Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ту обставину, що в період з 18 серпня 2004 року по 03 грудня 2015 року працював в ТОВ «Авто-Електромаш». Однак, на день звільнення ТОВ «Авто-Електромаш» з ним не розрахувалося, у звязку з чим у відповідача перед ним залишилась заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі більше 13000 грн. Крім цього, як зазначає позивач, те, що відповідач в день його звільнення і до подання до суду позову не провів з ним повний розрахунок, заподіяло йому величезних моральних страждань, оскільки змушувало його весь час переживати з приводу існування сімї, яка була позбавлена нормального життєвого спілкування з оточуючими нас близькими людьми, а в самого через брак коштів зявилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння, що в свою чергу призвело до звернення до лікаря. Позивач оцінює відшкодування завданої йому моральної шкоди в 10000 грн. У звязку з чим на теперішній час позивач змушений предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2015 року по 03 грудня 2015 року, компенсацію за невчасно виплачену заробітну плату за період з 01 січня 2015 року по 03 грудня 2015 року, моральну шкоду в сумі 10000 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 грудня 2015 року по 04 березня 2016 року в сумі 4134 грн. Протягом розгляду справи позивач уточнив заявлені ним позовні вимоги у звязку з чим просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі, з урахуванням індексу інфляції, за період з 01 січня 2015 року по 03 грудня 2015 року в сумі 15640,6 грн.; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, в порядку ст. 117 КЗпП України, за період з 04 грудня 2015 року по 04 червня 2016 року в сумі 8268 грн.; та відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином у відповідності до вимог передбачених ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач звернувся до суду з письмовими заявами, в яких просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені ним позов підтримує, просить задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Авто-Електромаш» в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що в період з 18 серпня 2004 року по 03 грудня 2015 року позивач [PERSON] працював в ТОВ «Авто-Електромаш», про що свідчать відповідні записи в трудовій книжці позивача серії АС № 217964, копія якої додана до позовної заяви. Однак, на день звільнення ТОВ «Авто-Електромаш» з ним не розрахувалося, у звязку з чим у відповідача перед ним за період з 01 січня 2015 року по 03 грудня 2015 року залишилась заборгованість по виплаті заробітної плати, яка з урахуванням індексу інфляції становить 15640,6 грн., що підтверджується відповідним розрахунком наведеним позивачем в своїй заяві про збільшення розміру позовних вимог від 14 червня 2016 року. Крім цього, те, що відповідач в день його звільнення і до подання до суду позову не провів з позивачем [PERSON] повний розрахунок, заподіяло останньому моральних страждань, оскільки змушувало його весь час переживати з приводу існування сімї, яка була позбавлена нормального життєвого спілкування з оточуючими нас близькими людьми, а в самого через брак коштів зявилося відчуття постійної тривоги, хвилювання, нервові розлади, безсоння, що в свою чергу призвело до звернення позивача до лікаря, про що свідчить копія з медичної картки позивача [PERSON] Позивач оцінив відшкодування завданої йому відповідачем моральної шкоди в 10000 грн. Згідно копії довідки про середню заробітну плату (дохід) виданої ТОВ «Авто-Електромаш» 29 лютого 2016 року № 7, за період з червня по листопад позивачу була нарахована заробітна плата в сумі 8011,23 грн., а його середньоденна заробітна плата (дохід) складає 43,78 грн. При цьому, відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України, у відповідача ТОВ «Авто-Електромаш» перед позивачем [PERSON] виникла заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 грудня 2015 року по 04 червня 2016 року в сумі 8268 грн., про що в свою чергу свідчить відповідний розрахунок також здійснений позивачем в своїй заяві про збільшення розміру позовних вимог від 14 червня 2016 року. Відповідно до першого та другого речення ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно положень ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, ч.1 ст. 2371 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у звязку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved