячу лінію [PERSON] на номер 3700, де розповів про ситуацію, що склалася та йому заблокували карточку. В цей же день [PERSON] звернувся із заявою до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області про вчинення злочину, що підтверджується витягом з кримінального провадження №12016160500001197 з якого вбачається, що до чергової частини Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшла заява від [PERSON], який просить прийняти заходи правового характеру до невстановленої особи, яка шахрайським шляхом перевела через інтернет-магазин грошові кошти у розмірі 15000,0 гривень. 01 лютого 2015 року [PERSON] звернувся в службу безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться на вулиці Жуковського в м. Одесі, де пояснив всю ситуацію, що склалася та просив прийняти якісь міри та повернути йому викрадені грошові кошти. [PERSON] отримав листа від [PERSON] від 01 березня 2015 року №20.1.0.0.0/7-20150301/67, в якому зазначалася, що спеціалісти Головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк» шукають необхідну відповідачу інформацію в архівах і програмних комплексах банку та проводять перевірку даних. 02 лютого 2015 року [PERSON] поповнив свою картку на суму 2348,0 грн., таким чином погасив залишок всієї заборгованості за кредитом та попросив працівників [PERSON] видати йому довідку про те, що він виплатив весь борг, в чому йому було відмовлено. [PERSON] 08 квітня 2015 року ще раз звернувся до [PERSON] з письмовою заявою, в якому виклав обставини, що склалися та просив зняти з нього кредит та нараховані відсотки. У відповідь отримав листа від 28 квітня 2015 року, в якому йому пояснили, що за допомогою його картки була проведена операція «Оплата частинами» при наявності картки з коректним введенням РІN коду.

Outcome: dismissed