Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач пояснив, що у складі сім?ї його матері [PERSON] на підставі ордера за [NUMBER] від 07 березня 1968 року вселився та користується квартирою [ADDRESS] . Квартира знаходиться в одноповерховому будинку, до складу яких входить чотири квартири та не приватизована. Інші квартири приватизовані, а власники квартир встановили паркани на територіях свого користування загальним двором. Після смерті матері в 2016 році він з урахуванням інвалідності не може користуватись дворовим туалетом, який зруйнований, а вигрібна яма підлягає демонтажу через підключення інших квартир до системи централізованої каналізації. Окрім того на території двору зруйновано сарай, який він використовував для зберігання вугілля та дров. З урахуванням вказаного просить за рахунок комунального підприємства «Житсервіс-2» облаштувати йому туалет у квартирі №2 , відремонтувати сарай для складування палива, знести паркани на території двору загального користування та відремонтувати хвіртку для виходу на вулицю. Через наявні перешкоди для нормальнго життя його стан здоров?я погіршився, його інвалідність другої групи визначена довічно, у зв?язку із чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду 200000 грн., розмір якої достатній для проведення вищевказаних будівель та облаштувань. Представник відповідача проти позовних вимог заперечує та пояснив, що до обов?язків комунального підприємства «Житсервіс-2» входить прибирання сміття та підготовка будинку до зимового періоду. Позивач сплачує тарифи саме з цих послуг. Зміна переобладнань, яке здійснили власники інших квартир, а також демонтаж встановлених ними парканів, які розмежовують спільну територію двору, не може бути здійснено відповідачем без погодження із власниками. Щодо стягнення моральної шкоди заперечує через відсутність підстав, передбачених законодавством. Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. 12,13 вказаного Закону України житлово-комунальні послуги поділяються за: 1) функціональним призначенням; 2) порядком затвердження цін/тарифів. Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до вимог ст. 16 вказаного Закону України порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеним між комунальним підприємством «Житсервіс-2» та [PERSON] , яка є матір?ю позивача, підтверджене належне проживання позивача за адресою квартири [ADDRESS] . Довідкою про склад сім?ї за №1439 від 05 грудня 2017 року визначено про смерть [PERSON] [INFO] , що підтверджує проживання позивача у квартирі одноособово. Розпорядженням №57р Ізмаїльського міського голови від 19 лютого 2016 року назва вулиці змінена на [ADDRESS]. На підставі рішення виконавчого комітету ізмаїльської міської ради за № 83 від 10 лютого 2017 року встановлені тарифи за послуги, надання яких комунальним підприємством «Житсервіс» не стосується за адресою будинку [ADDRESS] . Відповідно до п.1 вказаного договору предметом договору є забезпечення відповідачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку, а позивачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Вимогами п.2,3 вказаного договору відповідач надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Розмір щомісячної плати визначається за площею квартири 37,8 кв.м. Листом за №3-35/1 від 23 липня 2012 року директора КП «Житсервіс-2» на адресу матері позивача визначено, що в тариф по квартирній платі одноповерхового фонду не закладено утримання дворових туалетів. Разом із тим сам позивач пояснив, що в його квартирі внутрішній туалет відсутній, а дворовий туалет є місцем загального користування, яким інші власники квартири не користуються через облаштування квартирних туалетів та підключення до централізованої каналізації. Актом обстеження квартири [ADDRESS] від 10 жовтня 2012 року визначено про відсутність квартиронаймача [PERSON] та проживання лише позивача. Сама квартира без ремонту, в квартирі наявна лише холодна вода, а інші облаштування відсутні. Відвід води з квартири проведене через стару яму, яка розташована на прилеглій території. Разом із тим яма заповнена через відсутність належної викачки, яка покладена на мешканців чотирьох квартир вказаного будинку, що і стало підставою припису на адресу [PERSON] за №453 від 09 квітня 2017 року про демонтаж негерметичної зливної ями. Підключення центральної каналізації можливо лише за умови належного перепланування квартири, де повинен бути санвузол, що визначено листом комунального підприємства «Житсервіс-2» на адресу [PERSON] за №47 від 23 лютого 2006 року. Технічні умови на підключення позивача до каналізації, яка облаштована мешканцями інших трьох квартир, позивачем не виконано, що підтверджене самим позивачем, а також листування з виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради з 16 березня 2009 року. Між тим з часу інформування [PERSON] листом Ізмаїльського управління житлово-комунального господарства за № 3-104 від 22 серпня 2012 року технічні умови позивачем не виконані, договір на виконання робіт з ліцензованою установою для виконання робіт з підключення кватири №2 до центральної каналізації не укладений. Вказані обставини у сукупності є такими, що зумовлюють неможливість облаштування внутрішнього туалету у квартирі без виконання самостійно позивачем необхідних дій, виконання яких у свою чергу не може бути покладено на відповідача. Позивач не надав докази про надання в його користування приміщення сараю, який необхідно відремонтувати для складування палива. Окрім вказаного, позивачем не надані докази, які обґрунтовують посилання про можливість покласти на відповідача обов?язок вказаного ремонту. Окрім того, знос парканів на території двору загального користування та ремонт хвіртки для виходу на вулицю неможливий без залучення до участі у справі інших осіб, які проживають в будинку та які за поясненнями сторін є власниками інших трьох квартир. Також не надано доказів щодо встановлення порядку користування двором загального користування та визнання за позивачем права одноособового користування хвірткою для виходу на вулицю. Разом із тим позивач обґрунтовує свої вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача в розмірі 200 000 грн. тим, що через наявні перешкоди для нормальнго життя його стан здоров?я погіршився, його інвалідність другої групи визначена довічно, у зв?язку із чим просить стягнути з відповідача моральну шкоду 200 000 грн. Між тим, у відповідності до роз`яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність спричинення відповідачем моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог через недоведеність та необґрунтованість чинним законодавством України. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: dismissed