Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі № [ADDRESS] (кол. Леніна) в м. Балаклія Харківської області. Вказує про те, що вона є власником житла, а відповідач, яка є її дочкою, фактично близько вісімнадцяти років без поважних причин не проживає в квартирі, ніякий витрат по оплаті комунальних послуг і утриманню житла не несе, проживає за іншою адресою, добровільно знятися з реєстрації не бажає, в зв'язку з чим позивач не може повною мірою розпоряджатись своїми правами власника, позбавлена можливості належним чином оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг. Відповідачем за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 16) було отримано копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовну заяву з доданими до неї документами, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 22), однак в строк, встановлений судом, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надала. Тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач згідно свідоцтва про власність на житло від 10.12.1998р. є одноособовою власницею квартири № [ADDRESS] (кол. Леніна) в м. Балаклія Харківської області (а.с. 11). Як вбачається з копії паспорта МТ 256352, виданого Балаклійським РСГУДМС України в Харківській області 24 жовтня 2012 року, та довідки виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області від 22.03.2018р., відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (Соборна) б. 26 кв. 27 з 09.08.2000р. (а.с. 8-10, 12). Згідно до акту обстеження від 28.03.2018р. відповідач за вищевказаною зареєстрованою адресою місця проживання фактично не проживає з 2000 року, що підтверджено свідками: [PERSON] і [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі понад один рік, втратила зв'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, який є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved