Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Євроінст Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 63630 грн., мотивуючи тим, що останній визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінст Україна» в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує і просив суд розглядати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 листопада 2011 року між позивачем та ТОВ «Класт» було укладено Договір №023003-2105-1000005 добровільного страхування наземного транспорту за програмою страхування «Розумне КАСКО Плюс», за яким були застраховані майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla, д.н.з. [NUMBER] . 01 серпня 2018 року на а/д Н-02 Тернопіль-Львів-Рава Руська відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі працівника Страхувальника [PERSON] та [PERSON] , який, керуючи власним транспортним засобом Mercedes-Benz, д.н.з [NUMBER] , не виконав вимоги дорожньої розмітки «1.1» (вузька суцільна лінія), здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із застрахованим ТЗ, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 27.08.2018 р. по справі № 595/1251/18 встановлено, що ДТП відбулася внаслідок порушення відповідачем [PERSON] . Правил дорожнього руху. Зазначеною постановою визнано відповідача винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, скоєння ДТП з вини відповідача [PERSON] доказуванню в даній справі не підлягає. 02.08.2018 року позивач отримав від Страхувальника повідомлення № 19063 про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування. Позивачем на підставі Калькуляції Audatex 19063k від 06.08.2018 року було складено Страховий акт №19063/18, відповідно до якого сума страховоговідшкодування за Договором страхування склала 63 063,00 грн. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 УК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За загальним правилом відповідальність за заподіяну шкоду несе особа, яка її завдала. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), вона відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Водночас правила регулювання деліктних зобов`язань (зобов`язання із завдання шкоди) допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала її, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно- правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон про ОСЦПВ). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавана шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди в передбаченому Законом про ОСЦПВ порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього (п.69 Постанови Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 755/18006/15-ц). Згідно з п. 22.1. ст. 22 Закону про ОСЦПВ страховик у межах страхових сум зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, якщо настав страховий випадок. Із платіжного доручення №12137 від 20.08.2018 року вбачається, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перераховано ТОВ «ГрандМотор» 63630 (шістдесят три тисячі шістсот тридцять) грн. Відповідно до абзацу г) підп.1.1 ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспорнтного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди не повідомив страховика протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 01.08.2018 року, транспортний засіб Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , відповідно до інформації, що міститься в Централізованій базі даних МТСБУ, не був застрахований за жодним договором обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Оскільки винуватою особою в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано саме відповідача [PERSON] , який керував транспортним засобом, то вказане свідчить про те, що до позивача переходить право вимоги до такої особи на відшкодування сплаченого страхового відшкодування. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки вони є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами. Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved