Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» у вересні 2013р. звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON], про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 75,7 кв.м. та житловою 48,2 кв.м., що належить: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири та [PERSON] на підставі Рішення Личаківського районного суду м.Львова для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі Кредитного договору №11072675000 від 09 листопада 2006 року в розмірі 99716,99 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.08.2013р. становить 797037,89 грн. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 09.11.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого останній отримав грошові кошти в сумі 71000 доларів США, які зобовязався повернути не пізніше 09.11.2027 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 10,30 % річних. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки від 09.11.2006р., відповідно до умов якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 75,7 кв.м. та житловою 48,2 кв.м., що належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 09.11.2006 року за №3516 приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.12.2011 року по справі №2-5207/11 було встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] та визнано за останньою право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] своїх зобовязань по поверненню кредиту належним чином не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 12.08.2013р. \~становила 99 716,9 доларів США. Вимогу про усунення порушень умов договору по сплаті простроченої заборгованості [PERSON] ігнорував, і тому з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», що виникли на підставі Кредитного договору №11072675000 від 09 листопада 2006 року, просив звернути стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 06.11.2014р. (а.с.193-195 т.1), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30.01.2015р. (а.с.247-252 т.1) в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено. Одночасно, вказаним рішенням відмовлено в задоволенні зустрічного позову [PERSON], що предявлявся в межах розгляду цієї справи про встановлення нікчемності договору іпотеки від 09.11.2006р. Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 27.02.2015р. (а.с.275 т.1) у відкритті касаційного провадження відмовлено. Постановою Верховного Суду України від 30.09.2015р. (а.с.308-311) ухвалу ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.02.2015р., ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30.01.2015р. та рішення Личаківського районного суду м. Львова від 06.11.2014р. в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12.05.2015р., яке набрало законної сили, відповідача [PERSON] оголошено померлим, у звязку з чим, після витребування матеріалів спадкової справи протокольною ухвалою суду від 16.02.2016р. залучено до участі в розгляді справи в якості правонаступника спадкоємця померлого малолітню [PERSON], в інтересах якої діє її законний представник відповідач [PERSON] Під час нового розгляду справи представник позивача заявою до суду від 01.04.2016р. уточнив позовні вимоги та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ПАТ «УкрСиббанк», звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Козланюка, 6/4, загальною площею 75,7 кв.м. в загальній сумі 99\~716,99 доларів США, що виникла на підставі кредитного договору № 11072675000 від 09.11.2006 року в розмірі: 60\~313,06 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 33\~446,04 доларів США заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом, 12\~085,89 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 35\~535,51 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом, шляхом проведення торгів (аукціону) за початковою ціною, визначеною сторонами в п. 1.1 розділу 1 договору іпотеки від 09.11.2006 року за реєстровим № 3522 у розмірі 95\~155,05 доларів США, з можливістю визначення, в подальшому, початкової ціни реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача згідно належної довіреності від 01.10.2015р. [PERSON] позовні вимоги з врахуванням уточнень від 01.04.2016р. підтримала. Дала пояснення, аналогічні вищенаведеним та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON], а також її повноважний представник в останнє судове засідання не зявились, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідача будучи присутньою в попередньому судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечила, оскільки договір іпотеки укладений без згоди співвласника цієї квартири відповідача [PERSON] Крім того, звернення стягнення на квартиру призведе до порушень малолітньої [PERSON], 30.12.2004р.н., яка в такій квартирі зареєстрована. Тому, просила в задоволенні позову відмовити. За погодженням з представником позивача та представником третьої особи суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Представник третьої особи органу опіки та піклування ЛРА ЛМР згідно належної довіреності від 17.06.2015р. [PERSON] в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечила. Враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], просила в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази, беручи до уваги висновки Верховного Суду України, які стали підставою для направлення справи на новий розгляд та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 09.11.2006р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого останній отримав кредитні кошти в сумі 71\~000 доларів США на строк до 09.11.2027р.із сплатою за користування кредитом 10,30 % річних (а.с.5-14 т.1). В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 09.11.2006р. між тими ж сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] загальною площею 75,7 кв.м. (а.с.20-24 т.1). Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 07.12.2011р. (а.с.34-36), яке набрало законної сили визнано за [PERSON] право власності на ? частини вказаної квартири. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний \~сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що позичальником не належним чином виконувались зобовязання за кредитним договором та згідно розрахунку заборгованості, який перевірений та прийнятий судом як такий, що зроблений фахового у відповідності до умов договору (а.с.25-33 т.1), її загальний розмір станом на 12.08.2013р. становить 99\~716,99 доларів США, з яких 60\~313,06 доларів США заборгованість за простроченим кредитом, 33\~446,04 доларів США заборгованість по прострочених процентах за користування кредитом, 12\~085,89 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 35\~535,51 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом. Вимоги про дострокове погашення заборгованості у звязку з порушенням умов кредитного договору, що скеровувались банком на адресу позичальника та відповідача [PERSON] від 16.08.2013р. (а.с.37-38, 39) залишились проігнорованими. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобовязаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. п 2.1.1 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Порядок звернення стягнення та реалізації предмета іпотеки врегульовано Розділом 4 договору іпотеки. Відповідно до п. 4.2 договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Виходячи зі змісту ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки можлива шляхом його продажу на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. З огляду на той факт, що позивач вправі задовольнити власну вимогу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації на прилюдних торгах, що передбачено договором та не заборонено законом, враховуючи те, що станом на дату ухвалення рішення заборгованість за кредитним договором не погашена, суд знаходить позов обґрунтованим та ухвалює рішення про його задоволення. За змістом статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини шостої статті 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Під час розгляду цивільної справи № 6-1205цс15, ВСУ сформулював правову позицію від 23.12.2015р., згідно з якою розяснив, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Підставою для направлення справи на новий розгляд стало відсутність висновків суду щодо початкової ціни продажу предмета іпотеки, яка визначається відповідно до вимог ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеки». Враховуючи, що уточнений зміст позовних вимог не суперечить вимогам ст. ст. 38, 39 Закону України «Про іпотеку» та правовій позиції ВСУ, що на основі цих норм закону висловлена під час розгляду цивільної справи № 6-1205цс15, перешкоди для задоволення позову відсутні. При цьому, таких висновків суду не спростовує факт переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до інших осіб відповідача [PERSON] згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 07.12.2011р. та малолітньої [PERSON] в порядку спадкування після смерті позичальника [PERSON], як це вбачається з належним чином завіреної копії матеріалів спадкової справи, оскільки за змістом ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Необхідності отримання дозволу на укладення договору іпотеки від іншого співвласника відповідача [PERSON] в такому випадку відсутня, адже на момент укладення договору єдиним власником квартири був позичальник [PERSON] Інтереси малолітньої, на захист яких заперечується позов також не спростовують висновків суду про необхідність задоволення позову, адже на даний час, такі інтереси захищаються Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», за змістом якого, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності умов, визначених в цьому Закону не підлягає виконанню під час його дії, про що згадував Верховний Суд України в своїй постанові від 30.09.2015р. Крім того, відповідно до вимоги п. 4.5.7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження». Отже, за таких умов, інтереси малолітньої, захист яких відбувається в процесі виконання рішення суду, не можуть обмежувати кредитора у здійснення ним права на задоволення власних вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 7826 грн., який сплачувався при поданні позовної заяви, апеляційної скарги та заяви про перегляд Верховним Судом України рішення суду касаційної інстанції, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.48, 203, 256 т.1).

Outcome: approved