Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Еталон» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення відшкодування, вказавши в позові, що 03.08.2014 р. о 04:20 год. в с. Кам'янка, Глибоцького району, Чернівецької сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: 1) «ВАЗ-2105», номерний знак АР 3675, який знаходився під керуванням [PERSON]; 2) автомобіль потерпілого. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження згідно довідки ДАІ про обставини ДТП, акту огляд пошкодженого ТЗ від 06.11.2014р. На момент ДТП між [PERSON] та позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.09.2013 № АС. Суб'єктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. 01.10.2014 р. потерпілий звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку. На підставі Страхового акту та заяви, відповідно до норм ст. 27 Закону України «Про страхування» позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 49 000 грн. 00 кой. В Постанові Глибоцького районного суду Чернівецької області було встановлено факт того, що на момент настання страхового випадку відповідач знаходився у стані алкогольного сп'яніння. Таким чином, особою, відповідальною за завдані Потерпілому збитки, у даному випадку є відповідач відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. 05.09.2016 р. відповідачу було направлено лист № 41 ЕТ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Тому просить суд, стягнути з [PERSON], на користь ПАТ «Страхова компанія «Еталон» суму страхового відшкодування в розімірі 49000,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, проте суду направлено заяву, в якій позивач позовні вимоги пiдтри¬мує у повному обсязi та просить суд їх задовольнити, а справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляд справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослiдивши матерiали справи, суд дiйшов висновку, що позовнi вимоги пiдлягають задоволенню. Відповідно до п.38.1.1 (а) ст..38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» 05 вересня 2016 року відповідачу було направлено лист № 41 ЕТ/АГ з вимогою сплатити суму страхового відшкодування. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України. Відповідно до п.38.1.1 (а) ст..38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Як вбачається з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 03.08.2014 р. о 04:20 год. в с. Кам'янка, Глибоцького району, Чернівецької сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «ВАЗ-2105», номерний знак АР 3675, який знаходився під керуванням [PERSON]; автомобіля потерпілого. Судом в судовому засіданні встановленою, що дії відповідача [PERSON], були протиправними. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження згідно довідки ДАІ про обставини ДТП, акту огляд пошкодженого ТЗ від 06.11.2014 р. Як вбачається з Постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 серпня 2014 року, на момент настання страхового випадку відповідач знаходився у стані алкогольного сп'яніння. [PERSON] визнанно виним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.09.2013 № АС був укладений між [PERSON] та позивачем Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон», згідно якого позивач застрахував цивільну відповідальність. Суб'єктом оціночної діяльності проведено оцінку транспортного засобу та складено з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. 01 жовтня 2014 р. потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку. З платіжного доручення № 1308 від 15 липня 2015 року вбачається, що позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 62583,07 грн. Відповідно до п. 22.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Тому суд дійшов висновку, що майнова шкода підлягає стягненню з відповідача [PERSON]. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На пiдставi викладеного, ст.ст. 979, 993, 1188 ЦК України, ст. 6,9,10,12,22,27-29 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved