Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 607 грн. 70 коп. та судові витрати в розмірі 229 грн. 40 коп., посилаючись на те, що 19.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачені цим договором. Згідно з п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до умов кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків, та інших витрат, відповідно до умов договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2013 року має заборгованість - 17 607 грн. 70 коп., яка складається з наступного: 5 593 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом,9 277 грн. 24 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 116 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1 660 грн. 57 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 826 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова), тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судовому засіданні просила задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи його обставинами, викладеними у позовній заяві. Відповідач позовну заяву не визнав в повному обсязі. [PERSON] надав суду письмові заперечення, у яких просив суд вважати заперечення в частині обґрунтування пропуску позовної давності - заявою про застосування позовної давності, відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Відповідачем зазначено, що не приймається як належний та допустимий доказ підтвердження характеру спірних взаємовідносин Правила користування платіжною карткою, оскільки вони не зазначені у заяві позичальника як складова частина договору. Крім того, Умови і правила надання банківських послуг, який є одностороннім документом і наданий суду, не містять у собі відомостей щодо дати їх прийняття та затвердження, введення в дію і їх дії на час укладення кредитного договору з відповідачем 19.10.2007 року, тому не можуть сприйматись належними та допустимими доказами як складових угоди (договору) між позивачем та відповідачем. Також зазначив, що розрахунок заборгованості є неналежним та допустимим доказом наявності заборгованості перед позивачем, оскільки не містить достовірної інформації щодо предмета доказування, з нього неможливо об'єктивно зрозуміти яким чином могла утворитись вказана заборгованість відповідача. Розрахунок не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, не завірений належним чином, підписаний невідомою особою та відсутні дані про посаду та призів ще відповідальної особи банку, немає підпису та даних про бухгалтера банку, який має спеціальні знання та право, на підставі затверджених нормативів, проводити такі розрахунки заборгованості. Звертає увагу суду на те, що з огляду на те, що сторони не проінформували про припинення дії договору на протязі 12 місяців починаючи з дня укладення договору 19.10.2007 року, дія договору в жовтні 2008 року пролонгувалася на термін до 19.10.2009 року і з цього часу строк дії договору припинився. Розуміння позивача, що дія договору пролонговується безстроково являються помилковими, оскільки договір такої пролонгації не передбачає. В наданих матеріалах відсутні будь-які докази про наявність вимог, повідомлень банку направлених відповідачу, про заборгованість, яка виникла за час дії договору. Також банк раніше не звертався з відповідним позовом і до суду за захистом свого порушеного права, а автоматично безпідставно лонгував кредитний договір з відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, надані сторонами по справі, виходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 19.10.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками виступає позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого, банк надав позичальнику кредит в розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Вказаний договір складається із заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Згідно з п. 3.1 умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнтові карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. На підстав п. 3.2 умов, після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також Заяви позичальника, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості видачі кредиту на платіжну картку. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт установлюється за рішенням банку, та клієнт надає право банку у будь-який час змінювати (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п. 3.4 умов та правил надання банківських послуг, клієнт або його довірена особа використовують платіжні картки в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку як засіб для безготівкових розрахунків за товари та послуги, для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банку, фінансових установах, через банкомати і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін та діючим законодавством. Відповідно до п. 6.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрачання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6. Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченного кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Згідно з п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору № б/н від 19.10.2007 року не виконує належним чином, і у зв'язку з чим, у відповідача станом на 31.01.2014 року утворилась заборгованість в сумі 17 607 грн. 70 коп., що складається з наступного: 5 593 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом,9 277 грн. 24 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 116 грн. 62 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1 660 грн. 57 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 826 грн. 56 коп. - штраф (процентна складова). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідач, підписуючи Заяву позичальника, приєднався до Умов та правил надання банківських послуг. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 УК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 47 та 49 Закону «Про банки та банківську діяльність визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі ч. 1 ст. 1048 УК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № б/н від 19.10.2007 року позивач надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме, не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, відсотків по ньому. Тому, є підстави для стягнення з [PERSON] на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, комісії, штрафів, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом. Доводи [PERSON] про те, що його заява на отримання кредитної картки не є договором, оскільки йому були невідомі істотні умови договору, спростовуються заявою останнього, в якій він своїм підписом зазначив, що ознайомлений та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжної картки і тарифами банку, які складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільно-процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється в повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved