Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 21727,65 гривень та судові витрати у виді судового збору в розмірі 243,60 гривень посилаючись на те, що 07.04.2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPPVSK00000142, згідно з вимогами якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі - придбання побутової техніки у розмірі 1500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 50,04 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 07.04.2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPPVSK00000142, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі - придбання побутової техніки у розмірі 1500 гривень, а [PERSON], в свою чергу, зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі не пізніше 06.04.2007 року включно, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.1.1 кредитного договору №ZPPVSK00000142 від 07.04.2005 року кредит надається позичальнику зі сплатою за користування ним відсотків з розрахунку 4,17% в місяць річних. -2- На підставі п.1.2 зазначеного договору позичальник повинен щомісячно у період сплати, за який приймається період з «2» по «7», надавати банку грошові кошти в сумі згідно з графіком. Згідно п.3.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний щомісячно сплачувати банку відсотки за користування кредитом, погашати частину кредиту та інші платежі на користь банку. На підставі п.3.2 договору №ZPPVSK00000142 від 07.04.2005 року, у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту, позичальник зобов`язується сплачувати банку відсотки за користування кредитом у розмірі 8,34% в місяць від суми залишку непогашеного кредиту. У разі невчасної сплати заборгованості по відсотках і комісії банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості за кожний день прострочення. Станом на 03.02.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №ZPPVSK00000142 від 07.04.2005 року в розмірі 21727,65 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 947,23 грн.; прострочена заборгованість по процентах за користування кредитом - 6966,21 грн.; пеня несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 13814,21 грн. Сума заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим розрахунком. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, [PERSON] вимоги кредитного договору не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. -3- У той же час, зазначений позивачем у розрахунку заборгованості [PERSON] розмір пені - 13814,21 грн. значно перевищує розмір боргу в сумі 7913,44 грн. (розрахунок: заборгованість по кредиту 947,23 + заборгованість по відсотках 6966,21 грн.), а тому підлягає зменшенню на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до 7913,44 грн., оскільки за змістом ч.3 ст.551 ЦК України суд вправі зменшити таку неустойку з власної ініціативи, враховуючи проведення саме заочного розгляду справи, що відповідає принципу справедливості. Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості підлягають задоволенню частково з урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial