Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.03.2007 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. (пять тисяч гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, станом на 30.06.2015 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 22860,82 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот шістдесят гривень вісімдесят дві копійки). Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 22860,82 грн., сплачену при подачі до суду суму судового збору в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 84,00 грн. (вісімдесят чотири гривні). В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Проте, як вбачається з клопотання, наявного в матеріалах справи, представник позивача просить розглянути дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. З рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, вбачається, що повістки про виклик до суду були надіслані на адресу відповідача, але до суду повернулись конверти з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» та відповідним оголошенням у газеті «Новини Закарпаття» № 41 (4506) від 12.04.2016 року, наявними у матеріалах справи. Заяви про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. В силу ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або, якщо повідомлені ними причини неявки визнані неповажними, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти такого вирішення справи не заперечує позивач. З урахуванням викладеного, суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~11, 60 ЦПК України,\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що 21.03.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений договір № б/н відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі розмірі - 5000,00 грн. (пять тисяч гривень) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується доданою до матеріалів справи копією даного договору. Згідно з положеннями\~ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає останньому право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Тобто сторони повністю погодилися з усіма умовами договору і з своїми зобовязаннями, порядком та строками їх виконання. Згідно з п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 5.5 «Правил користування платіжною карткою» передбачено, що банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», із розрахунку 360 календарних днів на рік. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.03.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 30-06-2015 року, встановлено, що позичальник допустив систематичні прострочення в платежах по кредиту і відсоткам. Як встановлено у п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, що становить 500 грн. + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 21.03.2007 року також вбачається, що у звязку з порушенням своїх зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість в розмірі 22860,82 грн., яка складається з наступного: 4151,92 грн. заборгованість за кредитом; 17144,10 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1064,80 грн. штраф (процентна складова). Відповідач [PERSON] не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, не оспорила дані розрахунки, не подала доказів на їх повне або часткове спростування. Вказані відомості складені компетентною посадовою особою і, оскільки вони неоспорені відповідачем, то приймаються судом як достовірні. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Тобто, ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином свої зобовязання за вказаним договором, відповідач [PERSON] порушила вищезазначені норми закону та умови кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість по даному договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 22860,82 грн., яка складається з наступного: 4151,92 грн. заборгованість за кредитом; 17144,10 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1064,80 грн. штраф (процентна складова) - підлягають задоволенню в повному обсязі. А також, відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До останніх відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 327,60 грн. (судовий збір в розмірі - 243,60 грн. + витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 84,00 грн.).

Outcome: approved