Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12520,12 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.11.2014 між сторонами було укладено кредитний договір № Б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на загальну суму 2000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов'язання згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 03.07.2017 року утворилась заборгованість в розмірі 12520,12 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явились. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 19.11.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Б/н (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 2000, 00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов'язання згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 12520, 12 гривень, що складається з: 5922, 39 гривень заборгованість за кредитом; 2005, 74 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом; 3519, 60 гривень заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг: 500,00 гривень штраф (фіксована частина); 572, 39 гривень штраф (процентна частина); та підтверджується розрахунком заборгованості станом на 03.07.2017. Представником відповідача у відзиві на позов зазначено, що сума заборгованості є необґрунтованою, при цьому контррозрахунку суми заборгованості до відзиву не надано, доказів які спростовують наявність заборгованості та її розмір до суду не надано. Одночасно, суд приходить до висновку, що надана у відповіді на відзив формула нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість відповідає умовам укладеного кредитного договору та «Умовам та правилам надання банківських послуг», та відповідачем не спростована. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За приписом ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена ВСУ у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15, від 11.10.2017 №347/1910/15-ц. У звязку із зазначеним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу. Оскільки судом встановлено, що відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконує в результаті чого утворилась заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial