Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про відшкодування заборгованості за спожиту, але не обліковану електричну енергію, внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення. 21.12.2015 року уточнивши свої вимоги, а саме просили суд стягнути з [PERSON] заборгованості за спожиту, але не обліковану електричну енергію, внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення в сумі 12167,86 грн. До судового розгляду справи представник позивача [PERSON] звернулась із заявою, в якій просила розглянути справу у її відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності з положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,\~\~ які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, ст.ст.24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правилами і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 22 листопада 1999 року №1416 (далі - Методика). За положеннями ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Відповідно до ст.27 Закону України «Про електроенергетику» правопорушеннями в електроенергетиці є, в тому числі, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Згідно інформаційної довідки від 26.01.2016 року відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], відсутні. Відповідно до акту про порушення № 108301 від 09.10.2013 року про порушення Правил користування електроенергією, складеного за участю [PERSON], особистий рахунок оформлений на [PERSON] який проживає: [INFO], встановлено, що споживач самовільно підключив після відключення під прилад обліку шляхом зриву пломбу енергопостачальної компанії. Таким чином, позивачем не доведено, що відповідач [PERSON] на момент складання акту про порушення (ПКЕЕН) № 108301 від 09.10.2013 року проживав та був споживачем електричної енергії за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що на момент складання акту про порушення (ПКЕЕН) відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] мешкав та поживав послуги. Факт його присутності при складанні актів, як представника [PERSON] викликають сумніви, оскільки [PERSON] на той час вже помер.

Outcome: dismissed