Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 11.01.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість 20102,04 грн., яка складається з наступного: 2380,57 грн. - заборгованість за кредитом; 16288,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 933,43 грн. - штраф (процентна складова). На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20102,04 грн. за кредитним договором №б/н від 11.01.2006 року. Крім того, просять стягнути з відповідача судовий збір. В судове засідання представник позивача не зявився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог за кредитним договором №б/н від 11.01.2006 року та судовий збір, а також не заперечують щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи судом. Представник відповідача, будучи присутнім в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Просив суд застосувати терміни позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову, оскільки сторонами в укладеному договорі строк позовної давності не узгоджувався та вказав на те, що позивач в період часу з липня 2006 року по жовтень 2017 року з вимогами про повернення заборгованості до відповідача не звертався. Також надав суду заяву, згідно якої просить справу слухати у його відсутність, вимоги заяви про застосування строків позовної давності підтримує та просить суд відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]відповідно до укладеного договору №б/н від 11.01.2006 року отримав кредит у розмірі 5800,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.8) та наданою позивачем довідкою про умови кредитування. На підставі вказаного договору відповідачу [PERSON] було відкрито картковий рахунок №5457082994433898, що підтверджується довідкою позивача (а.с.28), зі строком дії кредитної карти до 12 місяця 2008 року. При цьому позивач вказує, що у відповідача [PERSON] станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість 20102,04 грн., яка складається з наступного: 2380,57 грн. - заборгованість за кредитом; 16288,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 933,43 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.6-7). При цьому з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку позичальника, наданих позивачем вбачається, що відповідачем останній платіж в рахунок погашення заборгованості було здійснено 14.10.2011 року (а.с.6, а.с.26-27). Відповідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В частині 3 статті 267 ЦК України вказано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положення ч.4 статті 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник позивача не надав доказів того, що вони не пропустили строк позовної давності. При цьому судом встановлено, що заява представника відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог позивача з проханням повністю відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у позові у звязку зі спливом позовної давності заявлена представником відповідача до винесення рішення і у відповідності до вимог цивільного та цивільно-процесуального законів України. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» зазначено що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному звязку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У звязку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно вимог ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищенаведеного, анкета-заява і умови, і правила надання банківських послуг, що додавались до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п.1 ст. 634 ЦК України. В анкеті-заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить його підпис в заяві. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідно до п.3 Правил користування платіжною карткою, термін дії картки зазначений на лицьовій стороні Картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (п. 3.1.1); по закінченню терміну дії відповідна картка продовжується Банком на новий термін, якщо раніше не надійшла письмова заява Держателя про закриття Картрахунку (п. 3.1.3). При цьому, судом встановлено, що в порушення умов п.3.1.3 Правил користування платіжною карткою строк дії платіжної картки відповідачу позивачем продовженим не був. В свою чергу, з довідки позивача (а.с.28) вбачається, що строк дії кредитної карти - до 12 місяця 2008 року. У п.5.4 Правил користування платіжною карткою передбачено, що строк погашення кредиту в повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. При цьому позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, банком з позичальником було узгоджено будь-які інші строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів. 13 жовтня 2017 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з вищевказаним позовом. Таким чином судом встановлено, що строк позовної давності для ПАТ КБ «ПриватБанк» на момент подання позову до суду минув. Останній строк подання позову для позивача був 14 жовтня 2014 року. Тому суд вважає, що позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню у звязку зі спливом строку позовної давності. Згідно вимог статті 141 ЦПК України\~стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed