Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивач - представник ПАТ [PERSON] Аваль [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 2794440, 95 грн., за кредитним договором №010/03-3/182-М від 07 липня 2008 року та стягнення судового збору у розмірі 3 654 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 07 липня 2008 року між ПАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] укладено кредитний договір №010/03-3/182-М, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 000 доларів США, під 14,5% відсотків річних, з кінцевим терміном погашення до 06 липня 2018 року. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, між ПАТ [PERSON] Аваль та відповідачем [PERSON] - 11 липня 2008 року укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлова будівля, магазин промислових товарів, офіс, складські приміщення, загальною площею 1064,3 кв.м., яка знаходиться за адресою м.Мукачево, вул.Ужгородська,192 Закарпатської області та яка належить відповідачу по справі, на підставі рішення №224 МВК від 09 жовтня 2007 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 жовтня 2007 року виданого Мукачівським управлінням міського господарства. У звязку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, станом на 17 серпня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 123 831, 81 доларів США, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON], а також пеню в розмірі 61 946,81 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.. Позивач - представник ПАТ [PERSON] Аваль [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи, судовою повісткою в порядку статті 74 Цивільно - процесуального кодексу України, причину неявки суд не повідомив. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 липня 2008 року між ПАТ [PERSON] Аваль та [PERSON] укладено кредитний договір №010/03-3/182-М, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 300 000 доларів США, під 14,5% відсотків річних, з кінцевим терміном погашення до 06 липня 2018 року (а.с.4-8). Копією Меморіальних ордерів №3 від 16 липня 2008 року та №54 від 17 липня 2008 року, стверджується, що відповідач [PERSON], отримав грошові кошти в розмірі 64 000 доларів США та 234 000 доларів США - в повному обсязі (а.с.20-21). -2- Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №010/03-3/182-М від 07 липня 2008 року, станом на 17 серпня 2015 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість в розмірі - 126639,13 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 2794440,95 гривень, з яких: 117 249,17 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 2587240,47 гривень - заборгованість по кредиту; 6582,64 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 145253,67 гривень - заборгованість за відсотками; 2807,32 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 61946,81 гривень - пеня (а.с.22-24). Згідно статтей 526, 527 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до пункту 12 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 статті 533 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до частини 3 статті 533 Цивільного кодексу України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У Постанові Верховного суду України від 16 вересня 2015 року у справі за № 6-190цс15 вказано про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягнення заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземні валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем [PERSON], а останній належним чином не виконав умови кредитного договору №010/03-3/182-М від 07 липня 2008 року, і тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved