Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач, ПАТ Ідея Банк, звернувся до суду з позовною заявою та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути на їх користь з відповідача [PERSON] заборгованість за невиконання умов кредитного договору у розмірі 73\~948,76 грн., також стягнути з відповідача на їх користь суму сплаченого судового збору у розмірі 1\~378,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ПАТ «Ідея Банк» виникло внаслідок зміни назви ПАТ «Плюс Банк» (ВАТ «Плюс Банк») відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів Банку і є правонаступником всіх його прав та обовязків. В тому числі, ВАТ «Плюс Банк» було правонаступником ВАТ АКБ «Прикарпаття», яке, в свою чергу, створено шляхом реорганізації ТзОВ «Комерційний банк розвитку лісової та деревообробної промисловості Прикарпаття «Прикарпатлісбанк», що підтверджується змінами до статуту ПАТ «Плюс Банк», погодженими Національним банком України 07.10.2011 року та зареєстрованими 13.10.2011 року 30 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.239.70292, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 63 000,00 гривень, зі сплатою 7,9% річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобовязання згідно кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим ордером. Станом на дату подання зазначеного позову до суду відповідач не повернула отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію. Останній платіж відповідачем здійснено 03.08.2015 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 20.01.2016 року становить 73\~948,76 гривень, з яких: - основний борг 49 180,96 грн.; - прострочений борг 6 188,64 грн.; - прострочені проценти 15 554,01 грн.; - строкові проценти 1 720,36 грн.; - нарахована плата за обслуговування кредиту 1 304,79 грн.; - прострочена плата за обслуговування кредиту 0,00 грн. Всупереч нормам законодавства та умов кредитного договору відповідач свої зобовязання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Отже, оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обовязкові, тому позивач звернувся з зазначеним позовом до суду для примусового стягнення заборгованості з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі та у випадку неявки відповідача без поважних причин, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Розгляд справи призначався неодноразово, повістки, які надсилалися на адресу відповідача, у тому числі і повістка з викликом у зазначене судове засідання, поверталися до суду з відміткою поштового відділення за закінченням терміну зберігання . Зазначене свідчить про той факт, що відповідач відмовляється отримувати судову повістку, на повідомлення поштового відділення про необхідність явки для отримання заказаної кореспонденції не реагує. Відповідно до ч. 8 ст. 76 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 30 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.239.70292, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 63 000,00 гривень, зі сплатою 7,9% річних, з погашенням кредиту та процентів у термін, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.12-14). Банк, як кредитор та позивач виконав свої зобовязання перед Позичальником за вищевказаним кредитним договором. Однак, всупереч нормам законодавства та умов кредитного договору відповідач свої зобовязання перед позивачем щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримувалась, тим самим порушує істотні умови кредитного договору. Останній платіж відповідачем здійснено 03.08.2015 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 20.01.2016 року становить 73\~948,76 гривень, з яких: - основний борг 49 180,96 грн.; - прострочений борг 6 188,64 грн.; - прострочені проценти 15 554,01 грн.; - строкові проценти 1 720,36 грн.; - нарахована плата за обслуговування кредиту 1 304,79 грн.; - прострочена плата за обслуговування кредиту 0,00 грн. Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Так, відповідачі допустили істотні порушення умов договорів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання та на вимогу кредитора зобовязаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням визнається правовідношення, на підставі якого одна сторона (боржник Відповідач) зобовязується здійснити на користь другої сторони (кредитора Позивача) певні дії (передати майно, виконати роботу, надати послуги, виплатити грошові кошти та ін.) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязань. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини, відповідно до ст. 11 ЦК України. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно платіжного доручення, яке містяться в матеріалах справи позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України . На підставі викладеного і

Outcome: approved