Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЕТАЛОН» звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в розмірі 50 341,24 грн., а також судовий збір в розмірі 1921,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 27.11.2018р. о 10-30 год. в м. Маріуполі Центральному районі на перехресті бул. Шевченка та вул. Куїнджі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «RENAULT DOKEER» державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] та автомобіля «CHEVROLET AVEO» держаний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , якого визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2018 р. № АМ/3646539, укладеного між [PERSON] та ПАТ «СК «Еталон», було застраховано цивільну відповідальність [PERSON] перед третіми особами при використанні транспортного засобу «CHEVROLET AVEO» держаний номер [NUMBER] . Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 48 241,24 грн. та поніс витрати на авто товарознавче дослідження в розмірі 2 100 грн., а всього на загальну суму 50 341,24 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору - 1 921 грн. та витрат на правову допомогу (гонорар) - 5 000 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.11.2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачу були направлені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроблено ним так і не було. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2018р. в 10-30 год. в м. Маріуполі Центральному районі на перехресті бул. Шевченка та вул. Куїнджі Ралюк В.О., керуючи автомобілем «CHEVROLET AVEO» держаний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «RENAULT DOKEER» державний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, після чого самовільно залишив місце пригоди, особу водія було встановлено під час розшукових дій, внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.12.2018 р. № 263/17008/18 [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.04.2018 року № АМ/3646539, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «СК «Еталон», було застраховано цивільну відповідальність [PERSON] перед третіми особами при використанні транспортного засобу «CHEVROLET AVEO» держаний номер [NUMBER] . 30.11.2018 року [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Еталон» з повідомленням про настання страхового випадку та із заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до ремонтної калькуляції від 14.01.2019 року № 2401/19/19 вартість ремонту транспортного засобу «RENAULT DOKEER», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] складає 49241,24 грн. Відповідно до страхового акту № 712-14041 від 28.03.2019 року [PERSON] отримав страхове відшкодування у сумі 48 241,24 грн. та витрати понесені у зв`язку з автотоварознавчим дослідженням складають 2100,00 грн. ПАТ «СК «Еталон» здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] на загальну суму 48241,24 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 531 від 28.03.2019 р. За правилами ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зв ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У позасудовому порядку питання про відшкодування шкоди в порядку регресу між сторонами вирішено не було, у зв`язку з чим наявне право позивача на відшкодування шкоди в порядку регресу, за захистом якого він змушений був звернутися до суду. Таким чином, враховуючи те, що ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» у порядку та в межах, визначених законом, було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування майнової шкоди, заподіяної [PERSON] потерпілій особі, а також те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, та він самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень позивачем не надано суду доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial