Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь суму моральної шкоди в розмірі 90000,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 червня 1989 року він був прийнятий на роботу до дирекції заводу КПД тресту «Южтранстрой» (російською), який будувався, після чисельних змін найменування та перетворень в сьогоденні має найменування: Приватне акціонерне товариство «Куряжський домобудівельний комплекс». Позивач працював на товаристві повний робочий день із шкідливими та важкими умовами праці - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, у зв'язку з чим має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». За вказаних обставин позивач звернувся до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, проте рішенням управління № 13 від 27 листопада 2017 року [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із-за відсутності необхідного пільгового стажу роботи. З вказаним рішенням позивач не згоден, оскільки до його пільгового стажу не враховані періоди на посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій з 31 травня 1996 року до 01 грудня 1997 року на ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» та період з 01 грудня 1997 року до 26 березня 2002 року на посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій на Дочірньому підприємстві «БК АТ «КДБК». Позивач не подав до Управління довідок, що уточнюють характер роботи або умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії за вищевказаний період, оскільки ДП «БК» АТ «КДБК» відмовив позивачу у їх видачі. При цьому, за даними довідки № 216, наданої 07 квітня 2014 року ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс», первинна атестація робочого місця монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій проведена у 2005 році; за даними довідки № 423 від 17 липня 2017 року документи по кадровій роботі працівників дочірнього підприємства «БК» АТ «КДБК» передані на зберігання до архіву АТ «КДБК»; за даними довідки № 729 від 25 вересня 2017 року до відділу кадрів АТ «КДБК» не надходило жодних документів (відомостей), які б вказували на той факт, що у ДП «БК» АТ «КДБК» проводилась атестація робочих місць. Після отримання рішення пенсійного фонду у позивача погіршився стан здоров'я, він став переживати, у нього виникла необхідність постійно шукати роботу. Умисна протиправна поведінка відповідача щодо не проведення своєчасної атестації робочого місця призвела до порушення права позивача на отримання пенсії за Списком № 2 з 55 років, чим позивачу завдана моральна шкоду, розмір якої позивач оцінює в розмірі 50000,00 гривень. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 жовтня 2018 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» про стягнення суми відшкодування моральної шкоди залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову терміном п'ять днів з дня отримання ухвали суду. 07 листопада 2018 року позивачем на виконання ухвали суду від 23 жовтня 2018 року суду надано квитанцію, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 листопада 2018 року відкрито провадження по справі. Представник Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі, посилаючись на те, що питання щодо роботи позивача на посаді монтажника залізобетонних конструкцій у ДП «БК» АТ «КДБК» у період з 01 грудня 1997 року до 26 березня 2002 року не входить до компетенції відповідача, оскільки з моменту створення та до моменту ліквідації ДП «БК» АТ «КДБК» здійснювало господарську діяльність виключно як самостійна юридична особа та вчиняло усі юридично значимі дії з власної волі, зокрема з питань трудових відносин. АТ «КДБК» не було холдинговою компанією по відношенню до ДП «БК» АТ «КДБК» і не може бути правонаступником цієї ліквідованої юридичної особи. Крім того, вперше на АТ «КДБК» атестація робочих місць була проведена у 2005 році. На момент перебування позивача на посаді монтажника залізобетонних конструкцій у період з 31 травня 1996 року до 01 грудня 1997 року атестація вказаного робочого місця не проводилась, але у будь-якому разі даний факт жодним чином не вплинув на отримання позивачем права на призначення пенсії на пільгових умовах, оскільки звернення позивача до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного Фонду України у Харківській області він мав лише 4 роки 4 місяці 6 днів пільгового стажу, який підлягав зарахуванню. Також, позивачем не наведено жодних обґрунтувань щодо розміру шкоди, а також не надано доказів на підтвердження як самого факту заподіяння шкоди так і її розмірів. Також, представник відповідача просить застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення моральної шкоди. Позивач подав суду відповідь на відзив, в якій просив задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на те, що під час роботи на підприємстві у нього погіршився стан здоров'я, з'явився ряд захворювань. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 02 січня 2019 року, в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» - Легейда О.О. який діє на підставі довіреності в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечував, просив у їх задоволенні відмовити з підстав викладених у запереченні, також просив врахувати, що відсутність атестації робочого місця на підприємстві ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» не є підставою, що унеможливлює призначення позивачу пенсії на пільгових умовах, оскільки позивачу відмовлено у призначенні пільговою пенсії за відсутністю такого пільгового стажу і за гепотетичного уявлення, що позивачу стаж роботи на ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» буде зараховано як пільговий, його загальний розмір є меншим встановленого законом для призначення пільгової пенсії. Будь-яких інших клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 12 червня 1989 року [PERSON] прийнятий на роботу до дирекції заводу, який будується КПД треста «Южтранстрой» (мовою оригіналу), про що свідчать записи у трудовій книжці на ім'я позивача серії [NUMBER], дата заповнення 24 січня 1980 року. 29 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». Рішенням Харківського приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 13 від 27 листопада 2017 року [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» із-за відсутності необхідного пільгового стажу роботи (п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). В якості доказів суду надано: довідка ПАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» № 270 від 07 квітня 2014 року, за даними якої зокрема на підставі Пр. 40 ОР від 14 березня 1990 року дирекції заводу, який будується КПД треста «Южтранстрой» перейменована на Куряжський завод великопанельного будівництва ПО «Центротрансжелезобетон»; домобудівельний комплекс» на підставі Пр. 95 АТ «КДСК» від 26 листопада 1997 року створене дочірнє підприємство «СК»; лист Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» № 474 від 18 квітня 2018 року, де вказано, що АТ «КДБК» було лише засновником ДП «БК» АТ «КДБК», а тому ДП «БК» АТ «КДБК» з моменту його заснування здійснювало свою діяльність та вчиняло всі юридично значимі дії, зокрема з питань трудових відносин, як самостійна юридична особа; заява-претензія [PERSON] від 17 березня 2018 року; медична довідка на ім'я [PERSON] № 152/918, надана 20 серпня 2018 року Комунальним некомерційним підприємством Харківської районної ради «Центр первинної медичної допомоги № 2 Харківського району; індивідуальні відомості Пенсійного фонду України про застраховану особу [PERSON] форма ОК-5. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 56 Конституції України передбачено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала,за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Аналізуючи ст. 1167 ЦК України суд бере до уваги, що при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди з Приватного акціонерного товариства «Куряжський домобудівельний комплекс» обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Суд аналізуючи доводи позивача, якими він обґрунтовує заявлені вимоги вважає, що позивач не навів жодної обставини, яка б свідчила або принаймні вказувала, на те, що з боку відповідача мали місце дії, що порушили права позивача та призвели до моральних страждань, на кшталт: фізичний біль та страждання у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; зміна звичайного його способу життя, соціальні втрати, неможливість продовжувати громадське життя, втрата роботи, тощо, при цьому позивач працював на підприємстві відповідача майже двадцять років тому. Суд вважає, що сам по собі факт не проведення атестації робочого місця відповідачем, не є обставиною, що може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, тим більше що позивач не позбавлений можливості оскаржити в порядку адміністративного судочинства прийняте пенсійним фондом рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових підставах, із залученням до участі в справі відповідача, або іншу особу, в обов'язок якої входило проведення атестації робочого місця де працював позивач. Оскільки позивач не надав жодних доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди, причинного зв`язку між діями відповідача та наявності моральних страждань, а також доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди саме в розмірі 90000,00 гривень, суд вважає, що за таких обставин позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, тому повністю відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed