Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором в сумі 432 344 грн. та судового збору в сумі 3 654,00 грн. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 12.08.2008 року між ВАТ КБ « Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Надра», в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/5/11/2008/980-К/74. Відповідно до умов п.п.1.1, 1.3 зазначеного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 126 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків 19,9 %, відсотків річних за строковим кредитом та 39,8 % річних за простроченим кредитом. Відповідно до п.п.4.1.1 договору позичальник повертає кредит та сплачує визначені договором платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок мінімально необхідного платежу відповідно до графіку повернення кредиту, який міститься в Додатку №1 до Договору та є невід»ємною його частиною. Кінцевий термін повернення кредиту - 11.08.2011 року. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій між банком та відповідачем [PERSON] укладений договір поруки , згідно з яким він зобов»язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань. Згідно п.п.1.1 - 1.4 договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає, як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов»язань, так і при невиконанні позичальником зобов»язання в цілому. Пункт 6.1.3 договору визначено, що кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються на сплату : · прострочені відсотки за користування кредитом ; · поточні відсотки за користування кредитом; · штрафні санкції за несплачені у строк відсотки ; · прострочена основна сума боргу - сума кредиту; · неустойка за неповернення у строк кредиту; · сума кредиту. Ст.9 договору визначає відповідальність за невиконання чи неналежне виконання сторонами своїх зобов»язань. Зокрема, п.п.9.1-9.2 визначено, що за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня; у разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБ , що діяла у період, за який сплачується пеня. Свої зобов»язання за договором банк виконав повністю, надавши відповідачеві [PERSON] кредитні кошти шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника, що підтверджується меморіальним ордером № 656 від 12.08.2008 року. В зв»язку з невиконанням зобов»язань за відповідачем [PERSON] станом на 13.11.2013 року обліковується заборгованість за кредитним договором № 6/5/11/2008/980-К/74 від 12.08.2008 року в розмірі 432 344,06 грн., яка складається з : · заборгованості за кредитом - 125 373,57 грн.; · заборгованості за відсотками - 255 727,01 грн.; · заборгованості за пенею - 51 243,48 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, в якій просили розглянути справу в їх відсутність. Позовні вимоги підтримали повністю. Проти заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з»явились. Про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав частково : в межах строку позовної давності заборгованість за кредитом - в сумі 20 322,48 грн., заборгованість за відсотками - в сумі 2017,58 грн. згідно доданого розрахунку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заперечення, в яких просив справу розглянути в його відсутність. В задоволенні позову до нього просив відмовити повністю, посилаючись на те, що позов пред»явлений до нього, як до поручителя понад строк існування зобов»язання поруки в порушення вимог чинного законодавства ( а.с.52-54). Суд, дослідивши докази, надані сторонами на підтвердження своїх позовних вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 12.08.2008 року між ВАТ КБ « Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «Надра», в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 6/5/11/2008/980-К/74. Відповідно до умов п.п.1.1,1.3 зазначеного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 126 000 грн. зі сплатою за користування кредитом відсотків 19,9 %, відсотків річних за строковим кредитом та 39,8 % річних за простроченим кредитом. Відповідно до п.п.4.1.1 договору позичальник повертає кредит та сплачує визначені договором платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок мінімально необхідного платежу відповідно до графіку повернення кредиту, який міститься в Додатку №1 до договору та є невід»ємною його частиною. Кінцевий термін повернення кредиту - 11.08.2011 року. Відповідно до умов п.п.4.1.1 кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків здійснюється на рахунок № 29095800818004 в відділенні № 11 філії ВАТ КБ «Надра» ХРУ, МФО 351834 згідно Графіку повернення кредиту та сплати відсотків, який є невід»ємною частиною цього договору. В графіку, який підписаний двома сторонами, було визначено дату погашення та суму виплат, що включає суму кредиту та відсотки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договор є обов»язковим для виконання сторонами ( ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення,зміну або припинення цивільних прав та обов»язків ( ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов»язання - це правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених договором, можливих штрафних санкцій між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки , згідно з яким він зобов»язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов»язань. Згідно п.п.1.1 - 1.4 договору поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й позичальник. Позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає, як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов»язань, так і при невиконанні позичальником зобов»язання в цілому. Пункт 6.1.3 договору визначено, що кошти для погашення заборгованості в першу чергу направляються на сплату : · прострочені відсотки за користування кредитом ; · поточні відсотки за користування кредитом; · штрафні санкції за несплачені у строк відсотки ; · прострочена основна сума боргу - сума кредиту; · неустойка за неповернення у строк кредиту; · сума кредиту. Ст.9 договору визначає відповідальність за невиконання чи неналежне виконання сторонами своїх зобов»язань. Зокрема, п.п.9.1-9.2 визначено, що за порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня;у разі порушення строків сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ , що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним з видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений стронами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і строк ( термін) виконання зобов»язання» ( ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо в зобов»язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними, кінцевий строк повернення кредиту - до 11 серпня 2011 року (п.1.1 кредитного договору), так і строки виконання зобов»язань з погашення платежів і процентів - щомісяця відповідно до графіку, який є невід»ємною частиною договору ( п.4.1.1 договору). Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.5 ст.261 ЦК України за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов»язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли почалося його виконання. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. В разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу (до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов»язання) має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики разом із нарахованими процентами відповідно до ст. 1048 ЦК України, що підлягає сплаті. Не сплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності за кожним із платежів. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та сплата процентів повинні здійснюватись позичальником частинами відповідно до графіку кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобов»язань. Стаття 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Позовна заява була направлена до суду позивачем цінним листом 10.04.2014 року, про що свідчить поштовий штемпель на опису цінного листа (а.с. 26) Виплата зобов»язань за договором повинна була проводитись за графіком визначеними платежами щомісячно, починаючи з 12.09.2008 року. Суд вважає, що позивачем пропущений строк загальної позовної давності - три роки. Стягнення з відповідача може бути проведено згідно з графіком починаючи з 12.04.2011 року. Згідно наданого представником відповідача [PERSON] розрахунку сума простроченого зобов»язання по договору згідно з графіком складає 22 340 грн.06 коп., а саме : заборгованість за кредитом в сумі 20 322 грн.48 коп., заборгованість за відсотками в сумі 2017 грн.58 коп. ( а.с. 107 ) Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Суд вважає, що останній платіж по графіку повинен був відбутися 11 серпня 2011 року, а тому строк подання позовної заяви про стягнення пені сплинув 12 серпня 2012 року. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що за заявою відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] необхідно застосувати строк позовної давності. Позовні вимоги банка до [PERSON] необхідно задовольнити частково в межах строку позовної давності. З відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 20 322 грн.48 коп. та заборгованість за відсотками в сумі 2017 грн.58 коп., а всього 22 340 грн.06 коп. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] не підлягають до задоволення повністю з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов»язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за цим договором, строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення зобов»язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов»язання у повному обсязі або в зв»язку з застосуванням права про повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише сплата чергового платежу. Пред»явлення вимоги до поручителя є як направлення та вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред»явлення до нього позову в судовому порядку. При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов»язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов»язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно якої строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Порука припиняється в зв»язку з закінченням строку, який надається кредитору для пред»явлення вимоги поручителю. Вказаний строк може бути передбачений в договорі (договірний строк) або визначений в законі (законний строк). Відповідно до п.1.3 кредитного договору NN 6/5/11/2008/980-К/74 від 12.08.2008 року позичальник мав виконати свої зобов»язання за кредитом не пізніше 11 серпня 2011 року. Відповідно до п.5.3 договору поруки від 12.08.2008 року порука припиняється з припиненням всіх зобов»язань позичальника по зазначеному кредитному договору. Отже кредитор мав пред»явити вимогу до відповідача [PERSON] як до поручителя на протязі шести місяців від зазначеного терміну виконання зобов»язань позичальником, тобто від 11.08.2011 року. Будь-яких додаткових угод щодо продовження строків зобов»язань відповідач [PERSON] не укладав. В зобов»язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної відсоткової ставки чи продовження терміну дії зобов»язання навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов»язань перед банком ( ч.1 ст.559 ЦК України). Враховуючи, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування ( дії) самого зобов»язання поруки (преклюзивність строку), необхідно зазначити, що і право кредитора, і обов»язок поручителя по його закінченню припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Використаний в ч.4 ст.559 ЦК України термін «вимога» необхідно тлумачити в широкому значенні, маючи на увазі будь-яку вимогу кредитора до поручителя, в тому числі і позовну. Тому навіть, якщо в межах строку дії поруки, була пред»явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов»язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Суд вважає, що позов до [PERSON] пред»явлений позивачем понад строк існування зобов»язань поруки, а тому не підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 223 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial