Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 15.08.2011 року між банком та [PERSON] укладено договір кредиту, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При зміні кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківський послуг, згідно яких клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між ним та банком договір. Зазначав, що при укладенні договору, сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Посилався на те, що відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого станом на 30.11.2015 року має прострочену заборгованість в розмірі 13 194 грн., яка складається з наступного 8000 грн. заборгованість за кредитом; 3689, 52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 400 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 604, 48 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку за договором кредиту від 15.08.2011 року суму заборгованості в розмірі 13 194 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в адресованій суду заяві позов підтримав, просив справу розглянути у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, час та дату слухання справи, що вбачається з поштового повідомлення про вручення судової повістки. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору від 15.08.2011 року [PERSON] отримав кредит від ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складають між ним та банком договір, що підтверджено його особистим підписом в заяві. Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.11.2015 року прострочена заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 13 194 грн., та складається з наступного 8000 грн. заборгованість за кредитом; 3689, 52 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 400 грн. заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), 604, 48 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Outcome: approved