Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в серпні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 18505,50 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до укладеного Договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту [NUMBER] від 09.02.2012, [PERSON] позивачем було відкрито кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням платіжної картки з лімітом не більше 12000 грн. на строк до 31.01.2014, а відповідач в свою чергу зобов'язалась повертати, у порядку встановленому договором, отримані кредитні кошти та сплачувати щомісяця банку відсотки за користування кредитом у розмірі 28% річних. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак відповідач отримані кредитні кошти та нараховані відсотки за їх користування у визначений договором строк не повернула. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.11.2014 з відповідача на користь банку була стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором у розмірі 17869,88 грн. та судові витрати. Оскільки, відповідачем взяті на себе зобов'язання за даним кредитним договором після ухвалення судового рішення виконані не були, позивачем було здійснено нарахування відсотків за користуванням відповідачем неповернутих кредитних коштів та пені за основним боргом за період з 30.08.2014 по 27.04.2018, що складає 18505,50 грн., а тому ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» змушене було звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 23.08.2018 було відкрито провадження у названій справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до ст.274 ЦПК України. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.02.2012 між сторонами було укладено Договір про відкриття кредитної лінії в рамках зарплатного проекту [NUMBER], відповідно до умов якого позивач відкрив [PERSON] кредитну лінію, у межах якої їй було надано кредит з лімітом не більше 12000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки, а остання в свою чергу зобов'язалась повернути Банку кредит та сплатити йому проценти за його користування у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надавався позичальнику для оплати будь-яких проведених операцій за картковим рахунком у разі недостатності власних грошових коштів позичальника на картковому рахунку для оплати відповідних операцій. Відповідно до п.2.3 Договору за користування кредитом позичальник зобов'язаний щомісячно сплачувати кредитору проценти, нараховані за процентною ставкою - 28% річних. Як визначено п.4.1 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється виходячи з розміру процентної ставки, визначеної згідно з умовами Кредитного договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються кредитором щомісяця, а саме в останній робочий день кожного місяця та в дату припинення дії кредитної лінії, починаючи з дня, наступного за днем видачі Кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці в якому настане термін, визначений п. 2.2 Кредитного договору, по дату припинення дії кредитної лінії (включно). Також, відповідно до положень п.п.7.2.1 Кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути позивачу кредит не пізніше терміну, вказаного у п.2.2 Кредитного договору. В той же час, п.2.2 Кредитного договору передбачено, що у цей же термін відповідач зобов'язаний повернути позивачу всю існуючу заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитом. Відповідно до п.п.9.1., 9.2. кредитного договору, у разі неповернення кредиту (частини кредиту) у терміни, передбачені цим договором, позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. У разі несплати процентів за користування кредитом у терміни, визначені цим договором, позичальник сплачує кредитору за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу по сплаті процентів у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05.11.2014 було задоволено позовні вимоги ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до [PERSON], та відповідно стягнуто з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором №0002094893БН/2012-02 від 09.02.2012 у розмірі 17869,88 грн., що включала в себе: 11971,05 грн. - прострочену заборгованість за кредитом, 3664,14 грн. - прострочену заборгованість за відсотками, 326,19 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість за відсотками, а також 1908,50 грн. - пені, нарахованої на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом). Як вказує позивач, після ухвалення вищезазначеного рішення, [PERSON] продовжила ухилятися від виконання покладених на неї обов'язків по кредитному договору, що призвело до виникнення заборгованості за період часу з 30.08.2014 по 27.04.2018, яка становить 18505,50 грн. та складається з наступних складових: -12268,83 грн. - заборгованість за відсотками; -2924,46 грн. - нарахована пеня на суму прострочених відсотків; -3312,21 грн. - нарахована пеня на суму простроченого основного зобов'язання. Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: у встановлені строки повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, а також при порушенні строків повернення кредиту, сплатити Банку пеню згідно з умовами Договору. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема у постановах: від 21 вересня 2016 року у справі №6-2631цс15, від 23 вересня 2015 року у справі №6-1206цс15, від 25 травня 2016 року у справі 6-157цс16. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, а тому, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 18505,50 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved