Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Надра» звернувся з позовом до відповідача - [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №495/П/27/2008-840 від 27.10.2008 року станом на 15.04.2016 року у розмірі 8 845,92 доларів США та пеню в сумі 87 977,65 грн. (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 04.04.2017 року). Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору №495/П/27/2008-840 від 27.10.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (ПАТ КБ «Надра») та [PERSON], банк надав останній кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості в сумі 16 009,49 доларів США строком до 20.10.2015 року на умовах сплати 15,25 % річних за користування кредитними коштами. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови кредитного договору, надавши Відповідачу грошові кошти у встановленій сумі та у визначений договором строк. В той же час відповідачем порушені умови Кредитного договору щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 15.04.2016 року становить: заборгованість за кредитом - 6 566,59 доларів США, що еквівалентно 168 417,54 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 2 279,33 доларів США, що еквівалентно 58 459,44 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 87 977,65 грн.. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення заявлених вимог. Крім того представник відповідача просив застосувати строки позовної давності до позовних вимог про нарахування пені в період з 30.07.2015 року по 14.04.2016 року та на підставі положень статті 551 ЦК України зменшити розмір неустойки. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представників сторін, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як встановлено судом, відповідно до укладеного Договору «Автопакет» № 495/П/27/2008-840 від 27.10.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра», Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник), банк надав їй кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості грошові кошти в сумі 16 009,49 доларів США строком до 20.10.2015 року на умовах сплати 15,25 % річних за користування кредитними коштами. Кредитний договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду з умовами договору. 10.02.2010 між Банком та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №495/П/27/2008-840 від 27.10.2008 року за якою кредитний договір викладено в новій редакції. Відповідно до п. 8.4. Кредитного договору договір діє до повного виконання зобов'язань. Відповідно до п. 4.3.3 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених п.п. 2.2.1, 2.2.2 цього Договору Згідно п. 2.2.1 Кредитного договору, щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 312,28 доларів США. Відповідно до п. 2.2.3. Кредитного договору, Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п.п. 2.2.1, 2.2.2 цього Договору щомісячно до 18 числа поточного місяця. Як встановлено судом, Банк виконав свої зобов'язання та надав кошти Позичальнику, що підтверджується копією заяви про видачу готівки. Представник відповідача не заперечував отримання кредитних коштів. Водночас відповідачем, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, порушені умови Кредитного договору щодо вчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Станом на 15.04.2016 року внаслідок порушення умов договору заборгованість за Кредитним договором становить: заборгованість за кредитом - 6 566,59 доларів США, що еквівалентно 168 417,54 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 2 279,33 доларів США, що еквівалентно 58 459,44 грн., пеня за прострочення сплати кредиту - 87 977,65 грн. Загальна сума заборгованості по кредиту, виданому у доларах США, складає 12 660,90 доларів США та 87 977,65 грн. Представник відповідача не надав суду доказів, що заборгованість відсутня чи є меншою. Відповідачем не спростовано порушення умов Кредитного договору та розмір заборгованості за Кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, 14.11.2013 року Банк направив на адресу відповідача досудову вимогу в якій вимагав у зв'язку з порушенням умов кредитного договору та на підставі п.4.2 Кредитного договору протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. В зв'язку із направленням зазначеної вимоги представник відповідача просив застосувати строки позовної давності до нарахованої пені. У відповідності з ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність. У відповідності до п.7.2 Кредитного договору в редакції договору від 27.10.2008 року та п.5.3 Кредитного договору в редакції від 10.02.2010 року сторони дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років. А тому, оскільки даний пункт договору не оспорений, не визнаний недійсним, банком дотримані строки позовної давності, суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача на застосування строків позовної давності. Також, представник відповідача просив зменшити розмір пені з врахуванням майнового стану відповідача. За положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України). Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків. Звертаючись до суду із проханням зменшити розмір неустойки представник відповідача посилався на важкий матеріальний стан відповідача, проте до заяви представник відповідача надав документи, які стосуються періоду 2017 року та не надано будь-яких доказів щодо майнового стану в період дії договору. Таким чином, враховуючи що зменшення неустойки є правом суду, а не обов'язком, враховуючи надані суду документи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви представника відповідача. Як роз'яснено в абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконала в повному обсязі, а тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 60 901,36 доларів США та 87 977,65 грн. пені підлягають задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved