Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору звернувся до суду з позовом і просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 3\~686\~661,04 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] й визнати за позивачем право власності на цю квартиру. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність. Відповідач повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, заперечень проти позову не надала. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.07.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 11375288000, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в сумі 79\~000 доларів США на строк до 23.07.2027 року (а.с.6-14). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки від 24.07.2008 року, відповідно до умов якого відповідач передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 51,2 кв.м, житловою площею 30,6 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26-30). 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з вказаного кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с. 37-39). Позивач стверджує, що у звязку з порушенням відповідачем умов договору щодо погашення кредиту та процентів за його користування утворилася заборгованість, яка станом на 10.07.2015р. становить 3\~686\~661,04 грн., з яких сума заборгованості за кредитом становить 1\~717\~072,58 грн., сума заборгованості за відсотками 1\~606\~598,85 грн., пеня 339\~347,70 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 4\~773,25 грн., сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по відсотках 18\~608,67 грн., але доказів цього позивачем не надано. Правовідношення, які виникли між сторонами регулюються пар.6 главою 49 «Забезпечення виконання зобов'язання», пар. 2 Главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Книги п'ятої Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку» від 5 червня 2003 року № 898-IV, зокрема ч.1 ст. 33, якої визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Частина 3 той же статті вказує на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За змістом ч.1 ст.37 Закону України № 898-IV іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно ч.2 той же статті, рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Як вбачається з договору іпотеки від 04.08.2008р., (п.п.5.1.-5.3.), сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання Іпотекодержателем права продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотеокдержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Отже, враховуючі наявність умов, визначених сторонами у договорі про іпотеку від 04.08.2008р., іпотекодержатель - ПАТ «Дельта Банк» має право, у досудовому порядку, задовольнити свої вимоги шляхом реєстрації свого права власності на предмет іпотеки, який прирівнюються до договору про задоволення вимог іпотекодержателя. При не реалізації свого права у вирішені спору в позасудовому порядку шляхом проведення реєстрації свого права власності на предмет іпотеки (ст.37 Закону 898-IV), банк має право на звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав визначених ст. 39 Закону України 898-IV. Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що позивачем обраний не правильний спосіб захисту своїх порушених прав. Відтак, суд у відповідність до ч.3 ст.16 ЦК України відмовляє у задоволенні пред'явлених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed