Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ « ПриватБанк» звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що18 квітня 2006 року між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № МКS7AU04520001, згідно з яким позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 9208 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та відповідач [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № МКS7AU04520001 від 18.04.2006 року. Відповідно до умов договору застави відповідач [PERSON] передав в заставу позивачу автомобіль ( марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, рік випуску 2006. тип ТЗ; легковий седан-В, № кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]). 22 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Великоберезнянського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на все майно відповідача [PERSON], в тому числі й на вищевказаний автомобіль. В даному випадку право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище, 18.04.2006 року, а постанови про накладення арешту були винесені у 2007-2014 рр., тобто пізніше ніж було укладено договір застави станом на 29.04.2014 року заборгованість відповідача [PERSON] перед ПриватБанком складає 56418,32 доларів США, що значно перевищує вартість предмету застави. Отже, державна виконавча служба немає правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. А тому позивач просить звільнити з-під арештів накладених відділом ДВС Великоберезнянського РУЮ та скасувати постанови про розшук з майна належного на праві власності [PERSON] В судове засідання представник позивачка не з'явився однак надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідачі [PERSON] та відділ ДВС Великоберезнянського РУЮ в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином оповіщені про час та місце розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. У відповідності до ст. 60 ЗУ « Про виконавче провадження» , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту. Відповідно до ст. 16 ЗУ « Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави. Згідно кредитного договору та договору застави автотранспорту укладеного між ПАТ КБ « ПриватБанк» та [PERSON] від 18.04.2006 року, для забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає застава автомобіль DAEWOO. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що підставою обтяження є постанова про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, 41083719, від 22.01.2014 року Великоберезнянський РВ ДВС на все рухоме майно. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] загальна заборгованість по кредиту станом на 29.04.2014 року становить 56418,32 доларів США. Враховуючи вищевикладене, за встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих доказів, вважає, що позов підлягає до задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved