Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач - представник ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 6578,57 доларів США, за кредитним договором №SAMDN03000023579741 від 23 вересня 2008 року, що за курсом 25,48 грн. відповідно до розпорядження Національного банку України від 14 квітня 2016 року, складає 167 622,07 грн. та судового збору у розмірі 2514,33 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір №SAMDN03000023579741, відповідно до якого відповідачу відкрито картковий рахунок і видано платіжну картку типу: visa platinum, вид: особиста міжнародна, валютна, картрахунку: Доллар, кредитний ліміт: 2000,00 доларів США. Відповідач у порушення вимог договору свої зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 14 квітня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 7694,78 доларів США. 27 грудня 2010 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська, ухвалено заочне рішення про стягнення з [PERSON] суми заборгованості в розмірі 1 448,16 доларів США, за кредитним договором та судових витрат. Заборгованість по кредитному договору №SAMDN03000023579741 від 23 вересня 2008 року становить 6 578,57 доларів США, які просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі у розмірі 2 514,33 грн.. Позивач - представник ПАТ КБ ПриватБанк [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] ([PERSON]А.) у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Представник відповідача [PERSON] ([PERSON]А.) - [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги Банку не визнав, подав до суду заяву, в якій просить до позовної заяви застосувати позовну давність до правовідносин сторін визначену законодавством. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №SAMDN03000023579741 від 23 вересня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON], відповідачу відкрито картковий рахунок і видано платіжну картку типу : visa platinum з кредитним лімітом - 2000,00 доларів США, та зобовязалася повернути грошові кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.9-11). Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023579741 від 23 вересня 2008 року, станом на 14 квітня 2016 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, яка складає 7 694,78 доларів США, з яких: 2002,99 доларів США - заборгованість за кредитом, 5553,70 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 138,09 доларів США - заборгованість за комісією, 19,62 доларів США - штраф, 312,33 доларів США - штраф (процентна складова) (а.с.6-7). Заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року, позов ПАТ КБ ПриватБанк до ПАТ Акцент-Банк, [PERSON] про стягнення -2- заборгованості задоволено та вирішено : Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість у розмірі 12741,61 грн., судовий збір у розмірі 127,41 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн. (а.с.5). Заборгованість за кредитним договором №SAMDN03000023579741 від 23 вересня 2008 року, станом на 14 квітня 2016 року складає 6 578,57 доларів США, що за курсом 24,87 грн. відповідно до розпорядження Національного банку України від 14 квітня 2016 року складає 167 622,07 гривень. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно статтей 526, 527 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. У відповідності до статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно частини 1 статті 524 Цивільного кодексу України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Частинами 1 та 2 статті 533 Цивільного кодексу України, встановлено, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Нормою статті 257 Цивільного кодексу України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Так, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України). З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2010 року по цивільній справі ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості, Індустріальним районним судом ухвалено заочне рішення, яким вирішено: Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 23 вересня 2008 року у розмірі 12741,61 грн., судовий збір у розмірі 127,41 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. (а.с.5). Так, до суду з позовною заявою ПАТ КБ ПриватБанк про стягнення з [PERSON] заборгованість в розмірі 6578,57 доларів США, звернулося 04 травня 2016 року, і тим самим Банк пропустив встановлений національним законодавством 3-річний строк звернення до суду з таким позовом, який у свою чергу сплив у грудні 2013 року. З урахуванням наведеного, всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, а також за наявності заяви представника відповідача - [PERSON] про застосування строків позовної давності, суд, відповідно до частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України приходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви ПАТ КБ ПриватБанк про стягнення з [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №SAMDN03000023579741 від 23 вересня 2008 року, в розмірі 6578,57 доларів США, - необхідно відмовити. -3-

Outcome: dismissed