Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки на час її навчання в розмірі 1/8 частини від всіх видів його доходів щомісячно, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач позов підтримав повністю, представник відповідача заперечував проти позову, оскільки матеріальне становище відповідача не дозволяє сплачувати аліменти через необхідність здійснення витрат на оренду житла, харчування, одяг, а також у зв'язку із створенням іншої сім'ї. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Запорізького державного медичного університету від 21.09.2016 року №9085 [PERSON] є студенткою ІІ курсу денної форми навчання, строк закінчення навчання 30 червня 2021 року, стипендію не отримує. Згідно квитанції від 28.078.2016 року [PERSON] сплачено за проживання в гуртожитку 3960 грн.00 коп., згідно товарного чеку №21 від 25.07.2016 року за обстеження та лікування в офтальмологічному кабінеті сплачено 1400 грн.00 коп. Згідно довідки від 27.10.2016 року №1131/06-03 з Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів нарахована заробітна плата відповідача за останні сім місяців з лютого 2016 року по серпень 2016 року перевищує середню заробітну плату за місяць у Миколаївській області. Згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач з 2003 року є співвласником квартири в смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За змістом ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що [PERSON] не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дитині, позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому посилання представника відповідача на необхідність витрат на харчування і одяг як на підставу для відмови у задоволенні позову є неспроможними, оскільки це є природними потребами і не знімає обов'язку із утримання дитини. Доказів створення відповідачем нової сім'ї суду не надано, як відсутні і докази на підтвердження здійснення витрат на комунальні послуги з утримання належної йому на праві власності квартири у смт.Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області. Копії договорів оренди квартири від 15.09.2015 року та від 15.08.2016 року, які, на думку представника відповідача, засвідчують неможливість надавати утримання дитині через витрати на оренду житла, є недопустимими доказами, оскільки відомостей про реєстрацію зазначених договорів у виконавчому комітеті Миколаївської міської ради відповідно до ст.158 Житлового кодексу Української РСР не надано. Окрім того, саме лише укладення договору не свідчить про його виконання, а будь-яких доказів про розрахунки відповідача та орендодавця квартири суду також не надано. Стягнення з відповідача аліментів за рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.05.2016 року на утримання другої спільної із позивачем дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку(доходу) також не є перешкодою для задоволення позову, оскільки загальний розмір усіх відрахувань із його заробітної плати не перевищуватиме встановленого ст.128 Кодексу законів про працю україни. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, його має бути стягнуто з відповідача в дохід держави. На підставі ст. ст. 182, 199 СК України,

Outcome: approved