Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 382/199/06-1. За умовами Договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 67500,00 доларів США зі сплатою 12,7 % річних за користування кредитом та визначеним цим пунктом договору порядком повернення кредиту до 10 числа кожного місяця та кінцевим терміном 27.12.2026 року включно. Надання кредиту проводилось шляхом видачі позичальнику готівкових коштів у валюті кредиту з позичкового рахунку позичальника з наступною їх конвертацією на гривні відповідно до п.2.1. кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору боржник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати відсотків за фактичну кількість днів користування кредитом щомісячно до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані такі проценти. Посилаючись на те, що банк надав [PERSON] кредитні кошти, однак вона несвоєчасно та не в повному обсязі вносила платежі за кредитом, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, банк звернувся до суду з даним позовом,у якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 29.11.17 року становить 23 397,47 доларів США, а саме: 21536,38 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 1721,54 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 139,55 доларів США - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відсотків. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю ухвалення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв'язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 28.12.2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 382/199/06-1 ( а.с. 12-18). Відповідно до п. 1.1. Договору Банк надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 67500,00 доларів США зі сплатою 12,70 % річних. Кінцевий термін повернення коштів - 27.12.2026 року. Відповідно до п.1.1. кредитного договору [PERSON] взяла на себе обов'язок здійснювати погашення кредиту шляхом внесення платежів по 281,00 долару США щомісячно до 10-го числа кожного місяця гідно графіку, що розміщений у п.1.1. договору. Відповідно до п.1.2. договору кредит надавався на купівлю квартири. Відповідно до п.2.1. кредитного договору надання кредиту проводилось шляхом видачі позичальнику готівкових коштів у валюті кредиту з позичкового рахунку позичальника з наступною їх конвертацією на гривні. Згідно п. 2.4, п. 2.5 кредитного договору боржник зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитними коштами шляхом сплати відсотків за фактичну кількість днів користування кредитом щомісячно до 10 числа місяця, наступного за тим, в якому нараховані такі проценти. Відповідно до п. 3.3.8 Кредитного договору позичальник зобов'язалася своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. Відповідно до п. 4 кредитного договору [PERSON] зобов'язалася сплачувати пеню у випадку прострочення сплати кредиту, відсотків та/або комісії банку у розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми. Банк свої договірні зобов'язання виконав повністю та належним чином, що підтверджено відповідною заявою про видачу готівки № 64, згідно якої грошові кошти у розмірі 67500,00 доларів США у еквівалентному розмірі 340875 грн. 00 коп. були надані [PERSON] (а.с. 23). У зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору, станом на 29.11.17 утворилась заборгованість, яка становить 23 397,47 доларів США, а саме: 21536,38 доларів США - сума заборгованості за кредитом, 1721,54 доларів США - сума заборгованості за відсотками, 139,55 доларів США - заборгованість за пенею за несвоєчасне повернення відсотків.( а.с. 5-11). Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивач довів, а відповідач не спростував факт наявності заборгованості за кредитним договором та її розмір, а відтак, суд вважає докази, надані позивачем достовірними, такими, які є обґрунтуванням позовних вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 9 612,85 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 526, 610, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved