Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якого розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 13 листопада 2012 року у Виконавчому комітеті Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області. Від шлюбу спільних дітей не мають, спори про розподіл майна між ними відсутній, проте відповідач відмовляється розривати шлюб у органах ВРАЦС. Шлюбно-сімейні стосунки між ними припинені з травня 2016 року, примирення між сторонами не можливе. Позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу надійшла до Харківського районного суду Харківської області 04 липня 2017 року. На виконання вимог діючого законодавства судом було направлено запит про отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача [PERSON]. 07 серпня 2017 року на підставі ухвали судді було відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заперечення на позовну заяву від відповідача у встановлений законом строк і порядок до Харківського районного суду Харківської області не надходило. Позивач в судове засідання не зявилась, але надала до суду заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], у разі неявки відповідача винести заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує у повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2012 року, який зареєстрували у Виконавчому комітеті Вільхівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ № 310400. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до ч. 1 ст. 24 СК України Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зберегти сімю сторін не уявляється можливим, тому що сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, ведення домашнього господарства, вони втратили почуття кохання та поваги один до одного. Сторони однією сімєю не проживають з травня 2016 року. На примирення сторони не згодні. Згідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд вважає, що за таких обставин, шлюб сторін існує формально, сімя розпалася повністю та відновлена бути не може, так як подальше спільне проживання сторін стало неможливим, бо це суперечить їхнім інтересам. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved