Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач, ПАТ «Дельта Банк», у травні 2014 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 001-03283-051112 від 05 листопада 2012 року, яка склалася станом на 17 січня 2014 року, у сумі 20646 гривень 63 копійок, та судових витрат у сумі 243 гривень 60 копійок (а. с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі кредитного договору № 001-03283-051112 від 05 листопада 2012 року, [PERSON] був відкритий картковий рахунок [NUMBER] із кредитним лімітом у розмірі 15 000 гривень. Відповідачка зобов'язувалась погашати кредит, сплачувати відсотки за користування ним і комісію, у терміни та на умовах, передбачених угодою. Позивач свої зобов'язання виконав, відкривши [PERSON] картковий рахунок [NUMBER]. Однак відповідачка своїх обов'язків за угодою не виконує, так як отримані кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 17 січня 2014 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 20646 гривень 63 копійок, яку прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 243 гривень 60 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити, пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідачка вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явилась, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 21,25, 27-29, 32-38). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 листопада 2012 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-03283-051112, згідно з якою позичальниці надано кредит у сумі 15000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 17 січня 2014 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 20646 гривень 63 копійок, яка складається з наступного: тіло кредиту у сумі 11550 гривень 00 копійок, прострочене тіло кредиту 3168 гривень 57 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 5928 гривні 06 копійок (а.с. 14). Судовий збір становить 243 гривень 60 копійок (а.с.1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позивальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Сторони уклали кредитний договір на суму 15000 гривень 00 копійок. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів та відсотків, нарахованих за час користування ними, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із позичальника, і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з позичальника за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved