Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини до 1200 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням суду з [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 30 гривень щомісячно. Через такий мізерний розмір аліментів, який не відповідає визначеному на законодавчому рівні мінімуму, дитина фактично перебуває виключно на її утриманні. Самостійно утримувати сина їй вкрай тяжко, оскільки на своєму утриманні вона має ще дві дитини від інших шлюбів, а єдиним її доходом є соціальна допомога. Їх син потребує значних коштів на придбання одягу, взуття, ліків, продуктів харчування, шкільного приладдя, однак відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою з належним станом здоров'я та тривалий час працює за кордоном без укладення трудового договору і має стабільний дохід. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся у встановленому порядку, у тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, про час та місце розгляду справи був обізнаний, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Із копії свідоцтва серії [NUMBER] встановлено, що сторони розірвали укладений між ними шлюб 19.11.2009 року. Сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER]. За рішенням Любомльського районного суду від 26.10.2009 року з відповідача, починаючи з 15.09.2009 року, щомісячно стягуються аліменти в розмірі 30 гривень на утримання неповнолітнього сина. Згідно копії довідки Головненської селищної ради від 03.05.2018 року неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю по [ADDRESS]. Цією ж довідкою стверджено, що на утриманні позивача, окрім сина [PERSON], перебуває ще дві дитини - син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії довідки Любомльського центру зайнятості від 17.05.2018 року, позивач на обліку як зареєстрована безробітна не перебуває. Відповідно до копії довідки Любомльського районного управління соцзахисту від 17.05.2018 року позивач отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям в сумі 3815,46 гривень на місяць. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. З 2009 року, тобто моменту присудження з відповідача аліментів, дитина підросла і витрати на її утримання значно збільшилися. Крім цього, у позивача з цього часу у 2012 та 2015 роках народилося ще дві дитини. Суд вважає, що визначений судовим рішенням від 26.10.2009 року розмір аліментів на даний час є вкрай незначним, оскільки зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, що у свою чергу свідчить про погіршення майнового стану одержувача аліментів, відповідно - позбавлення її можливості забезпечити належне утримання дитини. У ч.2 ст.182 СК України в редакції Закону України №2475-VІІІ закріплено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сину сторін виповнилось 11 років. Згідно із Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік» з 01 липня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить1944 гривні, з 01 грудня - 2027 гривень. З наведеного слідує, що відповідач сплачує аліменти у значно меншому розмірі, ніж гарантований чинним законодавством. Мінімальний розмір аліментів на утримання дитини сторін станом на дату розгляду справи становить 972 гривні, з 01 грудня - 1013,50 гривень. Отже, стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у суттєво меншому мінімальному розмірі не спроможне забезпечити його достатній і належний рівень гармонійного розвитку, тому призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення та є підставою для збільшення їх розміру. Аналізуючи встановлені у справі фактичні обставини та законодавчі приписи, суд вважає заявлений розмір аліментів обгрунтованим, оскільки він наближений до мінімального і, на думку суду, на мінімально достатньому рівні забезпечить виконання відповідачем батьківського обов'язку, а також відповідатиме закріпленим у ч.9 ст.7 СК України засадам справедливості, добросовісності, розумності. Таким чином, позов підлягає повному задоволенню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved