Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на спадкове майно у розмірі 12046,32 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 року становить 270161,61 грн. та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судове засідання подав заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13.02.2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір надання споживчого кредиту № 11117131000, згідно з яким ПАТ «Укрсиббанк» надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 27\~197 доларів США у строк до 13.02.2007 до 13.02.2014 року. 06.03.2010 року позичальник [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть від 02.04.2010 року. На момент смерті позичальника існувала заборгованість. 28.03.2011 року за № 138/30-81/523 Банк направивши на адресу Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу претензію до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором № 11117131000 у розмірі 12046,32 дол. США, та просив нотаріуса довести до відома спадкоємців. Відповідно до ст.ст.1218,1219,1282 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Обов`язок по поверненню кредиту не є особистим зобов`язанням та не припиняється внаслідок смерті позичальника. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ст.. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, так як між спадкоємцями та кредитором іншої домовленості не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно,яке було передане спадкоємцям у натурі. Після смерті позичальника кредит погашався частково, однак у повному обсязі не погашений. На момент звернення до суду спадкоємець [PERSON] не виконала вимоги банку щодо погашення боргу одноразовим платежем. Станом на 09.09.2015 року заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 11117131000 від 13.01.2007 року складає 12046, 32 доларів США,що за курсом НБУ станом на 09.09.2015 року складає 27016,61 грн. Таким чином, в судовому засіданні знайшло підтвердження той факт, що зобовязання за кредитним договором не виконуються, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими.

Outcome: approved