Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором №6/4/33/2008/840-К/309 від 22 серпня 2008 року у розмірі 1295407,67 гривень, судових витрат у розмірі 3654 гривень та інших витрат, пов'язаних з виконання рішення суду звернути стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки №6/4/33/2008/980-І/310 від 22 серпня 2008 року, а саме на нерухоме майно: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 63,60 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 серпня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], внесеного в реєстр №4273, укладеного між іпотекодавцем та [PERSON], шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку», на час реалізації вищевказаного майна передати його в управління ПАТ КБ «Надра» з правом заміни замків, обладнанням охоронними пристроями предмета іпотеки, надати право ПАТ КБ «Надра» отримувати дублікати правовстановлюючих документів у будь-яких установах незалежно від форм власності, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах, які здійснюють функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, а також скасувати реєстрацію місця проживання та виселити всіх мешканців із вищевказаної квартири, стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 22 серпня 2008 року між ВАТ Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6/4/33/2008/840-К/309, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 56870 доларів США строком до 12 серпня 2021 року зі сплатою процентів у порядку та у розмірі, встановленими договором. Позивач свої зобов'язання виконав, задавши [PERSON] кредитні кошти у зазначеному розмірі. Однак, у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач не здійснює погашення кредиту та не сплачує відсотки за його користування у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором, у зв'язку з чим на адресу останнього була направлена досудова вимога щодо виконання зобов'язань за кредитним договором. Станом на 21 квітня 2014 року, відповідач свої вимоги за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 115379,41 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 1295407,67 гривень, яка складається з: суми кредиту у розмірі 56600,58 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 635474,70 гривень, суми процентів за користування кредитом у розмірі 45984,49 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 516285,02 гривень, суми заборгованості за пенею у розмірі 7107,44 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 79797,88 гривень та суми заборгованості за штрафом у розмірі 5687 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 63850,07 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором кредиту, між сторонами 22 серпня 2008 року був укладений договір іпотеки №6/4/33/2008/980-І/310, за яким предметом іпотеки є нерухоме майно - трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 63,60 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м., яка належить [PERSON] та відповідно до умов якого, у разі невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань в цілому або в тій чи іншій частині, а також у випадку порушення іпотекодавцем юудь-яких зобов'язань за договором або будь-яких гарантій та запевнень, іпотекодержатель має право реалізувати своє право іпотеки та звернути стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому договором в рахунок виниклої заборгованості за кредитом. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення по справі рішення у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Адресно-довідкового Бюро ГУМВС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.3. ст.. 122 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 22 серпня 2014 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» згідно статуту ПАТ «КБ»Надра», затвердженого наказом Тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра» №52 від 26 січня 2011 року, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «КБ»Надра» серії А01 №794080) та [PERSON] укладений кредитний договір №6/4/33/2008/840-К/309, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 56870 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором за програмою «Нове житло», а відповідач зобовязується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за його користування у розмірі 14,59% річних та можливі штрафні санкції строком до 21 серпня 2021 року. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч.1,2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Зі змісту вищевказаного кредитного договору вбачається, що ним визначені всі суттєві умови кредитних договорів щодо виду банківських послуг, строку дії договорів, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші, при цьому [PERSON] підтвердила своїм особистим підписом, що ознайомилася і згодна з умовами та правилами надання банківських послуг. В забезпечення умов виконання основного зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, 22 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» згідно статуту ПАТ «КБ»Надра», затвердженого наказом Тимчасового адміністратора ВАТ КБ «Надра» №52 від 26 січня 2011 року, свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «КБ»Надра» серії А01 №794080) та [PERSON] був укладений договір іпотеки №6/4/33/2008/980-І/310, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов'язання, що витікає із кредитного договору передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку Предмет іпотеки, а саме: трикімнатну квартиру №4 загальною площею 63,60 кв.м., житловою площею 37,60 кв.м. в будинку [ADDRESS]. Визначена сторонами вартість іпотеки складає 314782 гривень, що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення договору складає 64986,58 доларів США. Предмет іпотеки є власністю відповідача на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом ХРНО [PERSON] 22 серпня 2008 року за реєстровим №4273, зареєстрований в державному реєстрі правочинів 22 серпня 2008 року за №3096278 згідно з витягом з Державного реєстру правочинів за №6414685. Відповідач з усіма істотними умовами вказаного договору ознайомилася та погодилася, про що поставила свій підпис у договорі іпотеки. Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за кредитними договорами та надав кредитні кошти, перерахувавши їх на рахунок відповідача, що підтверджується валютним меморіальним ордером №№214 від 22 серпня 2008 року у розмірі 1870 доларів США та заявою про видачу готівки №212 від 22 серпня 2008 року у розмірі 55000 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.п.3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 кредитного договору, щомісячна сум мінімально необхідного платежу відповідача складає 819,33 доларів США, починаючи з 22 серпня 2008 року. Позичальник повертає кредит та сплачує відсотки Банку, шляхом внесення мінімально необхідного платежу, шляхом внесення готівкою через касу банку на визначений розрахунковий рахунок або безготівковим перерахуваннямчерез транзитний рахунок щомісячно до 10 числа поточного місця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. Як встановлено в ході судового розгляду, Відповідачем був порушений порядок та строки сплати заборгованості за кредитами та погашення відсотків. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №6/4/33/2008/840-К/309 від 22 серпня 2008 року, наданого позивачем, за відповідачем станом на 21 квітня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 115379,41 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 1295407,67 гривень, яка складається з: суми кредиту у розмірі 56600,58 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 635474,70 гривень, суми процентів за користування кредитом у розмірі 45984,49 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 516285,02 гривень, суми заборгованості за пенею у розмірі 7107,44 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 79797,88 гривень та суми заборгованості за штрафом у розмірі 5687 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21 квітня 2014 р року складає 63850,07 гривень. 24 квітня 2014 року за вих. №436 від 23.04.2014 року на адресу відповідача рекомендованим листом було направлено банком повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання та вимога про добровільне погашення заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що до теперішнього часу свої зобов'язання за кредитним договором №6/4/33/2008/840-К/309 від 22 серпня 2008 року відповідач не виконала. Відповідно до вимог п.2.3. кредитного договору, при непогашенні заборгованості позичальника перед банком у повному обсязі за рахунок майна, що обтяжене іпотекою, банк звертає стягнення на майно позичальника у відповідності з діючим законодавством України. Відповідно до умов договору іпотеки, у випадку невиконання забезпеченого іпотекою зобов'язання або його частини іпотекодержатель має безумовне та безспірне право одержати задоволення своїх вимог з вартості предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Згідно ст. 1, ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 12 зазначеного Закону, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержавтель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, вирішуючи спори про звернення стягнення на предмет іпотеки, принциповим є встановлення факту невиконання або неналежного виконання основного зобов'язання. Як вбачається із вищевказаного розрахунку заборгованості, відповідач з 01 листопада 2008 року повністю припинив виконання своїх зобов'язань за кредитним договром. Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого запису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК). За п.41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співвмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, зіставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочерговість задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України). Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 314782 гривень, в той час як загальна сума заборгованості за кредитним договором №6/4/33/2008/840-К/309 від 22 серпня 2008 року складає 1295407,67 гривень. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Така ж правова позиція викладена в абзаці першому п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до якого, резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки-шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Право Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку встановлене Конституцією України та ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Згідно ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права на продаж предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, Закон України «Про іпотеку» і положення Іпотечного договору передбачають такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотекодержателю права продажу Предмета іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням іпотекодержателю всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З огляду на те, що відповідач зобов'язання щодо своєчасного погашення суми за кредитним договором та сплати процентів не виконує, розмір загальної суми заборгованості за кредитним договором значно перевищує суму іпотеки, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу ПАТ КБ «Надра» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу зазначеної квартири будь-якій особі покупцеві на умовах та в порядку, визначеними ст. 38 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням тих обставин, що для продажу вищевказаної квартири необхідні правовстановлюючі документи на неї, суд задовольняє позовні вимоги в частині надання ПАТ КБ «Надра» права на утримання таких документів в будь-яких органах та установах незалежно від форм власності, а також відповідних витягів та інших документів, необхідних Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» для укладення договору купівлі-продажу зазначеної квартири та її реалізації в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Позовні вимоги в частині передання предмету іпотеки на час його реалізації ПАТ КБ «Надра» з правом заміни замків та обладнанням охоронними пристроями задоволенню не підлягають, враховуючи наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про іпотеку», після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. В порушення зазначених вимог, позивачем в позовній заяві не зазначена мета для передання предмету іпотеки на час його реалізації ПАТ КБ «Надра». Факту неналежного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням судом не встановлено. Крім того, договором іпотеки зазначене питання не врегульоване, а повноваження іпотекадержателя щодо заміни замків та обладнанням охоронними пристроями предмета іпотеки взагалі не передбачені Законом України «Про іпотеку». Разом з тим не підлягають задоволенню вимоги позивача про скасування реєстрації місця проживання та виселення всіх мешканців квартири [ADDRESS], оскільки суд не може приймати такі рішення щодо невизначеного кола осіб. Позивачем не надано до суду беззаперечних, належних та допустимих доказів щодо реєстрації чи фактичного проживання будь-яких осіб в зазначеній квартирі. Крім того, ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Наявна в матеріалах справа досудова вимога від 23 квітня 2014 року, направлена позивачем на адресу [PERSON], не містить вимогу щодо добровільного звільнення останньою спірної квартири. Інших доказів на підтвердження направлення такої вимоги позивачем не надано. Всі інші вимоги щодо надання позивачу окремих прав та повноважень щодо предмету іпотеки не підлягають задоволенню, оскільки порядок звернення стягнення на предмет іпотеки за судовим рішенням передбачений відповідним розділом Закону України «Про іпотеку» і не потребує окремої регламентації в судовому рішенні. На підставі викладеного,

Outcome: partial