Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 26.12.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до змісту Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Однак, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість у розмірі 21 326, 39 грн. Представник ПАТ КБ ПриватБанк у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутності, просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобовязання та повернення кредитних коштів банку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що згідно копії договору № б/н від 26.12.2006 року ПАТ КБ ПриватБанк надав [PERSON] кредит у розмірі 5 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно дослідженого розрахунку заборгованості, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість у сумі 21 326, 39 грн. Відповідно до ст. 258 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 267 ч. 3 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, або про особу яка його порушила. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявляти вимогу про виконання зобовязання. Відповідно до поданого позивачем розрахунку, відповідач здійснив останній платіж по договору 23.01.2009 року, отже згідно умов договору позивач з часу виникнення заборгованості мав право вимагати від відповідача виконання зобовязання. З позовною заявою позивач звернувся до суду 27.07.2015 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Відповідач у письмовій заяві наполягав на застосуванні наслідків спливу строку позовної давності. Позивач не просив суд поновити строк звернення до суду з вказаним позовом та не навів поважних причин пропуску строку давності. Не встановлені такі причини і судом в ході розгляду справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок позивача. На підставі ст. 258, 259, 261, 267, 1048, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed