Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-07 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] є матір`ю повнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач є інвалідом І групи «Б», отримує пенсію за віком у розмірі 2 100 гривень, інших джерел доходів не має, але має постійні регулярні витрати на лікування та реабілітацію, а тому її матеріальне становище є вкрай нужденним. Крім того, вона має потребу в постійному догляді, яку їй відповідачі не забезпечують. Оскільки відповідачі добровільно відмовились від матеріального утримання матері, 05 травня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачів аліменти у розмірі по 3 тисячі гривень з кожного щомісячно. Ухвалою від 13 травня 2021 року (а.с. 27) у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 31 травня 2021 року від відповідачів надійшов відзив на позов (а.с. 30-37), а також клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України (а.с. 38-40). . Ухвалою від 12 липня 2021 року (а.с. 94) прийнято рішення про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. В підготовчому засіданні 27 липня 2021 року представник позивача підтримала позов [PERSON] у заявленому об`ємі, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали. Ухвалою суду від 27 липня 2021 року (а.с. 103-104) було задоволено клопотання представника позивача і відповідачів та витребувано докази від юридичних осіб, що не є учасниками справи. Ухвалою від 16 серпня 2021 року (а.с. 131) підготовче провадження закрито, а справу призначено до розгляду по суті у відкрите судове засідання. Позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримала у заявленому розмірі і заявила, що у зв`язку зі своєю хворобою вона має потребу у матеріальному утриманні дітьми, оскільки постійно приймає ліки. Її щомісячні витрати на ліки становлять від 1 тисячі до 1,5 тисячі гривень, але доказів про такі витрати вона не має. Крім того, вона має потребу в коштах на придбання палива, оскільки цільових допомог та субсидій вона не отримує. Діти не тільки уникають від обов`язку утримувати її, а й не спілкуються з нею. Догляд за нею забезпечує її співмешканець [PERSON] . В ході давання пояснень суду позивач заявила, що достатнім для її утримання буде матеріальна допомога від кожного відповідача у розмірі 1500 гривень. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заявивши, що мати з першого класу здала її до інтернату і з тих пір ніколи не цікавилася її життям та навчанням, не відвідувала батьківські збори, не дбала про отримання нею якоїсь спеціальної освіти. Відразу після закінчення інтернату вона вийшла заміж, постійно живе з чоловіком у його будинку, ніколи не отримувала від позивача якоїсь матеріальної допомоги. Вона має уже повнолітню дочку, яка не може працевлаштуватися за спеціальністю (повар) через стан здоров`я. Доходи її сім`ї складаються лише із доходів від ведення домашнього господарства та орендної плати за землю. Сама вона також має хронічне захворювання, але не має матеріальної можливості лікуватися. Не дивлячись на такі обставини, вона надала матеріальну допомогу матері, коли та потрапила до лікарні з інсультом, доглядала її в лікарні, забрала її до себе додому після виписки з лікарні. Однак, через три місяці мати захотіла до свого співмешканця і вона вимушена була її відвезти. Після цього їх спілкування припинилося з ініціативи позивача. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив: Він жив з мамою до 18 років, з 2003 року з ними жив мамин співмешканець [PERSON] . Під час навчання в училищі в м. Бар, він отримував стипендію, яку віддавав матері, шукав будь-які підробітки, щоб мати на дорогу, на харчування, на навчальні потреби та на розваги. Мати ніколи не давала йому гроші. Після інсульту мати три місяці прожила у сестри, а потім ще один місяць з ним у своєму будинку. Однак, серед зими мати відправила його з дому, бо її співмешканець [PERSON] не хотів приїжджати до неї, поки він з ними житиме. Тому із січня 2013 року він живе в сім`ї своєї сестри [PERSON] . Нещодавно він придбав у с. Лучинчик будинок і перейшов жити окремо від сестри. Обіцяє приписати у себе свого брата [PERSON] , аби він зміг відписатися від материного будинку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, суду пояснив: Він народився і жив у бабусі (матері своєї мами) у с. Обухів. У сім років батьки і він з молодшим братом переїхали жити у с. Лучинець. Там він пішов до школи, однак, всі вихідні і канікули він проводив у бабусі. Виховали і вивчили його фактично рідний дядько (брат матері) зі своєю дружиною. Саме вони дбали про отримання ним спеціальної освіти, приймали участь у вступі, оплачували проїзд, проживання на квартирі, забезпечували продуктами харчування і т.п. В ході розгляду справи по суті та в судових дебатах кожен з відповідачів визнав, що готовий сплачувати на утримання позивача 500 гривень на місяць. Допитаний у судовому засіданні свідок сторони позивача [PERSON] суду пояснив: Він з 2003 року проживає в незареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Стосунки з дітьми були непогані, але після того, як у [PERSON] стався інсульт, діти відмовляються з нею спілкуватися і не надають матеріальну допомогу в її утриманні. З 20 грудня 2012 року всі обов`язки по догляду за [PERSON] він несе самостійно. З цієї причини не має можливості влаштуватися на роботу чи поїхати на заробітки, не має можливості вести домашнє господарство. Тому всі їх доходи складаються лише з пенсії [PERSON] . В той же час вони мають постійні регулярні витрати на лікування та реабілітацію [PERSON] , на покращене харчування, на оплату електроенергії та палива на зиму. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона та відповідач [PERSON] заміжні за рідними братами. Тому вона достеменно знає, що позивач жодного разу не надала у будь-якій формі матеріальної підтримки своїй дочці [PERSON] з моменту одруження і до сьогоднішнього дня. Одночасно, [PERSON] допомагала матері продуктами харчування, коштами, в тому числі на її лікування, забрала її до себе для відновлення після хвороби у 2012 році. Однак, [PERSON] захотіла жити зі своїм співмешканцем і вимагала, аби її відвезли додому, що [PERSON] і зробила. Практично з того моменту, як позивач повернулася додому, до [PERSON] переїхав жити її молодший брат [PERSON] . Ще року нема, як він за самостійно зароблені гроші купив собі будинок у селі і перейшов жити окремо. Сама [PERSON] має захворювання, яке потребує лікування, однак, вона не має коштів на таке лікування. Свідок [PERSON] пояснила суду, що відповідачі - рідні племінники її чоловіка. З 1991 року вона прийшла жити до матері свого чоловіка. Фактично з ними тоді жила сестра чоловіка [PERSON] зі своїми двома синами ( [PERSON] постійно була в інтернаті). Позивач ніколи не дбала про дітей, про їх майбутнє, не цікавилася їх проблемами. Так, [PERSON] фактично був на утриманні її сім`ї: його вступом займалася її мама, сама вона платила йому за зйомну квартиру, оплачувала дорогу до місця навчання і назад, готувала продукти харчування. Після того, як він розлучився, він приїхав жити до неї, а не до своєї матері. [PERSON] , ще будучи неповнолітнім, самостійно вступив до Барського училища, заробляв сам на себе, сам себе утримував. [PERSON] відразу після закінчення школи-інтернат видали заміж і ніколи не турбувалися її проблемами. Вважає, що мати, перед тим як вимагати чогось від дітей, - мала б вкласти хоча б мінімум у цих дітей. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з врахуванням наступного: Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є матір`ю - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 6, 7, 8) та визнається сторонами. Позивач [PERSON] , згідно довідки Могилів-Подільської міжрайонної МСЕК серії 12 ААА № 578727 від 15 лютого 2017 року (а.с. 10), є інвалідом першої «Б» групи,потребує постійної сторонньої допомоги та відновної терапії. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач, відповідно до довідки № 149 від 26.04.2021, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області (а.с. 9), отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 200 гривень. Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 55-56), остання на праві приватної власності володіє земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 0522883800:02:002:0007, площею 3,6237 га, яка перебуває в оренді. Інформаціями Управління соціального захисту населення Могилів-Подільської РДА № 01/22-727 від 06.08.2021 (а.с. 121) та Головного управління ДПС у Вінницькій області № 17533/5/02-32-12-01-23 від 03 серпня 2021 року (а.с. 122-123) за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року отримала доходи у вигляді соціальних виплат на придбання твердого палива та скрапленого газу призначено одноразово в сумі 2 362 гривні 03 копійки та субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (на електроенергію) безготівково в розмірі 60 гривень 03 копійки щомісяця на 10 місяців з березня по грудень 2020 року. З цієї ж інформації та пояснень самої позивача слідує, що у 2021 році вона не зверталася за призначенням субсидій. Таким чином, перед судом доведено, що доходи позивача складаються з пенсії по інвалідності та орендної плати та землю. Обґрунтовуючи свою потребу в матеріальній допомозі [PERSON] вказує на ті обставини, що несе витрати на лікування. Такі обставини позивач підтверджує, зокрема, довідкою Мурованокуриловецької ЛКК при КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької районної ради Вінницької області» № 720 від 17 червня 2021 року (а.с. 75), випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого) від 07 червня 2021 року (а.с. 76) та довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області» № 202 від 11 червня 2021 року (а.с. 77-78). Одночасно, відповідно до довідки КНП «Центр ПМСД Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області» № 202 від 11 червня 2021 року (а.с. 77-78) призначені [PERSON] лікарські засоби вона отримує регулярно на пільгових умовах за рахунок Республіканської програми «Доступні ліки». Надані позивачем витяги з веб-сайтів щодо вартості інших лікарських засобів (а.с. 82-84), суд не бере до уваги, оскільки потреба позивача у таких лікарських засобах не підкріплені належними доказами (рецепт лікаря, тощо). Пояснення відповідачів та їх свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що позивач належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки щодо утримання та забезпечення матеріально та освітою своїх дітей, суд не визнає достовірними та достатніми для встановлення факту ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо відповідачів, коли вони були малолітні та неповнолітні, оскільки такий факт мав би бути доведений іншими доказами, наприклад, судовими рішеннями про позбавлення батьківських прав, про притягнення до відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків і т.п. Стаття 202 Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. До аналогічних висновків дійшов і Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено на 2021 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, а саме: з 1 січня 2021 року - 1769 гривень, з 1 липня - 1854 гривні, з 1 грудня - 1934 гривень. Із матеріалів справи вбачається та не заперечувалось позивачем, що вона є пенсіонером, перебуває на обліку в Управлінні ПФУ відділі обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) смт Муровані Курилівці Головного управління ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2 200 гривень щомісячно, тобто, в розмірі понад встановлений законом прожитковий мінімум. Співвідношення доходу позивача до встановленого законодавцем розміру прожиткового мінімуму має суттєве значення під час вирішення спору за вимогами, пред`явленими на підставі статей 202, 205 СК України, які визначають підстави виникнення обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та порядок визначення розміру присуджених аліментів. Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 210/2171/16-ц (провадження № 61-20845св18). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Заявивши у підготовчій частині судового засідання та в судових дебатах про готовність надавати позивачу утримання в розмірі 500 гривень, відповідачі фактично визнали факт потреби їх матері у матеріальній допомозі. Крім того, відповідачі визнали факт, що вони не приймають участі в матеріальному утриманні матері і в догляді за нею, хоча вона має підтверджену лікарськими висновками потребу в постійному сторонньому догляді. Поясненнями позивача, свідка [PERSON] , а також поясненнями відповідачів доведено факт здійснення догляду за позивачем саме [PERSON] , який визнає себе співмешканцем позивача. Щодо розміру утримання суд враховує наступне: Статтею 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Про матеріальний стан позивача вище наведено докази. Щодо майнового стану відповідачів, то суд враховує таке: -дочка позивача - [PERSON] проживає в с. Лучинчик Вендичанської селищної ради Могилів-подільського району Вінницької області. До складу її сім`ї входить чоловік - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 52), про що стверджує довідка Вендичанської сільської ради № 38 від 19 травня 2021 року (а.с. 50). Відповідно до довідок філії «Молоко» ТОВ «Террафуд» № TF0MTP-319 та № TF0MTP-319 від 19 травня 2021 року (а.с. 44, 45) [PERSON] за період з червня по грудень 2020 року було нараховано доходу за здане молоко на суму 17 435 гривень та виплачено 16 141 гривню 50 копійок, а за період з січня по квітень 2021 року - нараховано 15 338 гривень 60 копійок та виплачено 14 202 гривні 10 копійок. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 64-65) [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером 0522884000:05:003:0317, площею 1 га для ведення ОСГ. Окрім того, відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області» № 174 від 22 червня 2021 року (а.с. 90) [PERSON] стоїть на обліку з приводу дифузного токсичного зобу ІІІ ст. середньої важкості, стадія субкомпенсації. -син позивача - [PERSON] офіційних доходів за 2020-2021 роки не має (довідка ГУ ДПС у Вінницькій області № 17533/5/02-32-12-01-23 від 03.08.2021 (а.с. 122-123). Відповідно до довідки Центру поштового зв`язку № 3 Вінницької дирекції ПАТ «Укрпошта» № 25 від 25 травня 2021 року (а.с. 47) щомісяця сплачує по 2 000 гривень аліментів на користь [PERSON] на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 51). Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 66) [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2020 року на праві спільної часткової власності володіє 1/2 земельної ділянки для індивідуального садівництва, кадастровий номер 0510137000:03:064:0361, площею 0,0403 га. Відповідно до довідки ТСЦ МВС № 0543 у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2/0543-142 від 19 травня 2021 року (а.с. 49) [PERSON] транспортними засобами не володіє. -син позивача - [PERSON] відповідно до довідки ТСЦ МВС № 0543 у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2/0543-141 від 19 травня 2021 року (а.с. 48) транспортними засобами не володіє. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 67-68) [PERSON] на праві приватної власності володіє земельною ділянкою з кадастровим номером 0522884000:01:004:0033, площею 0,25 га та житловим будинком [ADDRESS] , а також земельною ділянкою з кадастровим номером 0522883800:02:002:0008, площею 3,1917 га, яку в нього орендує ФГ «Агро.Поділля.». Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Вінницькій області № 17533/5/02-32-12-01-23 від 03 серпня 2021 року (а.с. 122) [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 1 квартал 2021 року отримував доходи у вигляді заробітної плати та допомоги з безробіття. Відповідно до довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області» № 175 від 22 червня 2021 року (а.с. 91), [PERSON] хворіє на хронічний гастро дуоденіт з підвищеною секреторною функцією. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Отже, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності,

Outcome: partial