Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» звернулось до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 січня 2012 р. по вул. Гетьмана в м. Києві, відповідач скоїв зіткнення з транспортним засобом «Міцубісі», держ. номер [NUMBER], якому заподіяв механічні пошкодження. Таким чином, відповідач скоїв правопорушення, передбачене п. 13.1 ПДР України та ст. 124 КупАП. Факти, які підтверджують вину відповідача у скоєнні ДТП та завдані шкоди транспортному засобу, вказані в постанові Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.12 р. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Мітсубісі», держ. номер [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 7437022 від 26.01.2011 р. Випадок було визнано страховим та на рахунок Страхувальника було перераховано страхове відшкодування в розмірі 14 785,55 грн. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі Висновку спеціаліста № 15Б/03/12 від 11.04.2012 р. Страхова компанія відповідача відшкодувала витрати у розмірі 13 785,55 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем становить 1000 грн. франшизи. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «УАСК АСКА» сплачене страхове відшкодування у розмірі 1 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1194 ЦК України визначає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено в судовому засіданні, 19.01.2012 р. о 12 год. 43 хв. в м. Києві по вул. Гетьмана [PERSON] керуючи автомобілем марки «Рено» д.н. [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 13.1 ПДР України. Ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено,що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідач [PERSON] був визнаний судом винним у скоєнні вищеназваної дорожньо-транспортної пригоди та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Солом'янського районного суду м. Києва № 3-960/12 від 02.03.2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Пошкоджений з вини відповідача автомобіль «Мітсубісі», держ. номер [NUMBER] було застраховано позивачем у відповідності з договором страхування транспортних засобів № 7437022 від 26.01.2011 р. Розмір завданих матеріальних збитків, згідно Звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди завдано власнику КТЗ № 15Б/03/12 від 11.04.2012 р., матеріальний збиток заподіяний власнику автомобіля «Мітсубісі», держ. номер [NUMBER] складає 13 170,55 грн. Згідно платіжного доручення № 4073 від 25.04.2014 року позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 14 785,55. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору суд покладає на відповідача. Відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 979, 981, 983, 984, 988, 992, 1187, 1190, 1991, 1194 Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та

Outcome: approved