Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь борг по кредитно-заставному договору № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року в сумі 11673,52 доларів США, що в перерахунку на національну валюту згідно курсу НБУ станом на 26.08.2015 року складає 264 054,97 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивував тим, що 19.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір № IFDWAN51883841, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 13356,82 доларів США на термін до 18.06.2015 року зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 15% річних. Відповідно до договору, відповідач повинен був надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентах, комісії та інших витратах згідно умов договору. Однак, [PERSON] свої зобовязання за договором не виконав, у встановлений договором строк щомісячні платежі для погашення заборгованості не надавав і станом на 26.08.2015 року його борг по кредитно-заставному договору № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року становить 28047,37 доларів США, з яких: 7458,03 доларів США заборгованість за кредитом, 3757,48 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 994,02 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 15837,84 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язання за договором. Частина боргу вже стягнута з відповідача згідно рішень Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2011 року та Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09.10.2012 року в розмірі 16940,26 доларів США. Отже за мінусом вказаної суми та з урахуванням штрафів відповідно до умов договору: 11,05 доларів США фіксована частина та 555,36 доларів США процентна складова, заборгованість [PERSON] по кредитно-заставному договору від 19.06.2008 року становить 11673,52 доларів США. Вищевказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 4203-К-О від 10.08.2016 року [PERSON] не зявилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу в її відсутності, позов задоволити повністю, вказавши, що всі необхідні докази є в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] позов не визнав та пояснив, що дійсно 19.06.2008 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитно-заставний договір № IFDWAN51883841, відповідно до якого банк надав йому кредит в розмірі 13356,82 доларів США. У звязку з фінансовою кризою станом на 2011 рік в нього виникла заборгованість за даним договором і за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2011 року з нього стягнуто на користь позивача 5069,39 доларів США заборгованості цим договором. При цьому судом було зменшено суму нарахованих банком збитків за договором з урахуванням страхового відшкодування, виплаченого банку, та коштів, отриманих банком від продажу вилученого в нього автомобіля ВАЗ-21114, який було реалізовано за 47 тисяч гривень. Стягнуту за рішенням суду суму боргу він сплатив повністю і постановою заступника начальника відділу ДВС Долинського РУЮ від 26.04.2012 року виконавче провадження з цих підстав закрито. Однак, позивач повторно нарахував йому заборгованість по даному договору в розмірі 11673,52 доларів США, в зв»язку з чим він змушений був звернутись до суду і рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.03.2013 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.09.2013 року залишено в силі, кредитно-заставний договір № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі його Івано-Франківської філії, розірвано. Оскільки вищезгаданий кредитно-заставний договір розірвано, будь-якої заборгованості за даним договором він не має, то в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити. Просив також врахувати, що рішення Індустріального суду м.Дніпропетровська від 09.10.2012 року, на яке посилається позивач, скасовано і рішенням даного суду від 06.03.2013 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до нього про стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року відмовлено. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 653 даного кодексу передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Як встановлено в судовому засіданні, 19.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитно-заставний договір № IFDWAN51883841, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 13356,82 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 15% на рік з кінцевим терміном погашення 18.06.2015 року (а.с. 10-19). У відповідності до п. 17 даного договору (а.с. 18), в забезпечення виконання зобовязань за цим договором [PERSON] надав банку в заставу автомобіль ВАЗ 21114, держномер АТ 8095 АО. Як вбачається з рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.09.2011 року (а.с. 3-4), позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково та стягнуто на його користь з [PERSON] 5069,39 доларів США заборгованості за кредитно-заставним договором № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року. Згідно з ухвалою цього ж суду від 06.02.2012 року, роз»яснено вищевказане рішення та зазначено, що у задоволенні іншої частини позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 6780,81 доларів США відмовлено, тобто зменшено суму нарахованих банком збитків за договором з урахуванням суми страхового відшкодування, виплаченого банку та отриманих ним коштів від продажу автомобіля. Про те, що кредитно-заставний договір № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі його Івано-Франківської філії, розірвано, свідчить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області в справі № 0907/13694/2012 від 27.03.2013 року (а.с. 58-59). Як вбачається з ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.09.2013 року (а.с. 60-62), касаційну скаргу [PERSON] задоволено, рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.05.2013 року скасовано, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.03.2013 року залишено в силі. В даній ухвалі вказано, що банк повторно нарахував [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11538,60 доларів США, не врахувавши ні рішення Долинського районного суду про зменшення суми боргу, ні погашення ним повної суми заборгованості 28 березня 2012 року, ні подальше зобов»язання щодо припинення нарахувань із суми заборгованості, визначеної банком на підставі остаточного розрахунку позичальником. В судове засідання представник банку не з»явився, інших доказів наявності заборгованості у відповідача, крім долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року станом на 26.08.2015 року (а.с. 6-8), не надав і в судовому засіданні не здобуто. За таких обставин, розглянувши дану справу в межах заявлених позовних вимог та враховуючи, що кредитно-заставний договір № IFDWAN51883841 від 19.06.2008 року, укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», розірвано за рішенням суду від 27.03.2013 року, в зв»язку з чим зобов»язання сторін за даним договором припинилися, суд вважає заявлений ПАТ КБ «ПриватБанк» позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за даним договором безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог\~ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст.\~526,530,625,651,653,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed