Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивач просить визнати недійсним кредитний договір б/н від 07.08.2006 року, укладений між ним та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення його прав як споживача при укладенні оспорюваного договору, оскільки сторонами не погоджено усіх його істотних умов, які є необхідними для його укладення. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги позивача за підставами вказаними у позові. В судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість, пояснивши при цьому, що умови оспорюваного кредитного договору відповідають чинному законодавству, та позивач на момент укладення вказаного договору був обізнаний в його умовах, при цьому просила застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 07.08.2006 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений в письмовому вигляді кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позивачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у сумі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» зареєстрованого 17.07.2009 року, Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». В силу ст. 215 ЦК України правочин, вчинений з недодержанням сторонами вимог законодавства, може бути визнаний судом недійсним. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень представника позивача та матеріалів справи вбачається наявність намірів позивача укласти кредитний договір, з пояснень представника відповідача вбачається, що позивач [PERSON] добровільно та свідомо уклав кредитний договір, був обізнаний в умовах його укладення, про що свідчить його підпис у заяві позичальника, яка разом з запропонованими умовами складає договір приєднання до кредитного договору. Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним кредитного договору від 07.08.2006 року, оскільки позивачем не доведено факт укладення між сторонами кредитного договору з недодержанням вимог закону та в порушення його прав, та всупереч вимог ст.ст. 10, 11 ЦПК України не додано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження цього. Доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності не приймаються судом до уваги як такі, що спростовані встановленими у судовому засіданні обставинами, та позивачем не пропущено строк звернення до суду з позовом у межах трирічного строку позовної давності, оскільки дізнався про порушення свого права у березні 2015 року при наданні правової допомоги по іншій цивільній справі.

Outcome: dismissed