Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення до відповідач [PERSON], посилаючись на те, що між закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6530239 від 24.06.2008 року, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 23237,00 доларів США. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що кредит надається позичальнику у розмірі 23237,00 доларів США. Як передбачено вказаним пунктом кредитного договору, кредит надається на строк по 24 червня 2015 року, при цьому відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені договором. Відповідно до п.3.2.1. кредитного договору між сторонами були встановлені наступні умови повернення кредиту: позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку №1, який підписаний сторонами та є невідємною частиною кредитного договору. Згідно п.1.3.1. договору проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 7,77% річних. Згідно п.1.3. кредитного договору з 04.12.2013 року проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 13,49% річних. Також згідно п.3.1.4. договору проценти за користування простроченою заборгованістю за кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 7,77% річних. Згідно п.5.2. кредитного договору у разі порушення відповідачем строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення. Також п.5.5. кредитного договору передбачено, що за кожен випадок порушення відповідачем обовязків, передбачених п.п. 4.3.2.-4.3.6. договору, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Також, вказує позивач, згідно п.5.4. кредитного договору за кожний випадок порушення позичальником обовязків щодо поновлення дії договорів страхування (передбачених п.4.3.1. кредитного договору), відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування. Однак, як вказує позивач, позичальник неналежним чином виконує прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору №6530239 від 24.06.2008 року, в зв'язку з чим допустив заборгованість перед банком, яка станом на 31.08.2015 року складає: 4863,75 доларів США заборгованість за кредитом; 861,45 доларів США заборгованість по непогашеним відсоткам; 49226,28 грн. сума пені, нарахованої за порушення зобовязань, передбачених умовами кредитного договору; 4922,86 грн. - сума штрафів, нарахованих за порушення зобовязань, передбачених умовами кредитного договору; 12000,00 грн. - сума штрафів за порушення позичальником обовязків щодо поновлення дії договорів страхування, а всього 5725,20 доларів США та 66149,14 грн. Позивач вказує, що з метою забезпечення зобовязань відповідача перед позивачем за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу №6530324 від 24.06.2008 року, а саме: транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СЕС №051023, виданим ВРЕР для обслуговування м.Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області від 21.06.2008 року. Відповідно до умов вказаного договору застави, а саме п.6.1. заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання (як в цілому так і в тій чи іншій частині). У відповідності до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави заставодержатель має право в разі невиконання заставодавцем забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 19 Закону передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання. Статтею 20 Закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Оскільки, вказує позивач, на сьогоднішній день за позичальником обліковується прострочена заборгованість, то банк вправі звернути стягнення на предмет застави. На основі викладеного позивач ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» просить суд: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6530239 від 24.06.2008 року у сумі 5725,20 доларів США та 66149,14 грн. звернути стягнення на предмет застави - транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER]); встановити спосіб звернення стягнення на предмет застави продаж Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк» предмету застави за договором застави транспортного засобу №6530324 від 24.06.2008 року, а саме: транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) шляхом укладення договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем; встановити початкову ціну предмету застави за договором застави транспортного засобу №6530324 від 24.06.2008 року, а саме: транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), що підлягає визначенню незалежним субєктом оціночної діяльності на момент такого продажу, обраним Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк»; передати в управління Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» предмет застави - транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) на період його реалізації; надати повноваження Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» в тому числі, але не виключно на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, а саме: транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (ІПН: [NUMBER]), із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для подальшої реалізації, а також надати Публічному акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний банк» всіх повноважень, необхідних для продажу вказаного майна; всі судові витрати, понесені позивачем по цій справі віднести на рахунок відповідача. В судове засідання представник позивача не зявився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд розглянути справу за відсутності їх представника. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду даної справи в суді, згідно норм ЦПК України, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (а.с.57-61) та [PERSON] було укладено кредитний договір №6530239 від 24.06.2008 року, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 23237,00 доларів США (а.с.17-27). Пунктом 1.4. кредитного договору передбачено, що кредит надається на строк по 24 червня 2015 року, при цьому відповідач зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п.3.2.1. кредитного договору між сторонами були встановлені наступні умови повернення кредиту: позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в додатку №1 (а.с.28-32), який підписується сторонами та є невідємною частиною цього договору. Згідно п.1.3. кредитного договору з 04.12.2013 року проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 13,49% річних. Також згідно п.3.1.4. договору проценти за користування простроченою заборгованістю за кредитом нараховуються банком за ставкою у розмірі 7,77% річних. Згідно п.5.2. кредитного договору у разі порушення відповідачем строків виконання зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобовязань за кожен день прострочення. Також п.5.5. кредитного договору передбачено, що за кожен випадок порушення відповідачем обовязків, передбачених п.п. 4.3.2.-4.3.6. договору, відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку штраф у розмірі 1% від суми одержаного кредиту. Згідно п.5.4. кредитного договору за кожний випадок порушення позичальником обовязків щодо поновлення дії договорів страхування (передбачених п.4.3.1. кредитного договору), відповідач зобовязаний сплатити на вимогу банку на його користь штраф у розмірі 10% від мінімальної страхової суми, на яку згідно з вимогами зазначеного пункту договору має бути укладений договір страхування. Станом на 31.08.2015 року заборгованість за кредитним договором №6530239 від 24.06.2008 року складає: 4863,75 доларів США заборгованість за кредитом; 861,45 доларів США заборгованість по непогашеним відсоткам; 49226,28 грн. сума пені, нарахованої за порушення зобовязань, передбачених умовами кредитного договору; 4922,86 грн. - сума штрафів, нарахованих за порушення зобовязань, передбачених умовами кредитного договору; 12000,00 грн. - сума штрафів за порушення позичальником обовязків щодо поновлення дії договорів страхування, а всього 5725,20 доларів США та 66149,14 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.9-15). Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З метою забезпечення зобовязань відповідача перед позивачем за кредитним договором між сторонами був укладений договір застави транспортного засобу №6530324 від 24.06.2008 року, а саме: транспортний засіб «Mitsubishi L200», 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], обєм двигуна 2477 куб.см., реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.37-48), який належить на праві власності [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СЕС №051023, виданим ВРЕР для обслуговування м.Чернівці при ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області від 21.06.2008 року (а.с.78). Відповідно до умов вказаного договору застави, а саме п.6.1. заставодержатель вправі звернути стягнення на предмет застави та одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця у разі невиконання чи неналежного виконання основного зобовязання (як в цілому так і в тій чи іншій частині). У відповідності до статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави заставодержатель має право в разі невиконання заставодавцем забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 19 Закону передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання. Статтею 20 Закону передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком коли обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржника без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності предметом якої є систематичні операції з купівлі продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Статтею 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1)загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2)опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3)заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4)спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5)пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6)початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет: забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно з ч.2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. У відповідності ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. З урахуванням наведеного вище, вбачається, що позивачем було доведено обставини на які він посилався при зверненні до суду з даним позовом, таким чином вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved