Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач посилаючись на те, що відповідач не надає допомоги на її утримання, звернулася до суду з позовом та просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду з позовом і до покращення її матеріального становища. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що має повнолітнього сина [PERSON], 1964 року народження, який перестав турбуватися про неї, не цікавиться її життям та здоров'ям, не піклуються про неї. На теперішній час відповідач є працездатною особою, працевлаштований та отримує доходи. Відповідач не зважаючи на можливість матеріальну надавати матері допомогу, такої допомоги не недає, нехтує своїм обов'язком по відношенню до неї, через що вона змушена звернутися до суду із вищевказаним позовом. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, надіслали до суду заяви в яких просили справу розглядати без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, вважає позовну заяву [PERSON] такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Сунківською сільською радою Смілянського району Черкаської області позивач є матір'ю повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). [PERSON], 1940 року народження, перебуває на обліку в Смілянському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Черкаської області та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 21 червня 1996 року (а.с.8). Згідно зі ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Потреба в матеріальній допомозі означає недостатність коштів, необхідних для підтримки нормальної життєздатності особи. При визначенні того, чи потребують батьки матеріальної допомоги, слід керуватися прожитковим мінімумом, встановленим законом. Тому з урахуванням наведеної в ч.1 ст. 10 СК України вказівки про можливість застосування аналогії закону до сімейних правовідносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні того, чи потребують батьки матеріальної допомоги, слід виходити з критеріїв, встановлених в ч.4 ст. 75 СК України. Відповідно до положень ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Отже, для визначення того, чи потребують батьки матеріальної допомоги та чи мають повнолітні дочка, син можливість надавати допомогу своїм батькам слід виходити з цих же критеріїв. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №6 від 15 травня 2006 року судам роз'яснено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК). Згідно зі ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, а також з урахуванням можливості одержання утримання від інших дітей, подружжя, батьків, до яких не пред'явлено позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за віком є непрацездатною та отримує пенсію за віком. Покладення на відповідача такого обовязку відповідає морально-етичним стандартам суспільства та загальним засадам цивільного законодавства, справедливості, добросовісності та розумності (статті 3 ЦК України). Таким чином, з урахуванням викладеного, суд вважає, позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Окрім того, відповідно до ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позов та не заперечує проти його задоволення, за таких обставин суд вважає, його таким, що ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає до задоволення, а невизнане право позивача захисту в судовому порядку. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 гривень. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved