Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» інфляційні втрати, пов`язані з невиконанням двох судових рішень: рішення Апеляційного суду Київської області від 23.05.2013р. , яким його було поновлено на роботі і стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2011р. по 23.05.2013р. в сумі 35584,92грн., інфляційні втрати за період з 1.06.2013 по 31.12.2018р. становлять за підрахунками позивача 54053,49грн.; рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2016р., яким на його користь було стягнуто з Ліквідаційної комісії з припинення діяльності КП Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» середній заробіток за затримку виконання рішення про поновлення на роботі (рішення від 23.05.2013р.) за період з 24.05.2013р. по 31.10.2016р. в сумі 54380,16грн.; інфляційні втрати за період з 1.11.2016 по 31.12.2018р. становлять за підрахунками позивача 15335,20грн. Позовні вимоги вмотивовані тим, що вказані судові рішення до даного часу не виконані, вказані у рішеннях суми на його користь відповідачем не виплачені і знецінені частково у зв`язку з інфляцією. В судовому засіданні позивач з даного приводу пояснив, що вказані судові рішення до даного часу не виконані, він не поновлений на роботі і вказані у рішеннях суми на його користь відповідачем не виплачені і знецінені частково у зв`язку з інфляцією. Просив позов задовольнити. Від відповідача КП «Служба замовника» за підписом голови ліквідаційної комісії з припинення діяльності комунального підприємства [PERSON] (він же третя особа), подано відзив (одночасно письмові пояснення третьої особи), в яких відповідач і третя особа позову не визнали, подали заяву про розгляді справи у їх відсутності. Відповідач і третя особа послались на те, що рішенням Броварської міської ради від 5.03.2015р. радою вирішено припинити діяльність даного КП шляхом ліквідації, утворити ліквідкомісію по припиненню діяльності КП. Рішенням від 24.12.2015р. міською радою розпочато процедуру ліквідації, затверджено проміжний ліквідаційний баланс та виявлено неплатоспроможність підприємства розрахуватись з кредиторами, наслідком чого має бути подання заяви до господарського суду про визнання боржника банкрутом. У підприємства, що ліквідується, відсутні кошти, тому воно не має можливості розрахуватись по боргам перед кредиторами, вимоги яких подані та визнані у визначений термін; позивач є серед заявлених і визнаних кредиторів. На даний час ліквідаційна комісія готує позов до господарського суду про визнання підприємство банкрутом, але такий позов на даний час не поданий, підприємство не ліквідоване. Відповідач не заперечує того факту, що рішення на користь позивача [PERSON] на даний час не виконане. Судом встановлено такі обставини: Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23.05.2013р. позивача було поновлено на роботі в Комунальному підприємстві Броварської міської ради Київської області «Служба замовника», зобов`язано відповідача внести запис до трудової книжки про визнання недійсним запису про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України, стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2011р. по 23.05.2013р. в сумі 35584,92грн. Рішення набрало законної сили 23.05.2013р. , з даної дати підлягало виконанню. З відповіді Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 17.07.2018 - є виконавче провадження АСПВ 38604543, відкрите за виконавчим листом 2-1483 від 21.06.2013р. про стягнення з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2011р. по 23.05.2013р. в сумі 35584,92грн. З відповіді Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 10.05.2019 - виконавче провадження АСПВ 38604543, відкрите за виконавчим листом 2-1483 від 21.06.2013р. про стягнення з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 17.03.2011р. по 23.05.2013р. в сумі 35584,92грн. Державним виконавцем 5.02.2016р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з призначенням процедури ліквідації боржника., заборгованість не було погашено перед стягувачем. Згідно наданої Постанови від 5.02.2016р. - закінчено виконавче провадження у зв`язку з призначенням процедури ліквідації боржника. Зазначено, що у разі ліквідації боржника документ надсилається ліквідатору для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. дана постанова не скасована, стягувачем, боржником не оскаржувалась. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2016р. задоволено позов [PERSON] до Ліквідаційної комісії з припинення діяльності Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника», стягнуто з Ліквідаційної комісії на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2013р. по 31.10.2016р. в сумі 54380,16грн. і судовий збір. Рішення є таким, що набрало законної сили, є чинним на даний час. Постановою від 28.12.2016р. відкрито виконавче провадження АСПВ 53211582, за виконавчим листом 361/1601/16-ц від 31.10.2016р. про стягнення з Ліквідаційної комісії з припинення діяльності Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2013р. по 31.10.2016р. в сумі 54380,16грн. З відповіді Броварського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Київській області від 6.07.2018 та від 10.05.2019р. - є виконавче провадження АСПВ 53211582, відкрите за виконавчим листом 361/1601/16-ц від 31.10.2016р. про стягнення з Ліквідаційної комісії з припинення діяльності Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Служба замовника» суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 21.05.2013р. по 31.10.2016р. в сумі 54380,16грн. станом на 6.07.2018 борг не стягнуто, становить 54380,16грн. У рішенні суду від 31.10.2016р. є посилання на Рішення Броварської міської ради від 5.03.2015р. №1419-53-06 про припинення діяльності комунального підприємства «Служба замовника» шляхом ліквідації. Даним рішенням: п.1 Припинено діяльність комунального підприємства «Служба замовника» шляхом ліквідації; 2. Утворено ліквідаційну комісію по припиненню діяльності КП «Служба замовника» шляхом ліквідації згідно з додатком 1.; 3.