Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач ПАТ комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 06 червня 2012 року між ним та відповідачкою було укладено додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13 378,39 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказує на те, що, відповідачка порушила умови даного договору і станом на 19 травня 2014 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 25 242,79 гривень, яка складається із заборгованості за кредитним договором - 13069,07 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 434,79 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 11 437,35 гривень, залишок за несплаченим штрафом - 301,58 гривень. А тому просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача Зюлковська Л.В. в судове засідання не з'явилася, проте від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляла і не просила суд відкласти розгляд справи. За таких обставин, за згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 червня 2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачкою [PERSON] було укладено додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості за договором про надання банківських послуг від 10.09.2008 року SAMDN34000023347106 та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13 378,39 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Сторони домовилися, що щомісячний платіж становить 485,34 грн., остаточне погашення заборгованості 15 червня 2015 року, позивальник за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 06 червня 2012 року розмір заборгованості за кредитним договором станом на 19 травня 2014 року становить 25 242,79 гривень, яка складається із заборгованості за кредитним договором - 13 069,07 гривень, заборгованості по процентах за користування кредитом - 434,79 гривень, заборгованість по пені за несвоєчасне виконання зобов'язання за договором - 11 437,35 гривень, залишок за несплаченим штрафом - 301,58 гривень. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згiдно ст.526 ЦК України зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими і такими, що мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: approved