Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], який належав померлому [INFO] [PERSON] - її чоловіку. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка, вона як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, так як вчасно подала заяву про прийняття спадщини за законом до Овруцької ДНК, але її оформити не може, оскільки покійний при житті не отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Позивач в судове засідання не з'явився, але в заяві просить справу розглядати у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у відсутність їх представників не клопотав. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомив про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть (а.с.7) [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно: житловий будинок [ADDRESS], 1973 року побудови, що підтверджується довідкою № 819 від 06.10.2014 року виданою виконкомом Підрудянської сільської ради (а.с.12). Із свідоцтва про одруження (а.с.13) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. По факту прийняття спадщини заведена спадкова справа в Овруцькій ДНК за заявою позивача про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України позивач - являється спадкоємцем першої черги. Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). Постановою Овруцької ДНК №1546/02-31 від 03.10.2014 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв'язку з тим, що нею не пред'явлені правовстановлюючі документи, встановлені чинним законодавством України (а.с. 6). З інформації із Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, речових прав на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек вбачається, що у них відсутня інформація стосовно реєстрації права на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно наданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Овруцького РУЮ Житомирської області вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). [PERSON] при житті не зареєстрував в органах приватизації свідоцтво про право власності на житло, а тому позивач не може оформити правовстановлюючі документи на спадкове майно. Відповідно до вищенаведеного, слід враховувати зміну редакції ч. 4 ст. 331, ч. 4 ст. 334 ЦК України і застосовувати редакцію закону, що діяла на час виникнення права у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва, зокрема, положення ЦК УРСР 1963 року Закону « Про власність», Закон України від 07.12.1990 р. «Про місцеві ради народних депутатів та місцеве та регіональне самоврядування», Постанову КМ України від 11.03.1985 р. № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР, вказівки по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджений постановою Госкомстату СРСР, жилий будинок - будівля, яка має поштовий номер, уся або не менше половини загальної площі якої призначена для постійного проживання, розташована на земельній ділянці з усіма розміщеними на цій ділянці допоміжними будівлями, спорудами, елементами благоустрою у визначених межах. В рядку «рік побудування» при визначенні року побудування ураховується рік, в якому цей будинок було введено в експлуатацію. Оскільки на вищевказаний будинок відкрито господарство із зазначенням номеру та року забудови, то будинок вважається таким, що прийнятий в експлуатацію. Відповідно до постанови № 7 Постанови Пленуму ВС України від 04.10.1991 року зі змінами від 25.05.1998 року Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», право власності на житловий будинок виникало з моменту його реєстрації у виконкомі місцевої ради, тобто питання узаконення таких будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад. Відповідно до ст. 328 ЦК України право вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Так як право власності на нерухоме майно не може бути зареєстроване за особою яка померла, оскільки зі смертю особи її права та дієздатність припиняються ст. 25 та 346 ЦК України, то відповідно до роз'яснень Міністерства Юстиції України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрації права власності на яке не була проведена в БТІ, питання визначення цього майна попередньому власнику та наступного його власника/спадкоємця/ повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно довідки КП «Коростенське міжміське бюро технічної інвентаризації» вартість житлового будинку [ADDRESS] (а.с.10) становить 94366 грн. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 943,66 грн.

Outcome: approved