Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № LVН9АК00095628 від 16 листопада 2007 року, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17 листопада 2015 року, у розмірі 86\~135, 05 доларів США, та витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору, у розмірі 3\~654 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № LVН9АК00095628, відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 29\~743, 73 доларів США терміном до 15 листопада 2012 року, останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач, в свою чергу, порушив зобовязання, у звязку з чим станом на 17 листопада 2015 року виникла заборгованість у розмірі 83\~135, 05 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України (за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 17 листопада 2015 року 23, 207025 грн.), складає 1\~998\~938, 26 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за відсутності представника на підставі наявних у справі доказах. У судовому засіданні від 15.02.2016 позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 17.11.2015, підтримав у повному обсязі, просив суд такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні від 22.01.2016 р. позов не визнав, дав пояснення про те, що розмір заборгованості позивачем обчислено неправильно, не зараховано кошти, отримані від реалізації предмета застави автомобіля. Просив суд витребувати матеріали справи Галицького районного суду м. Львова, що стосується того ж кредитного договору, витребувати матеріали виконавчого провадження, які судом задоволені. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судове засідання від 05.04.2016 р. не зявилися. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Враховуючи те, що відповідач та представник відповідача не з'явилися в судове засіданні повторно, суд вирішив розглядати справу за їх відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 16 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № LVН9АК00095628, відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 39\~919,15 доларів США терміном до 15 листопада 2012 року, останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 8-10). В забезпечення виконання зобовязань за даним договором 16 листопада 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Приватбанк», та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, автомобіля [NUMBER], 2007 р.в. (а.с. 132-134). Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 2 березня 2010 року (а.с. 53-55) та додатковим рішенням від 9 грудня 2010 року (а.с. 56-57), залишеними ухвалою апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2011 року без змін (а.с. 58-60), з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LVH9AK00095628 від 16 листопада 2007 року у розмірі 37\~420, 81 доларів США, що станом на 2 березня 2010 року становить 298\~992, 27 грн. Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ [PERSON] від 16 травня 2011 року відкрито виконавче провадження №26468940 з виконання виконавчого листа №2-1342/10, виданого Галицьким районним судом м. Львова 10 травня 2011 року, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 298\~992, 27 грн. (а.с. 61). Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС Львівського МУЮ [PERSON] від 16 жовтня 2012 року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачеві ПАТ КБ «Приватбанк». Встановлено, що на підставі протоколу №1412134 від 20 серпня 2012 року про проведення приблудних торгів з реалізації арештованого рухомого майна, відбулися торги по реалізації автомобіля [NUMBER], що належав [PERSON] Кошти від реалізації в сумі 77256,62 грн. перераховано стягувачу. Залишок основного боргу боржника перед стягувачем становить 22173,53 грн. (а.с. 62). Згідно з витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація вилучення запису) №39832214 від 1 лютого 2013 року, з такого запис про реєстрацію обтяження транспортного засобу «Subaru Legacy», д.н.з. [NUMBER], вилучено. У відповідності до статей 526,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За правилами\~статті 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно з розрахунком, поданим позивачем, заборгованість відповідача за відсотками за вказаним кредитним договором станом на 17 листопада 2015 року становить\~3\~897, 18 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.11.2015 становить 90\~441 грн. 95 коп. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст. ст.\~47\~та\~49\~цього\~Закону\~визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця\~\~ України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями\~\~допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. У пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3\~ст. 533 ЦК України. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за кредитним договором у розмірі 3\~897, 18 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день ухвалення рішення за курсом НБУ 25,99 грн. становить 101\~287 грн. 70 коп. Згідно з розрахунком, поданим позивачем, заборгованість відповідача за пенею, комісією та штрафними санкціями за вказаним кредитним договором станом на 17 листопада 2015 року становить\~82\~237, 87 доларів США, з яких: -\~76\~751, 82 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.11.2015 становить 1\~781\~181, 40 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; - 1\~374, 12 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.11.2015 становить 31\~889,24 грн. комісія за користування кредитом; - 10, 77 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.11.2015 становить 250 грн. штрафні санкції відповідно до п.4.3 договору (фіксована частина); - 4\~101,16 доларів США, що в еквіваленті станом на 17.11.2015 становить 95\~157, 72 грн. штрафні санкції відповідно до п.4.3 договору (відсоток від суми заборгованості). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Оскільки положення ч. 2 ст.\~192, ч. 3 ст.\~533 ЦК України,\~Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, відтак не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені. Таким чином, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, зокрема при застосуванні\~статті 549 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, зазначено, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Таким чином, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає, що розмір пені слід зменшити до 4\~000 доларів США, так як розмір такої значно перевищує розмір збитків, що в еквіваленті до національної валюти України станом на день подання до суду заяви про уточнення позовних вимог (17.11.2015) становить 92 840 грн. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за пенею, комісією, а також штрафні санкції, що у гривневому еквіваленті станом на 17 листопада 2015 року за курсом 23,21 грн. становить 220\~171 грн. 23 коп., з яких: - комісія у розмірі 31\~893 грн. 33 коп.; -\~пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 92\~840 грн.; - штрафні санкції у розмірі 95\~437,90 грн. Враховуючи наведене та встановлені в ході розгляду справи обставини, позовні вимоги необхідно задовольнити частково. Крім цього, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, понесені у звязку зі сплатою судового збору, у розмірі 584 грн. 64 коп. На підставі статей 526, 527, 530, 533, 536, 549, 551, 599, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: partial