Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. позовні вимоги вмотивовані тим, що на прохання відповідача зареєструвала його в своєму будинку, оскільки тому необхідна була прописка, але відповідач в будинок не вселявся, не проживав і не проживає в будинку, в останнє позивач бачила відповідача в 2013 році, просила добровільно знятись з реєстрації, відповідач обіцяв, але не виписався. Відповідач для неї є сторонньою особою, не був і не є членом сім,ї позивача чи членів її сім,ї, його речей нема, місце знаходження не відоме, перешкод у проживанні для нього не було, є відсутнім у будинку протягом тривалого часу без поважних причин. Наявність реєстрації відповідача перешкоджає їй, позивачці, оформити субсидію. Відповідач в судове засідання не явився повторно, був повідомлений належним чином, рекомендованим листом за місцем зареєстрованого проживання, і крім того, через оголошення на сайті суду. Відповідач відзиву, доказів, інших заяв не подав. Судом ухвалено справу розглянути заочно, відповідно до ст.280-281 ЦПК України. З наданих доказів встановлено: Згідно свідоцтву про право на спадщину від 1.10.2008року та витягу з державного реєстру - будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачці. Згідно копії заяви позивачки до управління ДМС від 4.12.2012р. - вона надала згоду на оформлення дозволу на імміграцію в Україну, реєстрацію та постійне місце проживання в її будинку [PERSON], [INFO], який є громадянином Узбекистан. Згідно довідки Кулажинської сільської ради - за вказаною адресою проживають та за реєстровані: [PERSON] (проживає без реєстрації), [PERSON], племінник, і [PERSON] (зареєстрований , але не проживає), загальна площа будинку 84,2кв.м, житлова площа 27,7кв.м. Згідно довідки - відповіді Кулажинської сільської ради на запит суду - [PERSON] зареєстрований з 3.04.2013р., тимчасове посвідчення від 15.03.2013р. за адресою - [ADDRESS] але за даною адресою не проживає. Згідно акту обстеження, складеного депутатом сільської ради та засвідченого підписами сусідів, від 3.05.2018р. - відповідач [PERSON] не проживає з часу реєстрації - з грудня 2012року, будь-яких його особистих речей у будинку не виявлено. Свідок [PERSON], знайомий сина позивачки, пояснив, що знає позивачку понад 10 років, часто бував у неї в гостях, в будинку проживає позивачка і часто свідок бачить у будинку родича позивачки - молодого чоловіка [PERSON], а відповідач - стороння для позивачки людина, іноземець, в будинку не проживає, свідок протягом останніх п'яти років, буваючи в будинку щомісяця, жодного разу його не бачив, позивачка скаржилась, що не може його знайти і виписати. Свідок [PERSON], родичка позивачки, пояснила, що позивачка скаржилась, що не може отримати субсидію, оскільки у неї прописаний сторонній чоловік [PERSON], якого прописала приблизно у 2013році щоб він міг отримати документи, і тепер не може його знайти, щоб виписати; свідок буває у позивачки в гостях приблизно раз на тиждень, в будинку живе позивачка одна, часто до неї приїжджає племінник [PERSON], а інші особи в будинку не проживають, в тому числі [PERSON] не проживав і не проживає. Таким чином, суд встановив такі обставини і зробив такі висновки: Позивач є власником будинку. Відповідач права власності не мав і не має. Відповідач не є і не був членом сім,ї позивача або членом сім,ї будь-кого з членів сім,ї позивача. Відповідач був зареєстрований у даному будинку за згодою позивачки-власника, з наданням йому права постійного проживання. Тобто відносини між сторонами є договірними. Волевиявлення власника і істотні умови договору викладені власником у письмовому вигляді - у формі заяви про надання згоди на реєстрацію відповідача з наданням йому права постійного проживання у будинку. Таким чином, до даних правовідносин між сторонами до регулювання житлових прав, що виникли у відповідача, застосовними є норми житлового законодавства, що регулюють договір найму жилого приміщення у будинку, що належить фізичній особі на праві власності, а також норми цивільного законодавства, які регулюють відповідний вид договору і які регулюють правовідносини, які пов'язані зі здійсненням права власності. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Право власності складається з права володіння, користування і розпорядження, які є похідними і невід,ємними від права власності. Згідно ст.391 ЦК - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.395 ЦК речовими правами на чуже майно є, зокрема, право користування (сервітут). Згідно ст.401 ЦКУ - право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати , зокрема, іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно ст. 402 ЦК - сервітут може бути встановлений, зокрема, договором або законом. Згідно ст.403 ЦК- зміст сервітуту - сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Згідно ст.406 ЦК - сервітут припиняється, зокрема, у разі п.2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; п.3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; П.4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; п.5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно ст.68 ЖК, - загальна норма, яка застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст.163 ЖК - у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов'язків за договором найму. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено. Підстав для збереження за відсутнім відповідачем жилого приміщення понад шість місяців, передбачених в частині 2 ст.71 ЖК України, в даному випадку не встановлено. Згідно ст.72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач фактично в даному будинку не проживає з квітня 2013 року - з дати реєстрації, не користується будинком як своїм житлом тривалий час, в будинку відсутні його речі, не несе участі в утриманні будинку і в оплаті комунальних послуг, тобто не виконує обов'язків наймача жилого приміщення і не здійснює набуте речове право користування чужим майном - жилим приміщенням. Не встановлено фактів чинення перешкод з боку позивача щодо проживання відповідача в даному жилому приміщенні протягом всього зазначеного часу. Не встановлено будь-яких законних підстав для збереження за відповідачем права користування вказаним жилим приміщенням, та/або для збереження за ним права користування чужим майном (сервітуту). Позивачка є власником будинку, і їй належить право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном, в тому числі і у вказаний нею спосіб. Таким чином, є всі підстави для визнання відповідача - який є відсутнім понад визначені законом строки для збереження за ним права проживання - таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку позивачки.

Outcome: approved