Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивач подав до суду з вище вказаний позов посилаючись на ту обставину, що з 1981 року працювала на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». 20 травня 2013 року позивач звільнилася, але на день звільнення та по день подання позову адміністрація ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з нею не розрахувалась, у звязку з чим у відповідача перед нею наявна заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19161,72 грн. У звязку з чим позивач була змушена предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в порядку ст. 117 КЗпП України, в сумі 19161,72 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог, передбачених ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що заявлені нею позовні вимоги просить їх задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду відповідач був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що з 24 вересня 1981 року позивач [PERSON] працювала на посаді ткалі 5 розряду ткацького виробництва ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат». 20 травня 2013 року позивач звільнилася, про що свідчать відповідні записи в трудовій книжці позивача серії БТ-І № 6614394. Проте на день звільнення та по день подання позову адміністрація ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» з нею не розрахувалась. Згідно копії довідки № 4/34/25-5-598 виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» 20 травня 2013 року, на день звільнення позивача з підприємства підлягала видачі заробітна плата в сумі 5800,37 грн. Заочним рішенням ухваленим Дніпровським районним судом м. Херсона 11 червня 2014 року у цивільній справі № 666/3411/14-ц, яке набрало законної сили 23 червня 2014 року, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні за період з 21 листопада 2013 року по 14 травня 2014 року в сумі 6301,2 грн., що визначена без вирахування податків, обовязкових внесків і платежів, що підлягають відрахуванню. Крім цього, заочним рішенням ухваленим Дніпровським районним судом м. Херсона 13 січня 2015 року у цивільній справі № 666/8371/14-ц, яке набрало законної сили 24 січня 2015 року, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 15 травня 2014 року по 08 грудня 2014 року в сумі 7571,97 грн. Однак, при цьому відповідач до теперішнього часу не здійснив розрахунок з відповідачем при звільненні останньої, у звязку з чим за період з 14 січня 2015 року по 06 червня 2016 року у відповідача перед нею наявна заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 19161,72 грн., про що в свою чергу свідчить відповідний розрахунок здійснений позивачем в своїй позовній заяві та копія довідки № 4/34/25-5-503 виданої ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» 20 травня 2013 року про середню заробітну плату. Відповідно до першого та другого речення ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно положень ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у звязку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved