Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], АБ «Київська Русь», Полтавського філіалу АБ «Укргазбанк», ВАТ «Банк «[PERSON] та кредит», Київського ВДВС Полтавського МУЮ. В якому прохали: зняти заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], а саме з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS],якийбув накладений відповідно до постанови головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] (ВП 20146585) від 09.07.2010 року, та перебуває у заставі ПАТ КБ ПриватБанк; зняти арешт із заставного майна та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був накладений відповідно до постанови старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] (ВП 23735280) від 18.01.2011 року, та перебуває у заставі ПАТ КБ ПриватБанк; зняти арешт із заставного майна та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON] - квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був накладений відповідно до постанови головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції [PERSON] (ВП 18508658) від 30.09.2010 року, та перебуває у заставі ПАТ КБ ПриватБанк. В судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за дорученням [PERSON] позов підтримав. Відповідач [PERSON] ([PERSON]П.), будучи повідомлена на останню відому судові адресу до суду 17 лютого 2016 року, 29 березня 2016 року не з»явилася, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України) (а.с.29, 43). Відповідач АБ «Київська Русь», будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направив. Відповідач ПФ АБ «Укргазбанк»,будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи в судове засідання представника не направив. Відповідач ВАТ «[PERSON] та кредит»,в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду заперечення на позовну заяву та прохали розглянути справу без участі представника банку (а.с.49). Відповідач [PERSON] ВДВС Полтавського МУЮ в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду лист про розгляд справи без участі представника відділу ДВС. (а.с.51-53). Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 14 серпня 2013 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтава у справі №2/554/2371/2013 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно задоволено повністю. Звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLXYGK00000005 від 13 грудня 2016 року в розмірі 45 547,55 доларів США, що еквівалентно 363 924,92 грн. на квартиру загальною площею 33,43 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2016 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки №PLXYGK00000005 від 13 грудня 2016 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування. Виселено з [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1 670,40 грн. (а.с.10-11). Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення, 13 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №PLXYGK00000005 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки: належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 13 грудня 2006 року ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 5713. (а.с.7-8, 10-11). Таким чином,квартира за адресою [ADDRESS], котра належить [PERSON]. перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк» з 13 грудня 2006 року. 09 липня 2010 року постановою головного державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на 1/3 частину квартири за адресою: [ADDRESS] власник [PERSON], що належить [PERSON] Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу при примусовому виконанні ухвали №2-343 від 01 квітня 2010 року Київського районного суду м.Полтава. (а.с.12) 18 січня 2011 року постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON]С про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] у межах суми звернення стягнення 38 281,18 грн. Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу при примусовому виконанні ухвали №2-553 від 26 липя 2010 року Київського районного суду м.Полтава..(а.с.13). 30 вересня 2010 року постановою головного державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] Заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1931/09 виданий 25 лютого 2010 року Київським районним судом м.Полтава. (а.с.14). Таким чином, постановами державного виконавця від 09 липня 2010 року, 18 січня 2011 року, 30 вересня 2010 року був накладений арешт в тому числі на квартиру за адресою [ADDRESS], яка перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу від 22 лютого 2016 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.36). Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з заявою про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Таким чином, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Вказане обтяження на майно [PERSON] перешкоджає вчиненню банком юридичних дій щодо реалізації права, як заставодержателя по іпотечних договорах, одержати задоволення з вартості заставного майна внаслідок невиконання боржником своїх зобов'язань. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved