Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], та відповідачем -[PERSON] Янеком, зареєстрований 18.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільною стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 7 від 18.01.2014 року та визначити, що дитина проживатиме з матірю, тобто з нею, а також повернути їй дівоче прізвище «Карпенко», посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі, який 18.01.2014 року був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №7 від 18.01.2014 року. Після реєстрації шлюбу відповідач кудись зник і зявився лише тоді, коли її потрібно було забрати з дитиною з пологового будинку у лютому 2014 року. Після того він знову зник, і вже протягом періоду більше як рік проживають окремо. Таким чином, фактично шлюбні відносини між ними припинені з часу народження їхньої дитини. Кожен з них живе своїм життям та має свої погляди на шлюб, сімю, які діаметрально відрізняються. Відповідач заявив, що він не бажає дбати про дитину та їхню сімю. Тому на цьому грунті у них склалися неприязні стосунки один до одного, результатом чого стало те, що їхня сімя фактично розпалась, а сімейне життя стало нестерпним та спільне проживання неможливим. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання повністю припинено з лютого 2014 року. Про намір розлучитися вона повідомила відповідача, але він не зробив жодної спроби на відновлення сімейних відносин і своє ставлення до її рішення не прокоментував. Тому, вона вважає, що дане розлучення є їхнім спільним рішенням, але оскільки вони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], розірвати шлюб можливо лише за рішенням суду. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають вперше. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторонами позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Янеком було укладено шлюб, який був зареєстрований 18 січня 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 7, у звязку з чим видано свідоцтво про шлюб серії І ОК № 157313. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені з лютого 2014 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], відносно якого вони позбавлені батьківських прав. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~\~ \~\~Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ \~\~Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що\~\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що позивач може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України\~\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено виняткових обставин, які можуть бути підставою для залишення проживати неповнолітню дитину сторін дочку - [PERSON], [INFO] з відповідачем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] з [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved