Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, яким повернути їй її малолітнього сина [PERSON], [INFO], уродженця с. Мезенівка Краснопільського району Сумської області, відібраного за рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 20 січня 2015 року без позбавлення батьківських прав, з передачею дитини органам опіки та піклування. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час відпали причини, які призвели до відібрання від неї сина. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом погодився. Третя особа : адміністрація Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, надала суду заяву у якій з позовними вимогами погодилася та просла суд розглянути справу без участі її представника. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], батько дитини в свідоцтві про народження записаний за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.5). Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 20 січня 2015 року вирішено відібрати у [PERSON] її малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав, передавши дитину органам опіки та піклування та стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно (а.с.6-7). Підставами прийняття вказаного рішення було неналежне виконання позивачем батьківських обов'язків, незадовільні умови проживання дитини та залишення дитини без нагляду у загрозливих для життя та здоров'я дитини умовах - а саме: після чергової сварки з співмешканцем [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, позивач залишила дитину разом з п'яним співмешканцем і пішла з дому, внаслідок чого малолітній [PERSON] у холодну пору року тривалий час перебував на території села Мезенівка без догляду дорослих та бродяжив. 23 грудня 2014 року малолітнього [PERSON] поміщено до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області. З цього часу позивач [PERSON] постійно відвідувала сина у вказаному закладі, привозила йому солодощі та фрукти, цікавилася його станом здоров'я, вихованням, проявляла до нього теплі почуття. Дитина також дуже любить свою маму та емоційно близька до неї (а.с.9). Наразі дитина тимчасово проживає з позивачкою за місцем її проживання, що підтверджується довідкою Мезенівської сільської ради, згідно якої сільська рада гарантує, що в період до 31 серпня 2015 року сільською радою буде здійснюватися нагляд за малолітнім [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідки-характеристики виконкому Мезенівської сільської ради від 02 липня 2015 року , позивач з часу винесення рішення про відібрання у неї дитини, змінила свою поведінку і спосіб життя, займається веденням домашнього господарства, житло і господарські будівлі приведено в належний порядок, продуктами харчування сім'я забезпечена (а.с.8). З 26 травня 2015 року та станом на день розгляду справи в суді позивач перебуває на обліку у Краснопільському районному центрі зайнятості, як безробітна, отримує державну допомогу, що підтверджується довідкою Краснопільського РЦЗ №943 від 12.08.2015 року (а.с.12). Згідно довідки відділу державної виконавчої служби Краснопільського районного управління юстиції №2129/02-47 від 12.08.2015 року станом на 12.08.2015 року на виконанні у відділі ДВС не перебуває виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON],[INFO] (а.с. 16). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача [PERSON] та її співмешканця [PERSON] від 28 травня 2015 року, на час проведення обстеження, у будинку, де проживають останні, створені всі умови для проживання та розвитку дитини, ведеться домашнє господарство, доглядається птиця, кролі, обробляються городні ділянки площею 0,0128 га та 0,063 га. Зі слів сусідів [PERSON] спиртного не вживає, виконує домашні роботи, не бешкетує (а.с. 10-11). Виконавчий комітет Мезенівської сільської ради 05 червня 2015 року розглянувши заяву позивача щодо повернення сина, прийняв рішення за №16, відповідно до якого вирішив вважати за доцільне повернути малолітнього[PERSON] його матері [PERSON] (а.с.13). Згідно рішення №7/3 від 24 липня 2015 року комісія з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації вирішила надати висновок [PERSON], [INFO] для звернення до суду з питання повернення на виховання в сімейному оточенні її малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.14). Відповідно до висновку Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області №1523/02-21 від 27.07.2015 року, повернення на виховання в сімейному оточенні малолітнього [PERSON], [INFO] визнано таким, що відповідає інтересам дитини (а.с.15). Свідок [PERSON] суду пояснив, що в Мезенівській сільській раді розглядалося питання щодо повернення [PERSON] її сина. який був відібраний за рішенням Краснопільського районного суду за негативну поведінку позивачки. В даний час позивачка перебуває на обліку в Краснопільському центрі зайнятості. її співмешканець протягом семи місяців не зловживає спиртними напоями, у господарстві мається живність та продукти харчування. Позивачка проживає в квартирі, які придбала без оформлення документів. Син позивачки весь літній час проживає з нею. Зауважень, як до неї особисто, так і до її співмешканця, органи місцевої влади не мали і тому було прийнято рішення про доцільність повернення дитини в сім'ю позивачки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідка, думку прокурора, який вважає за доцільне повернути малолітнього [PERSON] його матері - позивачу по справі [PERSON], суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ст.151 Сімейного Кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 ст. 170 Сімейного кодексу України визначено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до ч.3 ст. 170 Сімейного Кодексу України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. В ході судового розгляду встановлено, що на час розгляду справи в суді відпали причини, які перешкоджали належному вихованню неповнолітнього [PERSON] його матір'ю - позивачем [PERSON], у позивача відбулося покращення соціально-побутових умов проживання, вона любить свою дитину та бажає брати участь у її вихованні, крім того, на даний час відсутні фактори ризику пов'язані з негативною поведінкою її співмешканця [PERSON]

Outcome: approved