Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивач подав до суду позов до відповідача, який в подальшому уточнив, в якому просить стягнути з нього заборгованість по платі за надання послуг автостоянки за період з травня 2014 року по 23.12.2015 року в сумі 1050 грн.. Відповідач з позовом не погодився та зазначив, що договір з позивачем про надання послуг автостоянки у нього був дійсний до 01.10.2013 року, він належним чином виконував умови договору і заборгованості не мав, а з 01.10.2013 року він свій автомобіль [NUMBER] на стоянку більше не ставив, тому заборгованості не має, і просить у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 11.10.2007 року КП «ВРЕЖО-6» уклало з [PERSON] договір №116 на надання послуг стоянки транспортних засобів за адресою м.Запоріжжя, вул.Гудименка,42-а. Згідно умов цього договору, позивач надав відповідачу послуги автостоянки по вул.Гудименка,42-а в м.Запоріжжі для належного відповідачу автомобіля [NUMBER]. Згідно п.4.1 вказаний договір був укладений на строк до 01.10.2010 року. Згідно додаткової угоди №1 до договору №116 від 01.10.2010 року, строк дії договору відповідача з КП «ВРЕЖО-6» був продовжений до 01.10.2013 року. Сторони не оспорюють підписання вказаних договорів. Позивач МКП «Основаніє» надав суду акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.12.2013 року по 23.12.2015 року між позивачем та [PERSON], де зазначена сума заборгованості за послуги автостоянки за договором №116 від 01.10.2007 року в розмірі 1050 грн.. Вказаний акт відповідачем не підписаний. Відповідно до рішення Запорізької міської Ради №6 від 25.07.2012 року, МКП «Основаніє» є повним правонаступником КП «ВРЕЖО-6». З МКП «Основаніє» відповідач договорів з надання послуг автостоянки не укладав. Свідки [PERSON] та [PERSON], які працюють в МКП «Основаніє» приймальниками заяв, а фактично сторожами на автостоянці по вул.Гудименка, 42-а в м.Запоріжжі, суду пояснили, що відповідач їм відомий, раніше він користувався автостоянкою, але з жовтня 2013 року він свій автомобіль на вказану автостоянку ніколи не ставив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює приймальником заяв сторожем на МКП «Основаніє» на автостоянці по вул.Гудименка, 42-а в м.Запоріжжі. Відповідача знає давно, він раніше ставив свій автомобіль на вказану автостоянку. З жовтня 2013 року він перестав користуватись стоянкою, він подзвонив йому та сказав, що треба написати заяву про те, що він не буде користуватись стоянкою. Відповідач таку заяву написав та передав майстру Яркіну, який потім звільнився. Потім стоянку передавали до МКП «Основаніє», мінялись майстри та бухгалтер у МКП, тому заяву, напевно, втратили. Вислухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав. У відповідності до ст.525,526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору. При цьому, у відповідності до ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено, що згідно умов договору, укладеного між КП «ВРЕЖО-6» та відповідачем 11.10.2007 року та додаткової угоди до нього, строк зобов»язання за цим договором встановлений до 01.10.2013 року. Суду не надано доказів того, що вказаний договір продовжувався сторонами ще до 23.12.2015 року, або що такий договір укладався [PERSON] з МКП «Основаніє», а зазначення про те, що договір продовжується автоматично ні сам договір №116 від 11.10.2007 року, ні додаткова угода №1 до вказаного договору, не містять. Відповідач оспорює те, що він користувався послугами стоянки по вул.Гудименка,42-а в м.Запоріжжі для належного йому автомобіля [NUMBER] після спливу строку додаткової угоди, тобто після 01.10.2013 року. У суда немає підстав ставити під сумнів пояснення свідків сторожів вказаної автостоянки у судовому засіданні, щодо того, що відповідач з жовтня 2013 року послугами автостоянки не користується. Позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів своїх позовних вимог та у спростування тверджень відповідача і свідків, та того, що належний відповідачу автомобіль таки перебував на вказаній автостоянці у період з травня 2014 року по 23.12.2015 року, і тому утворилась заборгованість по оплаті послуг стоянки в сумі 1050 грн.. Враховуючи наведене, у суда немає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed