Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ВДВС Тлумацького РУЮ, ТзОВ «Укрспецторг Групп», [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON], про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, Протоколу проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна, акту про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах, мотивуючи свої вимоги тим, що у ВДВС правові підстави для проведення прилюдних торгів були відсутні, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки не зверталось; його не було належним чином повідомлено про час та місце проведення прилюдних торгів, а самі торги були проведені з порушенням вимог закону щодо порядку підвищення ціни в ході торгів. В судовому засіданні представник позивача Аннюк В.В. позов підтримав, з підстав зазначених в ньому, додатково пояснив, що неповідомлення банку про час та місце проведення торгів позбавило позивача можливості прийняти участь у торгах, а порушення вимог закону щодо порядку підвищення ціни в ході торгів призвело до реалізації предмета іпотеки за значно заниженою ціною, у зв'язку з цим банку було завдано значної шкоди. Під час судового засідання 10.02.2014 року представник відповідача - ТзОВ «Укрспецторг Групп» Шкляр І.А. проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити. Також подала до суду заперечення на позовну заяву, яке підтримала в судовому засіданні, вказавши на те, що при проведенні прилюдних торгів арештованого майна були дотримані всі необхідні вимоги. Зазначила, що ТзОВ «Укрспецторг Групп» при організації та проведенні прилюдних торгів керувалось «Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна», затвердженим Наказом Міністерства юстиції 27.10.1999 р., на виконання вимог якого банку, ВДВС та [PERSON] направлялись відповідні повідомлення про час, місце та умови проведення торгів, а також публікувалось оголошення в ЗМІ та у спеціалізованому розділі на веб-сайті міністерства юстиції. Щодо порядку підвищення ціни в ході торгів пояснила, що Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яким необхідно керуватись при проведенні торгів, не передбачено, яким саме чином має збільшуватись вартість майна під час проведення прилюдних торгів. Представники відповідача - ВДВС Тлумацького РУЮ позов не визнали, просили в задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених в клопотанні від 15.04.2014 р. Представник ВДВС Тлумацького РУЮ пояснив, що ВДВС діяв у межах та у спосіб наданих йому повноважень з приводу виконання судового рішення. При цьому порушень вимог Закону України «Про державну виконавчу службу» не допускав, вказав, що всі обставини, на які покликається позивач не підтверджені жодним доказом. Щодо позовних вимог до ВДВС в частині відсутності підстав для проведення прилюдних торгів з тих мотивів, що банк (стягувач) подав на виконання рішення суду по стягненню з боржника [PERSON] грошових коштів, а ВДВС провело реалізацію предмету іпотеки, зазначив, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Просив зважити суд на те, що позивач дії державного виконавця, в т.ч. і щодо арешту майна боржника та проведення оцінки нерухомого майна, не оскаржував. Зазначив, що після укладення договору з торгуючою організацією - ТзОВ «Укрспецторг Групп», організацією та проведенням торгів займалась саме вона. Ствердив, що ВДВС отримував повідомлення про дату та місце проведення торгів від ТзОВ «Укрспецторг Групп». Додатково зазначив, що відповідно до Узагальнення ВСУ судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних відносин від 07.10.2010 р., зазначено, що виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості з позичальника-іпотекодавця можливе за рахунок усього майна позичальника, в т.ч. і за рахунок майна, переданого ним в іпотеку майна в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Вказав, що аналогічна позиція викладена і у Пленумі ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. Просили з задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечив, просив в його задоволенні відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки відповідно до ст. 48 Закону України «Про іпотеку» будь-який учасник торгів вправі оскаржити результати проведення торгів протягом 3-х місяців з дня їх проведення, про що подав відповідну заяву. Вважає, що прилюдні торги були проведені відповідно до вимог чинного законодавства та без порушень. Третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] в судовому засіданні 15.04.2014 р. пояснив, що він був боржником у виконавчому провадження, але не був присутній на торгах. Більше пояснити нічого не зміг. Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2010 р., яке вступило в законну силу 12.10.2010 р. (а.с. 23-26), встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір № 97 КU від 18.08.2008 р., за яким [PERSON] отримав він банку грошові коти в сумі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних. Вказаним рішенням позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені та стягнуто на його користь солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредитному договору в сумі 51168,30 доларів США та судові витрати, а на виконання судового рішення видано виконавчі листи від 30.11.2010 року (а.с. 15-16, 21-22). Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 97 КU від 18.08.2008 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 18.08.2008 р. було укладено іпотечний договір, згідно якого останній передав банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - приміщення магазину, розташоване за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, [ADDRESS] (а.с. 27-33). 21.11.2012 р. головним державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ Безклубець Г.В. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним рішенням суду (а.с. 14). 28.02.2013 р. державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ винесено Постанову про арешт коштів боржника (а.с. 197). Оскільки у боржника [PERSON] були відсутні грошові кошти на рахунках та інших грошових доходів він не мав, 27.11.2011 р. головним державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ Безклубець Г.В. винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 224). 31.01.2013 р. за участю представника позивача - Лесюка М.М. було описане майно і накладено арешт на нежитлове приміщення, площею 73,7 кв.м у с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, про що складено відповідний Акт опису та арешту майна від 31.01.2013 р. (а.с. 176-179). При складанні Акту був присутній представник позивача, що підтверджується його власним підписом у вказаному акті та копією довіреності № 1083-О (а.с. 179, 180-181). За постановою державного виконавця ВДВС Тлумацького РУЮ Безклубець Г.В. від 21.06.2013 р. призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні [PERSON], а також укладено з останнім Договір на проведення оцінки описаного і арештованого майна від 21.06.2013 р. (а.с. 195). 16.07.2013 р. суб'єктом оціночної діяльності - [PERSON] за результатами обстеження об'єкту був складений Звіт про незалежну оцінку ринкової вартості нерухомого майна, згідно якого ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 73,7 кв.м., яке розташоване по [ADDRESS] Тлумацького району та належить [PERSON] складає 72230,0 грн. (а.с. 196) Статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець про оцінку арештованого майна повідомляє сторонам, які мають право оскаржити оцінку майна до суду в 10 денний строк з дня отримання повідомлення. Згідно із пунктом 5.12.5 Інструкції про проведення виконавчих дій державний виконавець протягом трьох робочих днів з моменту отримання звіту про оцінку майна доводить її до відома сторін виконавчого провадження. Боржник вважається таким, що ознайомлений з результатами проведеної оцінки арештованого майна, якщо йому надіслано повідомлення про таку оцінку рекомендованою кореспонденцією за адресою, зазначеною у виконавчому документі або іншим фактичним місцем проживання чи перебування боржника, встановленим державним виконавцем, або письмовою заявою сторін виконавчого провадження, або шляхом надання йому копії звіту про оцінку майна під розписку. Відповідно до ст. 58 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем. А ч. 4 ст. 58 вищевказаного закону передбачено, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Судом встановлено, що ВДВС Тлумацького РУЮ 05.08.2013 р. р. надіслано ПАТ КБ «ПриватБанк» (позивач) та [PERSON] повідомлення про проведення оцінки майна, про що свідчать квитанції про відправлення рекомендованих листів (а.с. 183-184). Про отримання позивачем повідомлення про оцінку майна також свідчить і те, що заяву про проведення рецензування звіту оцінки нерухомого майна - нежитлового приміщення ПАТ КБ «Приватбанк» не подавало, а оскаржувало лише результати оцінки щодо житлового будинку, про що свідчить лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20.08.2013 р.(а.с. 186). Вказані обставини додатково підтвердив представник позивача в судовому засіданні. 23.09.2013 року між відділом ВДВС Тлумацького РУЮ та Івано-Франківською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» укладено договір № 09/0174/13 про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - одноповерхового цегляного нежитлового приміщення (магазину) площею 73,7 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 200-201). Листом № 724 від 25.09.2013 р. ІФФ ТзОВ «Укрспецторг Групп» повідомило ВДВС Тлумацького РУЮ, ПАТ КБ «ПриватБанк» (стягувача) та [PERSON] (боржника) про те, що 15.10.2013 р. о 14:00 за адресою: м. Тлумач, вул. Д.Галицького, 17 будуть проведені прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, належного [PERSON], з зазначенням початкової ціни лоту, місцезнаходження і характеристики арештованого майна та ін. (а.с. 109). Про направлення вказаного листа Позивачу свідчить Реєстр рекомендованих листів від 25.09.2013 р. з відтиском печатки поштового відділення (а.с. 114). Крім того, ІФФ ТзОВ «Укрспецторг Групп» 24.09.2013 р. розмістило оголошення про проведення торгів на сайті Системи реалізації конфіскованого та арештованого майна за № 522979, а також у двох ЗМІ: газеті «ЗПС Інформ» № 39(544) від 26.09.2013 р. та газеті «Анонс Контракт» № 37 від 26.09.2013 р. (а.с. 110-112). 15.10.2013 р. ІФФ ТзОВ «Укрспецторг Групп» провело прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна належного [PERSON] - нежитлового приміщення (магазину), переможцем яких стала [PERSON], про що був оформлений Протокол № 09-0174/13 проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна від 15.10.2013 р. (а.с. 12). На підставі вказаного протоколу, старшим державним виконавцем ВДВС Тлумацького РУЮ було складено Акт про проведені прилюдні торги предмета іпотеки від 16.10.2013 р. про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах (а.с. 10-11). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених ч.ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК та іншим актам цивільного законодавства. Умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку на час вчинення виконавчих дій, визначав Закон України «Про виконавче провадження» та Інструкція про проведення виконавчих дій, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 р. Цим Законом визначено загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також визначено учасників виконавчого провадження, закріплено їхнє права та обов'язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження (ст.ст. 1, 2, 5, 7, 10, 11, 111, 85 Закону). Разом з тим аналіз положень Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року й Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року та пп. 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Державний виконавець, відповідно до положень указаних правових норм, здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (п. 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Правила ж проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням. Цим Тимчасовим положенням визначено, що прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення), та передбачені певні правила проведення цих торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4) і, по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, п.п. 244, 245, 248 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 р.). Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені ч.ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Разом із тим слід зазначити, що оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням. Що стосується порушень, допущених державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом № 606-ХІV від 21 квітня 1999 року, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), то такі дії (бездіяльність) державного виконавця підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, ч. 7 ст. 24, ч. 4 ст. 26, ч. 3 ст. 32, ч. 3 ст. 36, ч. 2 ст. 57, ст. ст. 55, 85 Закону). Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Аналогічну позицію висловив Верховний суд України у Постановах від 24.10.2012 р. та 13.02.2013 р., а також Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Рішенні від 15.01.2014 р., Ухвалі від 12.02.2014 р. та 22.01.2014 р. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що у відповідачів були відсутні правові підстави для проведення торгів. При виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника, а за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Оскільки під час здійснення виконавчого провадження було з'ясовано, що у [PERSON] відсутні грошові кошти, з метою виконання судового рішення, ВДВС описала та арештувала і інше майно боржника, в т.ч. і об'єкти нерухомості, одне з яких (нежитлове приміщення в с. Олеша Тлумацького району) в подальшому і було реалізовано на прилюдних торгах. Крім того, достовірно знаючи про те, що ВДВС провело оцінку арештованого майна з метою передачі матеріалів торгуючій організації для організації та проведення прилюдних торгів, позивачем дії ВДВС не оскаржувались, що додатково свідчить про його згоду на звернення стягнення на нерухоме майно боржника. Відповідно до п. 3.5 Тимчасового положення спеціалізована організація, яка проводить публічні торги, не пізніше як за 15 днів до дня проведення публічних торгів публікує в порядку, визначеному Положенням про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 N 43/5, на відповідному веб-сайті інформацію про нерухоме майно, що реалізується. Оголошення про проведення прилюдних торгів має бути розміщене не пізніше семи днів з моменту укладення договору про реалізацію майна, а у випадку проведення повторних торгів - не пізніше семи днів з моменту переоцінки майна. Згідно з п. 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Згідно з пунктом 4.2. Тимчасового положення лот виставляється на торги за наявності не менше двох покупців. Відповідно до пункту 7.1 розділу 7 «Прикінцевих положень» Тимчасового положення прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися, зокрема, у разі відсутності покупців або наявності лише одного покупця. Відповідачами надано докази належного та своєчасного повідомлення боржника про результати оцінки нерухомого майна, дату, час і місце проведення прилюдних торгів. Також не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що при проведенні прилюдних торгів, в т.ч. щодо підняття ціни на аукціоні, слід керуватись Положенням про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженого КМУ 22.12.1997 р. № 1448, оскільки цим Положенням встановлений загальний порядок проведення аукціонів щодо заставленого майна. В даному ж випадку були проведені публічні торги щодо реалізації нерухомого майна, арештованого ВДВС в процесі виконання судового рішення. Згідно ч. 2 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). При цьому слід керуватись Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Мінюсту № 68/5 від 27.10.1999 р., про що неодноразово вказував ВСУ та ВССУ, оскільки саме воно є спеціальним нормативним актом щодо правовідносин по реалізації арештованого нерухомого майна Враховуючи вищенаведене, судом встановлено відсутність під час проведення прилюдних торгів порушень вимог Закону «Про виконавче провадження» та вимог Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню. При такому вирішенні спору судові витрати по справі слід віднести на рахунок позивача. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. п. 1.4, 3.12, 3.13 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, ст.ст. 43-47 Закону України «Про іпотеку», ст. 203 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ч. 1 та 4 ЦПК України,

Outcome: dismissed