Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10004/0336 філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з даним позовом, зазначивши, що 17.01.2008 р. між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 20080007, за умовами якого останній було надано кредит в сумі 120000 грн. строком на 120 місяців під 18% річних. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору, 17.01.2008 р. між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір за яким забезпеченням виступило домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] порушила свої зобов'язання за договором кредиту, тому рішенням Володарського райсуду Донецької області від 13.04.2011 р. з неї на користь Банку була стягнута заборгованість за кредитним договором, за відсотками та пеня, а всього 109 220,15 грн. Зазначене рішення суду було пред'явлено до виконання та Відділом державної виконавчої служби Володарського РУЮ відкрито виконавче провадження. В процесі виконавчих дій було з'ясовано, що відповідачка [PERSON] порушила умови кредитного та іпотечного договорів та прописала своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. ВДВС Володарського РУЮ звернувся до Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації з проханням надати дозвіл на примусову реалізацію домоволодіння, проте в наданні дозволу було відмовлено. В порушення умов п.4.3.7 кредитного договору, п.п.3.1.7 іпотечного договору, реєстрація у вказаному будинку неповнолітніх дітей відповідачки була проведена без повідомлення та згоди Банку, та призвела до неможливості реалізації Банком своїх прав, а саме за рахунок предмета іпотеки погасити наявну заборгованість за кредитним договором. При укладенні кредитного та іпотечного договорів, [PERSON] було надано довідку щодо осіб зареєстрованих у будинку. Відповідно до зазначеної довідки, в будинку була зареєстрована лише відповідачка [PERSON] Також зазначає, що 28.10.2013 року Банк здійснив перевірку заставного майна, де виявив, що [PERSON] здає в оренду предмет іпотеки стороннім громадянам на протязі двох місяців. Відповідачці [PERSON] були надані вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення, які були отримані нею 11.02.2013 р. та 24.07.2013 р. До теперішнього часу вимога Банку не виконана, відповідачка [PERSON] не звільнила будинок. Наявність зареєстрованих осіб у домоволодінні, перешкоджає реалізації цього предмета іпотеки, а тому на підставі ст.109 ЖК України, Закону України «Про іпотеку» просить виселити відповідачку та усіх осіб з спірного будинку, зняти їх з реєстрації у вказаному будинку та зобов'язати [PERSON] передати позивачу оригінали правовстановлюючих документів на будинок. У судовому засіданні представники позивача - Любецька В.Г. та Косачова Л.К. позов підтримали по підставам, викладеним у позовній заяві, наполягали на його задоволенні, пояснили, що позивач не звертався ані до суду, ані до нотаріусу із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте рішенням суду була стягнута заборгованість згідно кредитного договору і спірний будинок повинен бути реалізований в порядку виконання даного рішення суду щодо стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором кредиту. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 21.01.2014 року позов не визнала та пояснила, що 17.01.2008 р. між нею та позивачем було укладено кредитний договір, за умовами якого їй було надано кредит в сумі 120000 грн., також 17.01.2008 р. між нею та Банком було укладено іпотечний договір, предметом якого є домоволодіння [ADDRESS]. В будинку були зареєстровані вона зі своїми неповнолітніми дітьми, але перед укладенням договору іпотеки вона своїх неповнолітніх дітей виписала та прописала за адресою їх бабусі. Дійсно вона порушила умови іпотечного договору, коли після його укладення дітей знову прописала в спірному будинку. На даний час в будинку зареєстрована вона та її неповнолітні діти. Спірний будинок був придбаний в період шлюбу, на даний час вона розлучена та чоловіку віддала частку за будинок, а тому між ними спору щодо будинку не має. Вона сплачує Банку щомісяця по 1200 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, але сума не зменшується, а вона не має можливості сплачувати більше. Фактично в спірному будинку вона з дітьми не мешкає, мешкає в іншому місці, проте фактично в будинку проживає її тітка [PERSON] зі своєю неповнолітньою донькою [PERSON] Вони в спірному будинку не зареєстровані та договір найму між ними не укладався. Вона не бажає втрачати будинок, а тому просить банк розстрочити їй виплату суми боргу. Просила відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Проте, в наступні судові засідання відповідачка [PERSON] не з'явилася, що не перешкоджає закінчити розгляд справи у її відсутність. Відповідачі [PERSON], яка також діє в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], представник відповідача Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області - Шляхова Н.А. та представник третьої особи Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області - Дорохольська К.Л. у судове засідання не з'явилися. Від третьої особи: Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області надійшли письмові заперечення проти позову, в яких зазначено, що примусове відчуження спірного житлового будинку призведе до порушення житлових прав та охоронюваних законом інтересів дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки відомостей про інше житло, яким володіє мати [PERSON] не має. Діти будуть позбавлені права користування житлом без надання іншого рівноцінного житла або покращення житлових умов. Вважає неможливим та таким, що грубо порушує права неповнолітніх дітей їх виселення з будинку та зняття їх з реєстрації у ньому. Справу просили розглянути у відсутності їх представника. Причини неявки відповідачки [PERSON] та представника відповідача Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області суду не відомі. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності нез'явившихся відповідачів [PERSON], представника відповідача Головного Управління Державної міграційної служби України в Донецькій області та представника третьої особи: Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області. Вислухавши пояснення представників позивача Любецької В.Г. та Косачової Л.К. відповідачки [PERSON], розглянувши письмові пояснення третьої особи: Служби у справах дітей Володарської райдержадміністрації Донецької області, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, у судовому засіданні встановлено, що 17.01.2008 р. між ВАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 20080007, за умовами якого останній були надані кошти в сумі 120000 грн. строком до 16.01.2018 р. зі сплатою 18% річних. Відповідно до п.1.4.2 Кредитного договору, в забезпечення його виконання, також укладається договір іпотеки нерухомого майна, а саме: будинку [ADDRESS]. 17.01.2008 р. між Банком та позичальницею [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Донецької області Будикою Н.М., предметом якого був будинок [ADDRESS] Донецької області, який належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 2929 від 02.08.2000 р. Відповідно до п.3.1.7 Договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний отримати згоду іпотекодержателя, у тому числі й при передачі предмету іпотеки в користування. Відповідно до довідки виконкому Володарської селищної ради Володарського району Донецької області № 047 від 08.01.2008 р. в будинку [ADDRESS] [PERSON] проживає одна. Заочним рішенням Володарського райсуду Донецької області від 13.04.2011 р. були задоволені позовні вимоги прокурора Володарського району, який діяв в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] та з останньої на користь Банку була стягнута заборгованість за кредитним договором № 20080007 від 17.01.2008 р., загалом 110 432,35 грн. Зазначене рішення було пред'явлено до виконання до ВДВС Володарського РУЮ Донецької області та по ньому відкрито виконавче провадження, що не спростовувалося сторонами. Згідно довідки виконкому Володарської селищної ради Володарського району Донецької області № 1221 від 26.04.2012 р. в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] [INFO] та її доньки [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Як вбачається з витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Володарської райдержадміністрації від 04.05.2012 р., на якому була присутня начальник ВДВС Володарського РУЮ [PERSON], комісією було прийнято рішення про відмову в наданні дозволу на примусову реалізацію домоволодіння [ADDRESS], в якому зареєстровані та мешкають неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що фактично в будинку [ADDRESS] мешкають без реєстрації - [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON], а зареєстровані, але не проживають [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 11.02.2013 р. та 17.07.2013 р. позивачем були надіслані відповідачці [PERSON] вимоги щодо звільнення житлового будинку, які та отримала 11.02.2013 р. та 24.07.2013 р. відповідно. Відповідно до ч. 1 ст. 33, ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Згідно роз'яснень, наданих у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України). Як вбачається із п. 45 зазначеної постанови у разі якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то в порядку статті 373 ЦПК України суд не може змінити спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості відповідно до Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що оскільки позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки Банком не заявлялись, вимоги щодо виселення відповідачки [PERSON], з її неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], а також відповідачки [PERSON] разом з її неповнолітньою дитиною [PERSON] є передчасними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім цього відмовляючи позивачу саме в цій частині позовних вимог, суд також виходить з того, що позивачем не надано суду жодних належних доказів, що [PERSON], з її неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] на даний час мешкає у будинку. Щодо позовних вимог про зняття відповідачів [PERSON], та неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з реєстрації в спірному будинку, то вони задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, які постійно проживають в Україні, зобов'язані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 7 зазначеного Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, окрім іншого, судового рішення про виселення. Таким чином, позовні вимоги щодо зняття з реєстрації відповідачів є похідними від вимог про їх виселення та відповідно також є передчасними, оскільки вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем не заявлено. Крім того, відповідачка [PERSON] разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], як встановлено у судовому засіданні, в спірному будинку не зареєстровані, а тому вимоги про зняття їх з реєстрації у будинку і з цього приводу є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позовні вимоги щодо витребування правовстановлюючих документів на спірний будинок у відповідачки [PERSON] задоволенню не підлягають оскільки такий спосіб захисту цивільних прав нормами ст.16 ЦК України не передбачений. Крім того, позивачем не надано жодного доказу того, що зазначені документи знаходяться у [PERSON], а також перебування правовстановлюючих документів на предмет іпотеки у його власника, чи іншої особи, порушує якісь цивільні права позивача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Крім цього, враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесенні ним при зверненні до суду відшкодуванню з боку відповідачів на його користь не підлягають.

Outcome: dismissed