затвердженоьпорядок припинення діяльності КП «Служба замовника» згідно із додатком 2. Щодо стягнення інфляційних втрат за невиконання першого судового рішення (від 21.06.2013р.), то суд робить такі висновки: Розглядаючи даний позов, суд встановлює, що вимоги позивача пов`язані з невиконанням рішення суду про поновлення на роботі, і у трудовому спорі сторонами були працівник (позивач) і працедавець. Працедавцем у даному випадку є юридична особа КП «Служба замовника», яке створено Броварською міською радою Київської області . Сума стягнення, з приводу якої виник даний спір (щодо наслідків прострочення боржником грошового зобов`язання ) - є сумою середнього заробітку за вимушений прогул, за статтею 235 КЗпП України, згідно якої при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Встановлено, що вказане підприємство «Служба замовника» (відповідач) знаходиться у стадії ліквідації. Як видно з відзиву - на даний час юридична особа КП «Служба замовника» не припинила свою діяльність; справа про банкрутство не порушена. Тому вказана юридична особа існує, має право- і дієздатність, в тому числі має зобов`язання боржника у виконавчому провадженні, відкритому на виконання судового рішення. З наданих документів, а також з відзиву відповідача встановлено, що рішення суду про поновлення на роботі та про виплату середнього заробітку за вимушений прогул в сумі 35584,92грн. не виконане. Відповідач має невиконане і прострочене грошове зобов`язання перед стягувачем (позивачем). Дане грошове зобов`язання стало простроченим з закінченням встановленого виконавцем боржнику у постанові про відкриття виконавчого провадження строку для добровільного виконання судового рішення в частині стягнення. Дане рішення не виконане і дане грошове зобов`язання прострочене боржником не з причини, що залежать від стягувача. Згідно ст.625 ЦК України, ч.1: Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2- боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При наведених вище обставинах, є підстави для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого в ч.2 ст.625 ЦК України- по виконанню простроченого ним грошового зобов`язання: по виплаті грошових коштів, які стягнуті з нього на користь позивача, з урахуванням інфляції за весь час прострочення. Інфляція за період з 1.06.2013р. по 31.12.2018р. мала місце, також мала місце втрата стягувачем коштів (їх частини) у зв`язку з їх знеціненням через інфляцію. Такі втрати повинні бути відшкодовані. Розрахунок інфляційних втрат проведений і перевірений за спеціальною розробленою програмою, з урахуванням індексів інфляції, офіційно оприлюднених за вказаний період. Для розрахунку інфляційних втрат судом взята сума простроченого грошового зобов`язання: боргу за судовим рішення від 23.05.2013р. - в сумі 35584,92грн. (35585грн.); індекси інфляції у вказаний період; сума боргу з інфляцією становить 89549,17грн., відповідно інфляційне збільшення 53964, 17грн. Таким чином, додатково до суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за судовим рішенням від 23.05.2013р. (35584,92грн.) з відповідача маю бути стягнуто також інфляційне збільшення (інфляційні втрати позивача) в розмірі 53964,17грн. Позов в цій частині обгрунтований і підлягає задоволенню з відповідним уточненням суми стягнення відповідно до перевіреного судом розрахунку. Відповідач не довів суду наявність підстав для звільнення його від обов`язку, згідно ч.2 ст.625 ЦК України. А всі доводи, викладені ним у відзиві, не є такою підставою, яка б звільняла боржника від обов`язку виконати прострочене зобов`язання з урахуванням інфляції. Згідно ч.4 ст.14 ЦКУ - особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Але таких підстав у даному випадку не встановлено і відповідачем не доведено. При цьому суд враховує, що приписи статті 625 ЦК України не відносяться до неустойки, а є компенсацією особі втрати частини неотриманого нею своєчасно, оскільки такі втрати мають місце внаслідок знецінення майна (грошових коштів) через інфляцію. Щодо доводів відповідача і третьої особи , що відповідач (юридична особа) у стадії ліквідації, за зведеним балансом у юридичної особи не достатньо майна для задоволення всіх наявних вимог кредиторів, - то такі обставини не є підставою для незастосування положень статті 625 ЦК України. Так, згідно ч. 4 ст.91 ЦКУ цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Згідно ч.1, ч.2 ст.96 ЦКУ юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Згідно ч.4 ст.87 ЦКУ юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. ч.1 ст.104 ЦКУ - юридична особа припиняється в результаті реорганізації або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Згідно ч.5 ст.104 ЦКУ юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. У даному випадку юридична особа відповідач не припинена, про що свідчить відсутність даних про внесення до ЄДРПОУ відомостей про її припинення; відповідач лише знаходиться в стадії ліквідації, тому не втратив як своєї правоздатності, так і дієздатності, і має відповідати за своїми боргами у відповідності до закону. Так само на даний час не порушено справу про банкрутство , що могло б бути підставою для зміни порядку виконання зобов`язань боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство. Таким чином, нема підстав для звільнення відповідача як від грошового зобов`язання, що виникло у нього за судовим рішенням від 23.05.2013р., так і від зобов`язань, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України. Щодо позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат з вказаного позивачем відповідача за невиконання другого судового рішення (від 31.10.2016р.), то суд виходить з наступного: Згідно ст.2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Згідно ст.14 ЦК України (Виконання цивільних обов`язків), - цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Ч.2. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно ст.11 ЦК України - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Згідно ст.80 ЦКУ (Поняття юридичної особи) - ч.1. Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно ч.4 ст.87 ЦКУ юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації. Статтями 105 та 110 ЦК України врегульовано порядок припинення (в тому чсилі шляхом ліквідації) юридичної особи, зокрема, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Згідно ч.4 - до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. Згідно ст.111 ЦК - з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про рішення уповноваженого органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки, заявити вимоги та позови про стягнення заборгованості з боржників юридичної особи, виконати дії по закриттю рахунків, крім рахунка, який використовується для розрахунків з кредиторами під час ліквідації юридичної особи; вжити заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, виявити та вжити заходів щодо повернення майна, яке перебуває у третіх осіб; у випадках, установлених законом, забезпечити проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що припиняється; після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду; а також (п.5) відповідно до законодавства про працю здійснити звільнення працівників юридичної особи, що припиняється. ч.9: Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу. У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи. Ліквідаційна комісія (ліквідатор) забезпечує подання державному реєстраторові документів, передбачених законом для проведення державної реєстрації припинення юридичної особи в установлений законом строк. Згідно ч.4 ст.112 ЦКУ вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно. Згідно ч.3 ст.110 ЦКУ - якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом. Згідно ст. 47 ЦПК здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді мають юридичні особи. Згідно ст.48 ЦПК , сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. За змістом і суттю цивільного провадження, у разі задоволення позову певне зобов`язання виникає безпосередньо у відповідача або у його правонаступника , і воно не може виникнути (без переведення боргу чи з інших передбачених законом підстав) у іншої особи (не відповідача у даній справі). Виконавчий лист видається на виконання рішення, і в ньому визначається стягувач і боржник , які є відповідними позивачу і відповідачу у цивільному провадженні. Тобто боржником у виконавчому провадженні є відповідач, і зобов`язаним виконати судове рішення є саме відповідач (він же боржник у виконавчому провадженні). З точки зору аналізу вимог закону, що регулюють зобов,язальне право, то обов`язок має бути виконаний безпосередньо боржником, на якого покладено такий обов`язок. При певних випадках виконання зобов`язання може бути переведене (передане) іншій особі, але такі випадки є чітко визначені в законі і дані норми закону не підлягають розширеному тлумаченню. У даному випадку, позивач просить стягнути з зазначеного ним відповідача КП «Служба замовника» інфляційні втрати, які він поніс у зв`язку з невиконанням боржником Ліквідаційною комісією КП «Служба замовника» рішення суду про стягнення на користь позивача грошової суми; у виконавчому провадженні, відкритому на виконання даного судового рішення на користь позивача, боржником є визначений у судовому рішенні відповідач - дослівно: Ліквідаційна комісія КП «Служба замовника». Тому саме така особа (орган, установа) є офіційно визнаним (рішенням суду, що набрало законної сили) боржником за вказаним у судовому рішенні грошовим зобов`язанням перед позивачем. Тому всі наслідки невиконання грошового зобов`язання , в тому числі і передбачені в ст. 625 ЦК України, настають для вказаного боржника. Відповідачем у рішенні від 31.10.2016р. і відповідно у виконавчому листі вказано не відповідача КП «Служба замовника», а ліквідаційну комісію з його припинення. Тобто існує певна невизначеність боржника за даним виконавчим документом. Але, оскільки безпосередньо відповідач не є боржником у виконавчому провадженні, то дійсно відсутні підстави для висновків, що дане судове рішення не виконується безпосередньо боржником - КП «Служба замовника» - що могло б бути підставою для нарахування інфляційних втрат на вказану суму та для стягнення таких втрат безпосередньо і виключно з боржника, визначеного у судовому рішенні, на підставі якого у боржника виникло грошове зобов`язання перед кредитором - позивачем. Оскільки в межах даної справи суд не вирішує питання про роз`яснення судового рішення, про заміну боржника, та інші питання, пов`язані з виконанням вказаного судового рішення і відповідно з виконанням даного грошового зобов`язання , а також враховуючи, що простроченим може бути визнано грошове зобов`язання , невиконане саме боржником, і що за змістом ст.625 ЦК України обов`язок сплатити суму простроченого боргу покладається саме на визначеного боржника, то в межах розгляду даної справи відсутні підстави для стягнення з КП «Служба замовника» інфляційних втрат, у зв`язку з невиконанням рішення від 31.10.2016р. , в якому він не визначений боржником. Судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим, не може піддаватись сумніву чи змінюватись при розгляді іншої справи. Тому в межах даної справи і в межах заявлених позовних вимог, маючи рішення суду, що набрало законної сили, суд позбавлений можливості вирішувати питання щодо уточнення боржника, який прострочив грошове зобов`язання перед позивачем, що виникло на підставі вказаного судового рішення. Суд не вправі його уточнювати, змінювати, надавати роз`яснення чи виправляти допущені помилки у судовому рішенні, визначати правонаступника, замінювати сторону у виконавчому провадженні чи змінювати спосіб та порядок виконання судового рішення - тобто вирішувати ті питання, які стосуються виконання судового рішення і зокрема щодо сторін у виконавчому провадженні. Для вирішення таких питань встановлено відповідні і конкретно визначені в ЦПК України і в Законі «Про виконавче провадження» інші порядки, і такі питання суд не вирішує при розгляді іншої цивільної справи , що розглядається в прядку позовного провадження за іншим позовом. Згідно ст.81 ЦПК України, ч.1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. ч.5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. ч.6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ч.7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.82 ЦПК , ч.1. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. ч.4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. ч.5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. ч.7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. Посилання позивача на те, що існує інше судове рішення, де у подібних правовідносинах було замінено боржника з підприємства на ліквідаційну комісію чи навпаки, - судом не береться до уваги як підстава для задоволення позову, оскільки згідно ч.5 ст.82 ЦПК України преюдиціальне значення мають встановлені судом у іншому рішенні обставини і факти, але не висновки суду і не правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, така правова оцінка не є обов`язковою для суду згідно ч.7 ст.82 ЦПК України. Таким чином, при розгляді даної справи за позовом [PERSON] до КП «Служба замовника» про стягнення інфляційних втрат за статтею 625 ЦК України - суд не вправі замінювати визначеного у судовому рішенні і відповідно у виконавчому провадженні (відкритому на виконання такого рішення) боржника та/або ототожнювати його з відповідачем у даній справі. А виходячи виключно з визначеного судом боржника у простроченому грошовому зобов`язанні (Ліквідаційна комісія КП «Служба замовника») - суд в межах розгляду даної справи не вбачає підстав для того, щоб встановити, що вказаний у даній справі відповідач (КП «Служба замовника») є боржником, який прострочив зазначене грошове зобов`язання , оскільки вказаний відповідач не вважається боржником у виконавчому провадженні і не зазначений таким у виконавчому листі, виданому на виконання судового рішення; суду не надано відомостей щодо вирішення питання про заміну цього боржника, щодо уточнення порядку чи способу виконання судового рішення, його роз`яснення, тощо. Враховуючи, що дієздатність юридичної особи зберігається до її припинення (з внесенням до ЄДРПОУ відповідних відомостей), що юридична особа і її ліквідатор (ліквідаційна комісія) не є поняттями тотожними, і відсутні підстави для перекладення зобов`язання з визначеного боржника «ліквідаційна комісія» на саму юридичну особу, то відсутні підстави в межах даної справи для покладення на юридичну особу КП «Служба замовника» зобов`язань, які за судовим рішенням виникли безпосередньо у Ліквідаційної комісії, не залежно від того, з яких підстав за судовим рішенням стягнуто грошову суму саме з вказаного боржника (ліквідаційної комісії). Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову до вказаного позивачем відповідача КП «Служба замовника», про стягнення інфляційних втрат у зв`язку з тривалим невиконанням боржником Ліквідаційною комісією рішення від 31.10.2016р. про стягнення на його користь з Ліквідаційної комісії КП «Служба замовника» суми 54380,16грн.. В цій частині у позові слід відмовити.

Outcome: partial