Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.08.2007 року, [PERSON], отримав кредит у розмірі 8200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною картою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку» складає між ним та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення зазначених умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 30 листопада 2015 року має заборгованість в сумі 19173 грн. 76 коп. яку банк просив стягнути. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання зявилась, проти позовних вимог заперечувала, зазначила, що відповідач кредитного договору із позивачем не підписував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити, з огляду на таке. Судом встановлено, що 30.08.2007 року, між відповідачем [PERSON], та позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №HMXRRU13011310 від 30.08.2007 року. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту. Підписання даного кредитного договору є прямою та безумовною згодою щодо умов кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Представник відповідача [PERSON], у своїх запереченнях на позов зазначає, що [PERSON], не укладав кредитний договір та не підписував його із позивачем. Заява позичальника [PERSON], від 30.08.2007 року не є укладеним кредитним договором. Суд до таких тверджень ставиться критично з огляду на наступне. Сторони визначили, що заява позичальника від 30.08.2007 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку» складають укладений між ними кредитний договір. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні підтвердив, що підписував заяву позичальника. Подавши у ПАТ КБ «Приватбанк» заяву позичальника, відповідач одночасно приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах - Умовах та правилах надання банківських послуг і тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору, встановлені ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконував: вчасно не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані відсотки за користування кредитом. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь банку слід стягнути заборгованість, яка утворилась станом на 30 листопада 2015 р., в сумі 19173 грн. 76 коп., яка складається з наступного: 9018 грн. 20 коп. заборгованість за кредитом, 8113 грн. 73 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом; 652 грн. 60 коп. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 889 грн. 23 коп штраф (процентна складова). Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог ст. 88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved