Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 28.07.1970 року по 29.04.1972 року, з 17.12.1974 року по 18.09.1975 року, з 20.02.1979 року по 19.10.1981 року, з 16.08.1988 року по 01.04.2011 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе». Звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію. Рівень виробничого шуму, загазованості на робочому місці, де він працював, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи з підвищеним рівнем виробничого шуму та загазованості на робочому місці позивач отримав професійне захворювання у вигляді: хронічне обструктивне захворювання легень токсико-пилової етіології другої стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 28.08.2014 р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (І\\/ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалої дії шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 28.08.2014 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ, що підтверджується п. 7 акту № 110 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.09.2014року та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3. Відповідно до акту огляду МСЕК від 19.11.2014 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 50%. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 15000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним позивачем в позовній заяві. Наполягав на задоволенні позовних вимог позивача. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею в запереченні на позовну заяву. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв'язку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивач з 28.07.1970 року по 29.04.1972 року, з 17.12.1974 року по 18.09.1975 року, з 20.02.1979 року по 19.10.1981 року, з 16.08.1988 року по 01.04.2011 року перебувала у трудових відносинах з ВАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе». (а.с.4-6) Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач [PERSON] отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 110 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 19.09.2014 року (а.с.10), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 19.11.2014 р. ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 50%. (а.с.12) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представника відповідача, що ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» не порушувало законних прав позивача, оскільки в п. 19 акту розслідування професійного захворювання № 110 від 19.09.2014 року, складеного комісією з розслідування професійного захворювання відносно [PERSON], не встановлено порушень нормативних актів про охорону праці та не визначені посадові особи, які допустили такі порушення. Оскільки даний акт розслідування професійного захворювання [PERSON] не оскаржив, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством його прав. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем жодного доказу, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності, набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 7500 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial