Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивач прокурор Старобільського району в інтересах держави звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області, [PERSON] про поновлення строку позовної давності, визнання недійсними та скасування рішень сільської ради. В обґрунтування свого позову прокурор посилається на те, що проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Старобільського району № 13/42 від 03 листопада 2011 року надано дозвіл гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,1587 га зі зміною цільового призначення із земель житлової та громадської забудови (для обслуговування складських будівель та споруд) в землі сільськогосподарського призначення (під господарчими будівлями та дворами), яка розташована в межах населеного пункту на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в [PERSON] сільській раді Старобільського району. 24 жовтня 2012 року на сесії [PERSON] сільської ради прийнято рішення № 21/40 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення [PERSON]О.» Відповідно до вказаного рішення із земель житлової та громадської забудови вилучено земельну ділянку площею 0,1587 га (капітальна 1 та 2 забудова 0,0351 га, під проїздами, проходами та площадками 0,1236 га) та передано [PERSON] для ведення особистого селянського господарства у власність вищезазначену земельну ділянку за рахунок земель [PERSON] сільської ради. 20 грудня 2012 року [PERSON] отримано державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку серії ЯМ №720931, який зареєстровано Відділом Держземагенства у Старобільському районі в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 442510001010090. Вказані рішення сесії, прокурор вважає прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства України, підлягають скасуванню, і, як наслідок, державний акт, виданий на їх підставі, має бути визнано недійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню. Абзацом другим\~ ст.19 Конституції України\~ визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та Законами України. Разом з тим, голова [PERSON] сільської ради Старобільського району [PERSON], який відповідно до підпункту «в» п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» є субєктом відповідальності за корупційні правопорушення, проігнорував вимоги діючого законодавства під час прийняття рішень, які є предметом даного позову. Так, 03 листопада 2011 року головою [PERSON] сільської ради [PERSON] розглянута заява від його дружини [PERSON] щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,1587 га для ведення особистого селянського господарства для обслуговування складських приміщень, які знаходяться за адресою: Старобільський район, с.Бутове, вул. К.Лібкнехта, 16а. 03 листопада 2011 року вказана заява [PERSON] була винесена [PERSON] на розгляд сесії [PERSON] сільської ради і за результатами розгляду було прийнято рішення №13/42 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчують право власності на земельну ділянку зі зміною цільового призначення гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства», про що свідчить особиста резолюція [PERSON] на заяві. Рішенням сесії [PERSON] сільської ради № 21/40 від 24.10.2012 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення [PERSON] та земельна ділянка загальною площею 0,1587 га передана у власність останній. Однак [PERSON], як голова сільської ради, приймаючи участь у прийнятті рішення щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для [PERSON], яка є його дружиною, будучи обізнаним із вимогами нормативно-правових актів у частині необхідності урегулювання конфлікту інтересів, належним чином не довів до відома сесії [PERSON] сільської ради про наявність у нього такого конфлікту інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. Згідно ч.1 ст. 121 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської Ради, голова, заступник голови обласної, районної Ради зобовязаний негайно доповісти про це відповідній Раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів. Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, зокрема п. 3.6 розділу ІІІ, затверджених наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010, у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, Ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження його органу. За результатами вищевказаної прокурорської перевірки, 23 березня 2014 року прокуратурою району складено протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення стосовно голови [PERSON] сільської ради Старобільського району [PERSON] за порушення вимог ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП, який спрямовано до Старобільського районного суду для розгляду по суті. Відповідно до постанови суду від 27 березня 2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, з накладанням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень, який було сплачено в повному обсязі. Постанова суду від 27 березня 2014 року набула чинності. При таких обставинах, рішення сесії [PERSON] сільської ради Старобільського району підлягають скасуванню, як такі що не відповідають вимогам діючого законодавства України, відповідно, державний акт, виданий на їх підставі, підлягає в судовому порядку визнанню недійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню. В судовому засіданні прокурор Передерій М.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд поновити строк звернення до суду з позовом в інтересах держави до [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області, [PERSON] про визнання недійсними та скасування рішень сільської ради; визнати недійсним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області від 03 листопада 2011 року № 13/42 «Про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчує право власності на земельну ділянку зі зміною цільового призначення гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства»; визнати недійсним та скасувати рішення [PERSON] сільської ради Старобільського району Луганської області від 24 жовтня 2012 року № 21/40 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення гр. [PERSON] в с. Бутове, вул. К.Лібкнехта, 16А». В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] сільської ради Старобільського району [PERSON] позовні вимоги прокурора визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги прокурора визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що прокуратурою Старобільського району було проведено перевірку, якою встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Старобільського району № 13/42 від 03 листопада 2011 року надано дозвіл гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка надається у власність для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,1587 га зі зміною цільового призначення із земель житлової та громадської забудови (для обслуговування складських будівель та споруд) в землі сільськогосподарського призначення (під господарчими будівлями та дворами), яка розташована в межах населеного пункту на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в [PERSON] сільській раді Старобільського району. 24 жовтня 2012 року на сесії [PERSON] сільської ради прийнято рішення № 21/40 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із зміною цільового призначення [PERSON]О.» Відповідно до вказаного рішення із земель житлової та громадської забудови вилучено земельну ділянку площею 0,1587 га (капітальна 1 та 2 забудова 0,0351 га, під проїздами, проходами та площадками 0,1236 га) та передано [PERSON] для ведення особистого селянського господарства у власність вищезазначену земельну ділянку за рахунок земель [PERSON] сільської ради. 20 грудня 2012 року [PERSON] отримано державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку серії ЯМ №720931, який зареєстровано Відділом Держземагенства у Старобільському районі в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за № 442510001010090. Вказані рішення сесії, су вважає прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства України, підлягають скасуванню, а державний акт, виданий на їх підставі, має бути визнано недійсним і скасована його державна реєстрація. 03 листопада 2011 року головою [PERSON] сільської ради [PERSON] розглянута заява від його дружини [PERSON] щодо надання у власність земельної ділянки площею 0,1587 га для ведення особистого селянського господарства для обслуговування складських приміщень, які знаходяться за адресою: Старобільський район, с.Бутове, вул. К.Лібкнехта, 16а. 03 листопада 2011 року вказана заява [PERSON] була винесена [PERSON] на розгляд сесії [PERSON] сільської ради і за результатами розгляду було прийнято рішення №13/42 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що посвідчують право власності на земельну ділянку зі зміною цільового призначення гр. [PERSON] для ведення особистого селянського господарства», про що свідчить особиста резолюція [PERSON] на заяві. Рішенням сесії [PERSON] сільської ради № 21/40 від 24.10.2012 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення [PERSON] та земельна ділянка загальною площею 0,1587 га передана у власність останній. Однак [PERSON], як голова сільської ради, приймаючи участь у прийнятті рішення щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення для [PERSON], яка є його дружиною, будучи обізнаним із вимогами нормативно-правових актів у частині необхідності урегулювання конфлікту інтересів, належним чином не довів до відома сесії [PERSON] сільської ради про наявність у нього такого конфлікту інтересів. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на обєктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень. Згідно ч.1 ст. 121 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» у разі виникнення конфлікту інтересів протягом строку здійснення повноважень сільський, селищний, міський голова, секретар сільської, селищної, міської Ради, голова, заступник голови обласної, районної Ради зобовязаний негайно доповісти про це відповідній Раді та вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання конфлікту інтересів. Виходячи із загальних правил поведінки державного службовця, зокрема п. 3.6 розділу ІІІ, затверджених наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04.08.2010, у разі виникнення конфлікту інтересів у державного службовця, який входить до складу колегіального органу (комітету, комісії, колегії, Ради тощо), такий державний службовець не повинен брати участь у прийнятті рішення, якщо його неучасть не впливає на повноваження його органу. За результатами вищевказаної прокурорської перевірки, 23 березня 2014 року прокуратурою району складено протокол про вчинення адміністративного корупційного правопорушення стосовно голови [PERSON] сільської ради Старобільського району [PERSON] за порушення вимог ст. 14 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», відповідальність за яке передбачена ст. 172-7 КУпАП, який спрямовано до Старобільського районного суду для розгляду по суті. Відповідно до постанови суду від 27 березня 2014 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного корупційного правопорушення, передбаченого ст. 172-7 КУпАП, з накладанням на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 340 гривень, який було сплачено в повному обсязі. Постанова суду від 27 березня 2014 року набула чинності. При таких обставинах, рішення сесії [PERSON] сільської ради Старобільського району підлягають скасуванню, як такі що не відповідають вимогам діючого законодавства України, відповідно, державний акт, виданий на їх підставі, підлягає в судовому порядку визнанню недійсним, а його державна реєстрація підлягає скасуванню. На підставі вищевикладеного, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», ч. 1 ст. 121 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 3.6 розділу ІІІ Правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України № 214 від 04 серпня 2010 року, ст. ст. 203, 215, 216, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України,

Outcome: approved