Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.115 КЗпП нараховану, але не виплачену їй заробітну плату в сумі 19150,14 грн. за період з 01.11.2012 р. по 31.07.2013 р., а також компенсацію втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строку її виплати в сумі 27078,29 грн. за період з серпня 2013 року по квітень 2018 року, мотивуючи тим, що у період з 17.01.2005 р. по 04.06.2018 р. року він працював у ПАТ «Мостобуд», у період з 01.11.2012 р. по 31.07.2013 р. відповідач нарахував йому заробітну плату у сумі 24150,14 грн., з яких 19150,14 р. до даного часу не виплачені, відповідач заборгованість із заробітної плати виплачувати у добровільному порядку відмовляється посилаючись на відсутність коштів. У зв'язку з тривалою невиплатою він втратив частину заробітної плати через зростання цін на споживчі товари, тарифи і послуги, тому, на його думку, відповідач повинен сплатити не лише нараховану та невиплачену заробітну плату, а й компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строку її виплати. Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків: З копії трудової книжки встановлено, що з 17.01.2005 р. позивач працював у ПАТ «Мостобуд» у Мостобудівельному загоні № 2, з 04.06.2018 р. позивач звільнений за власним бажанням. Згідно довідки ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін № 2 у період листопада 2012 р. по липень 2013 року нарахована заробітна плата у сумі 24150, 14 грн., у листопаді 2012 року виплачено 2500 грн., невиплачено 477,71 грн.; у грудні 2012 р. виплачено 2500 грн., невиплачено 474,71 грн., з січня 2013 року по липень 2013 року нараховано 18197,72 грн., але не виплачено. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач не надав доказів на підтвердження виплати заборгованості із заробітної плати позивачу, підстав для звільнення відповідача від даного обов'язку суд не вбачає. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву, фактично не заперечує факту наявності заборгованості із заробітної плати і її розміру. Не встановлено факту ухилення самого працівника від отримання вказаної заборгованості. Не виявлено обставин, які б вказували на існування спору щодо вказаних сум і їх розміру станом на день звільнення і станом на день, коли такий розрахунок мав би бути проведений. Тому суд вважає, що позов в даній частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але невиплачена заробітна плата за період з 01.11.2012 р. по 31.07.2013 р. в сумі 19150,14 грн. Щодо стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходи, у зв'язку з порушення строку виплати заробітної плати, то суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 34 ЗУ «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно із ст. 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: ... заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: … заробітна плата (грошове забезпечення). Згідно із абз. 1 п. 4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. У абз. 2 п. 4 цього Порядку визначено, що індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. З надано розрахунку видно, що у зв'язку з порушенням строку виплати заробітної плати позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходу за період серпень -грудень 2013 року, 2014-2017 рік, за січень - квітень 2018 року, що складає 27078,29 грн. Розрахунок проведений відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати з врахуванням індексу споживчих цін згідно інофрмації Державної служби статистики, відповідачем не оспорений і не спростований, тому приймається судом як достовірний. Підстав для звільнення відповідача від сплати компенсації суд не вбачає, підстав для зменшення її розміру також не має, сам той факт, що станом на день звільнення позивача з підприємства відповідача не проведено остаточний розрахунок і не сплачено нараховану заробітну плату за період з 01.11.2012 р. по 31.07.2013 р., свідчить про порушення строку її виплати, а тому позивач має право вимагати сплати йому компенсації втрати частини доходу, у зв'язку з порушенням строку її виплати, принаймні іншого відповідачем не доведено. Таким чином позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.11.2012 р. по 31.07.2013 р. у сумі 19150,14 грн. і компенсація втрати частини доходу, у зв'язку з порушення строку виплати заробітної плати у сумі 27078,29 грн.

Outcome: approved