Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач ПАТ ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за договором № б/н від 09.04.2008 року в сумі 23891,06 грн. В обґрунтування позову позивач стверджує, що заборгованість в сумі 23891,06 грн., виникла внаслідок порушення відповідачем договірних умов щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Позивач стверджує, що відповідач незаконно не виконує власних зобов'язань щодо погашення отриманого кредиту і відсотків за користування ним. Позивач стверджує, що відповідно до умов укладеного з відповідачем договору від 09.04.2008 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за вищевказаним договором відповідач станом на 14.10.2013 року має загальну заборгованість за кредитом - 23891,06грн., у тому числі: - 2937,00 грн. - заборгованість за кредитом; - 12620,20 грн. - заборгованість за відсотками; - 6720,00 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 1113,86 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по вищевказаному кредитному договору в грошовій сумі 23891,06 грн. і судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю і просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач позов визнала частково і пояснила, що 09.04.2008 року вона дійсно отримала від позивача ПАТ ПриватБанк» кредит в розмірі 3000 грн. і віддала дані кошти знайомій жінці, яка пообіцяла їй платити по кредиту, проте згодом дізналася, що дана особа не платить по кредиту. Також показала суду що і вона також не платила по даному кредиту, оскільки погашення кредиту повинна була здійснювати та особа якій вона передала кошти. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини і відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до умов укладеного з відповідачем договору № б/н від 09.04.2008 року, відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач порушила умови договору що призвело до утворення заборгованості по даному кредитному договору. Судом встановлено, що розмір та порядок нарахування позивачем сум заборгованості відповідає умовам кредитного договору від 09.04.2008 року № б/н. В обґрунтування фактичного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок від 14.10.2013 року, з якого вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача станом на 14.10.2013 року складає 23891,06 грн. з яких заборгованість за тілом кредиту - 2937 грн., заборгованість за відсотками - 12620,20 грн., заборгованість з комісії - 6615 грн, заборгованість з штрафів - 1613,86 грн. Крім того, судом з розрахунку встановлено, що останні платежі визначені кредитним договором внесено відповідачем на погашення: кредиту - 12.06.2008 року; відсотків - 12.06.2008 року, комісії - 12.06.2008 року. (а.с.5-10). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими факти укладення між позивачем і відповідачем кредитного договору від 09.04.2008 року № б/н та отримання і використання останнім кредитних коштів в сумі 3000 грн., а також вважає доведеними твердження позивача про наявність простроченої заборгованості за вказаним кредитом станом на 14.10.2013 року у сумі 23891,06 грн., оскільки ці факти не спростовані відповідачем та підтверджуються письмовими матеріалами справи. Крім того, суд вважає встановленим, що право пред'явити вимогу про виконання зобов'язань щодо сплати платежів визначених кредитним договором виникло у позивача на погашення: відсотків - 12.06.2008 року, комісії - 12.06.2008 року, оскільки у вказані дати відповідачем було внесено останні платежі за визначеними договором видами платежів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - зміна умов зобов'язання. Відповідно до ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України спеціальна (скорочена ) позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Як випливає з правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року у справі № 6-116 цс 13 перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав власних зобов'язань за договором. В той же час, суд, з урахуванням заявленої відповідачем вимоги про застосування строку позовної давності, відсутності клопотання позивача про поновлення строку позовної давності пропущеного з поважних причин, відмовляє останньому у стягненні заборгованості за кредитом: на погашення відсотків в сумі - 5107,24 грн.; на погашення комісії - 2940 грн., оскільки визнає, що з часу виникнення у позивача права на звернення з позовом щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, сплив встановлений ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності тривалістю у три роки. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд визнає, що підлягає зменшенню розмір штрафу з -1613,86 грн., встановленого згідно п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг та визначеного у відсотковому виразі (5%) від суми позову до 1211,50 грн.. За таких обставин, суд визнає, що відповідач [PERSON] допустила істотні порушення умов кредитного договору від 09.04.2008 року № б/н і всупереч вимог ст. ст. 526,610,611,1054 ч.1 ЦК України не виконала законних вимог позивача щодо своєчасного повернення заборгованості за договором, тому ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в загальному розмірі 15441,46 грн. (23891,06 - 5107,24 - 2940 - 402,36 = 15441,46). Суд відмовляє у стягненні заборгованості за відсотками в розмірі - 5107,24 грн., комісії в розмірі - 2940 грн. через сплив строку позовної давності та відповідно у стягненні штраф у розмірі - 402,36 грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог - 145,73 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: partial