Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 23976,17 грн. за кредитним договором № б/н від 13.02.2007 р., яка складається з: заборгованості за кредитом 22095,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 262,85 грн., штрафів 500 грн. (фіксована частина), 1117,91 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 243,60 грн. Позов обґрунтований тим, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 13.02.2007 р. був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7800 грн. Позивач зазначає, що ним зобовязання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка складає 23976,17 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу без його участі та в разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що після спливу терміну дії картки нову картку він не отримував, жодного платежу не здійснював. Крім того, просив суд відмовити в задоволенні позову в звязку із закінченням строку позовної давності, яка настала 01.12.2011 р., а саме з моменту закінчення дії кредитної картки. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 13 січня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 6750 грн. Базова процентна ставка за Договором складає 2,5 % щомісяця. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентам за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором. Позивач вказує, що відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконуються, в звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 23976,17 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 22095,41 грн.; - заборгованості про процентам за користування кредитом 262,85 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 1117,91 грн. В запереченнях проти позову відповідач вказав, що після закінчення строку дії картки нової картки він не отримував, жодного платежу не здійснював, кредитний ліміт крім 6750 грн. не використовував. В договорі зазначений строк дії картки, який спливає 12.2008 р. (а.с. 8). Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформувала іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Згідно з п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Відповідачем не надано суду доказів подання Банку письмової заяви про розірвання договору, в звязку з чим суд приходить до висновку, що Договір є чинним на теперішній час. Крім того, відповідачем не надано доказів погашення заборгованості, яка існувала станом на грудень 2008 року, в звязку з чим суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов договору станом на грудень 2008 року. Відповідно п. 3.1.3 Договору після закінчення строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умов наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг за виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених Договором. Разом із тим, відповідач зазначив, що нову картку після закінчення терміну дії попередньої він не отримував, вказаний факт представником позивача спростований не був. Крім того, відповідач зазначив, що після спливу терміну дії картки грудня 2008 року він жодні платіжні операції не здійснював, що також не було спростовано представником позивача. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом, оскільки представник позивача не надав суду доказів того чи була отримана відповідачем нова картка, чи були зняті грошові кошти з картки та в якому розмірі, чи мало місце внесення відповідачем на картку коштів, тощо. Представник позивача двічі подавав заяву про відкладення судового розгляду для надання додаткових доказів, а саме виписки по рахунку за кредитним договором. Однак, таких доказів представник позивача суду не надав. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності визначається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до Договору строк дії картки закінчувався в грудні 2008 року та позивачем не доведено факту використання відповідачем кредитних коштів після закінчення строку дії картки, тобто після грудня 2008 року. В звязку з викладеним, суд вважає, що позивач дізнався про порушення зобовязань відповідачем в січні 2009 року, коли відповідач припинив погашати заборгованість за договором, тобто саме з цього місяця розпочався перебіг позовної давності. Позовна заява була направлена позивачем до суду лише 18.08.2015 р., тобто через більш як три роки після того, як позивач дізнався про порушення своїх прав, отже строк позовної давності позивачем пропущений. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. В запереченнях проти позову відповідач просив відмовити в задоволенні позову в звязку зі спливом позовної давності. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити в частині порушення відповідачем умов договору за період з 13.02.2007 р. по 31.12.2008 р. в звязку з пропущенням строку позовної давності, а в іншій частині в звязку з недоведенням використання відповідачем кредитних коштів.

Outcome: dismissed