Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13773 грн. 48 коп., в якій зазначив, що відповідно до договору № б/н, укладеного 29 квітня 2010 року відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 3500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] неналежним чином виконував взяті на себе зобов*язання з повернення кредиту, у зв*язку з чим виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 29 квітня 2010 року, станом на 30 листопада 2015 року, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 3500грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7542 грн. 02 коп., заборгованості по пені та комісії в розмірі 1599 грн. 39 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 632 грн. 07 коп., а всього 13773 грн. 48 коп., а також відшкодувати витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 1378 грн. У судове засідання представник позивача не з*явився, звернувся з заявою про розгляд справу за його відсутності, підтримує позов (а.с. 3 зворот). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно користувався наданими позивачем кредитними коштами, однак сума кредитного ліміту на початку 3500 грн. не складала, як такого кредитного договору він не укладав, лише підписав анкету та ознайомився з умовами кредитування. Останнє відображене у розрахунку погашення заборгованості по кредиту в сумі 100 грн. він не здійснював, при цьому не заперечував внесення коштів в рахунок погашення заборгованості в сумі 500 грн. у квітні 2014 року. Крім того, він не згоден з нарахуванням процентів за користування кредитом, а також пені та штрафів, так як це заборонено Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». З*ясувавши позицію позивача, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, який складається з анкети-заяви від 29 квітня 2010 року (а.с. 7), довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с.8-9) та Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 10-33), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку, збільшеного банком на умовах договору, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% за користування кредитом на залишок заборгованості та сплатою комісії у розмірі 3% від суми операції (а.с. 8). Сторони узгодили розмір щомісячних платежів, які включають плату за використання кредитних засобів в обліковому періоді, складає 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості (а.с. 8). Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк залишає за собою право у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт; підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов*язаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Пунктом 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку невиконання зобов*язань за договором на вимогу банку клієнт зобов*язаний виконати зобов*язання з повернення кредиту (в тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В силу п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, у випадку порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов*язань, передбачених договором, більше, ніж на 30 днів клієнт зобов*язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов*язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с. 4-6) станом на 30 листопада 2015 року заборгованість [PERSON]В за кредитним договором від 29 квітня 2010 року складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 3500 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 7542 грн. 02 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1599 грн. 39 коп., фіксованої частини штрафу у розмірі 500 грн. та процентної складової штрафу у розмірі 632 грн. 07 коп., а всього 13773 грн. 48 коп. Судом встановлено, що при підписанні відповідачем анкети-заяви позичальника він підтвердив факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також погодився з тим, що дана заява разом з Пам*яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7 зворот). З цих підстав суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що укладення кредитного договору між сторонами не відбулося. При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 вересня 2014 року проценти за кредитною заборгованістю відповідача нараховувались позивачем у збільшеному розмірі, а саме у розмірі більше ніж 2.5% на місяць. В той же час, довідка про тарифи, умови та правила надання банківських послуг, додана до матеріалів позову, не містить узгодженої сторонами умови щодо такого збільшення (а.с. 8-9). Отже, підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22 вересня 2011 року № 3795-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України (набув чинності 16 жовтня 2011 р.), та яким визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, при визначенні розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом суд дійшов до наступного. З довідки про тарифи, умови та правила кредитування, доданої до матеріалів позову, вбачається, що сторонами погоджена процентна ставка по кредиту 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Отже, проценти за користування кредитом, за період з 01 вересня 2014 року по 30 листопада 2015 року виходячи з базової процентної ставки 2,5% на місць повинні дорівнювати: 15 місяців х 2,5% х 3369,16 грн. = 1263,43 грн. До цієї суми слід додати проценти, нараховані позивачем виходячи із базової процентної ставки до 01 вересня 2014 року у розмірі 767,70 грн. Загальний розмір процентів за користування кредитом складає: 1263,43 грн. + 767,70 грн.= 2031,13 грн. Також, враховуючи заяву відповідача, суд вважає неправомірним нарахування позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним кредитним договором неустойки (пені та штрафів), оскільки відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, який набув чинності з 15 жовтня 2014 року, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2). Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. Відповідно до ч.2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Проведення антитерористичної операції на територіях, визначених Кабінетом міністрів України, та той факт, що проведення антитерористичної операції не припинено до наступного часу, суд визнає загальновідомими обставинами, які доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що відповідач, що припинив здійснювати платежі за кредитним договором з липня 2014 року, є зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 42). Відповідно до розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 року № 1053-р м. Костянтинівка було включено до зазначеного переліку. Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р до «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» віднесено м. Костянтинівку Донецької області. Як вбачається з наданої позивачем довідки про умови кредитування (а.с. 8) за умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачена комісія за зняття готівки, що відповідно має бути віднесена до суми заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, при вирішенні спору суд виходить з того, що зазначена у колонці розрахунку позову сума заборгованості за пенею та комісією в розмірі 1599,39 грн., є нарахованою позивачем пенею. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 30 листопада 2015 року без врахування нарахованих пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), складається з: - заборгованості за кредитом у розмірі 3500 грн. 00 коп., - заборгованості за відсотками за користування кредитом за базовою процентною ставкою у розмірі 2031 грн. 13 коп., а всього 5531 грн. 13 коп., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у справі. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що дії позивача щодо нарахування йому процентів за користування кредитними коштами суперечать вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», у зв*язку з їх необґрунтованістю. Заява відповідача про застосування позовної давності на думку суду не підлягає задоволенню (а.с. 96-103), оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на квітень та серпень 2014 року відповідачем вчинялися дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, що призвело до переривання перебігу позовної давності. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані із сплатою судового збору (а.с. 1)

Outcome: partial