Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач предявив даний позов і просить визнати недійсним п.9.3.2 договору довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою від 22 вересня 2011 року між ДП Переяслав-Хмельницький держаний агролісгосп та ТОВ Хайтек Сервіс. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача до суду не зявився. на адресу суду надіслав заяву в якій позов визнав та просив розглянути справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, а також дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 14 вересня 2011 року головою Київської обласної державної адміністрації було видано розпорядження №1006 Про виділення лісової ділянки у довгострокове тимчасове користування ТОВ Хайтек Сервіс. 22 вересня 2011 року між ДП Переяслав-Хмельницький держаний агролісгосп та ТОВ Хайтек Сервіс, засновником якого є позивач, було укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою. Згідно вище вказаного договору ТОВ Хайтек Сервіс надано в платне користування лісову ділянку для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей площею 0,95 га. строком на 49 років. На підставі відповідних дозволів на даній ділянці було збудовано шість будинків, за виготовленими проектами, у відповідності до будівельних норм та правил, з підключенням водних комунікацій. Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області всі шість будинків прийнято в експлуатацію. На будинки виготовлено технічну документацію технічні паспорти СБ-1163, СБ-1164, СБ-1165, СБ-1166, СБ-1167, СБ-1168. Згідно до норм чинного законодавства у позивача виникла необхідність в державній реєстрації вказаних будівель, однак після звернення до реєстраційної служби йому було відмовлено в зв'язку з тим, що згідно п.9.3.2 договору, на вказаній земельній ділянці можливе зведення тільки тимчасових споруд. Згідно ст. 51 Земельного Кодексу України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонів, обєктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, інших аналогічних обєктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших обєктів стаціонарної рекреації. Таким чином спорудження тимчасових споруд, а не капітальних будівель на вказаній земельній ділянці п.9.3.2 договору, унеможливлює цільове використання даної ділянки товариством, за цільовим призначенням, згідно статутної діяльності. Відповідно до ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цільовому законодавству. А також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 229 Цивільного Кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Зясувавши всі обставин при справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, оскільки він ґрунтується на законних підставах. На основі викладеного,

Outcome: approved