Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -в 1998 році він передав кошти [PERSON] за житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] /далі - спірний будинок/; -нотаріальний договір купівлі-продажу між ними укладено не було; -з того часу і до теперішнього дня він відкрито і безперервно володіє вищевказаним житловим будинком, звернувся з позовом до суду та просить: визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлений позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 4 грудня 2015 року позов визнав та пояснив, що -у 1998 році він проживав з сім'єю в будинку [ADDRESS]; -право власності на цей будинок ні за ким, у тому числі і за ним, не зареєстровано; -ніяких правовстановлюючих документів на цей будинок немає; -[PERSON] гроші за будинок йому передавав, але ніякої розписки про отримання грошей у нього немає. В останнє судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про місце та час слухання справи 24 грудня 2015 року він був повідомлений особисто під підпис у судовому засіданні 4 грудня 2015 року /а.с.46/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Представник відповідача - Хустської міської ради в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що: -позов не підтверджений ніякими доказами; -спірна споруда не є житловим будинком; -ніякої юридичної адреси у цієї спірної споруди взагалі немає, а позивач самовільно визначив її адресу: [ADDRESS]; -спірна споруда є об'єктом самочинного будівництва; -доступу до цієї спірної споруди немає ні з [ADDRESS], ні з [ADDRESS]; можливий під'їзд тільки через накладення сервітуту на земельну ділянку з [ADDRESS], і цей факт також спростовує ту обставину, що за вказаною адресою міг бути споруджений житловий будинок, оскільки це суперечить містобудівній документації м.Хуст. Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.344 ЦК України: особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Тобто, основними критеріями набувальної давності є добросовісність, відкритість та безперервність володіння чужим майном. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у 1998 році він купив за грошові кошти у відповідача [PERSON] житловий будинок [ADDRESS]. При цьому нотаріальний договір між ними укладено не було. Після того і до теперішнього часу він відкрито користується цим житловим будинком і вважає його своїм. В якості доказу позивач подав до суду тільки технічний паспорт на будинок, виготовлений 8 червня 2015 року на його ім'я - [PERSON], як на замовника технічної інвентаризації /а.с.5-12/. Будь - яких інших документів, які б підтверджували: -що [PERSON] - є належним відповідачем у справі /що спірний будинок належав саме [PERSON] і грошові кошти за будинок треба було передавати саме йому/; -про відведення земельної ділянки кому-небудь для будівництва спірного будинку; -про надання дозволу компетентного органу на його будівництво; -про присвоєння спірному будинку поштової адреси, а саме: «[ADDRESS]»; -що спірний будинок - є житловим будинком; -що спірний будинок не є об'єктом самочинного будівництва. Тобто, суд вважає, що позивач не надав суду ніяких доказів того, що він добросовісно заволодів чужим майном - спірним будинком. Суд не може прийняти як належний доказ добросовісного заволодіння чужим майном - спірним будинком технічний паспорт на будинок, виготовлений 8 червня 2015 року на ім'я позивача [PERSON], оскільки він несе на себе інформацію тільки про технічну інвентаризацію спірного будинку та не може бути доказом його належності кому-небудь. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed