Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від імені якого виступає філія АТ «Укрексімбанк», звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Агропродукт КС» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 452 218 грн. 44 коп. В обґрунтування позову зазначив, що 06.07.2011 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та фермерським господарством «Агропродукт КС» було укладено кредитний договір № 55211К5, за умовами якого банком відкрито відновлювальну відкличну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору ліміт кредитної лінії становив 3 000 000, 00 грн. на фінансування поточних витрат (для придбання сировини, комплектуючих, допоміжного обладнання та устаткування, здійснення ремонтних робіт, рекламних та маркетингових заходів, проведення виплат заробітних плат, соціальних виплат, орендної плати, тощо) з кінцевим терміном погашення кредиту 05 липня 2012 року, з процентною ставкою 18,3% річних, комісії та інших платежів у відповідності до умов кредитного договору. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 липня 2011 року між позивачем, відповідачем [PERSON] та ФГ «Агропродукт КС» був укладений договір поруки № 55211Р6, відповідно до умов якого поручитель [PERSON] надає згоду на забезпечення всіх зобовязань позичальника за кредитним договором, зобовязується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання ФГ «Агропродукт КС» кредитного договору, а також відшкодовувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти, пеню за несвоєчасне виконання зобовязань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання кредитного договору, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання кредитного договору. Позивач також зазначив, що у звязку не належним виконанням позичальником ФГ «Агропродукт КС» своїх зобовязань за кредитним договором банк звернувся з позовною заявою до суду за захистом своїх прав. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року стягнуто солідарно з ФГ «Агропродукт КС» та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 55211К5 від 06.07.2011 року в сумі 3 489 423,81 грн. 15.01.2013 року апеляційним судом Кіровоградської області рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року залишено без змін. На виконання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року відкрито та здійснюється виконавче провадження з 04.03.2013 року. Однак рішення суду до теперішнього часу не виконано, заборгованість не погашена. При цьому, враховуючи, що після винесення судового рішення, позичальником не здійснюється сплата по кредиту, станом на 20.04.2015 року існує заборгованість перед Банком за кредитним договором № 55211К5 від 06.07.2011 року по процентам та пені, які нараховувались за період з 01.11.2012 року по 20.04.2015 рік, та їх загальний розмір становить 1 452 218,44 грн. Крім того, позивач зазначив, що 09 квітня 2013 року боржник ФГ «Агропродукт КС» звернувся до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство. Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 23.04.2013 року порушено провадження по справі про банкрутство ФГ «Агропродукт КС» та встановлено наявність безспірної заборгованості, яка до теперішнього часу не погашена. З огляду на зазначене вище, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 55211К5 від 06.07.2007 року у розмірі 1 452 218,44 грн. та стягнути з відповідача судовий збір по справі в розмірі 3 654 грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини та фактичні дані, зазначені в позові, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги в судовому засіданні визнала частково, зокрема, в частині стягнення відсотків вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що грунтуються на нормах чинного законодавства, в частині позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] пені за період з 01.11.2012 року по 20.04.2015 року не визнала, зазначивши на обгрунтування заперечень, що відносно отримувача кредиту ФГ «Агропродукт КС» Господарським судом Кіровоградської області 23.04.2013 року винесена ухвала про порушення справи про банкрутство ФГ «Агропродукт КС» та якою (ухвалою) введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника ФГ «Агропродукт КС», на підставі чого стягнення пені з поручителя порушує баланс відповідальності між отримувачем кредиту та поручителем. Крім того, для стягнення пені ст.258 ЦК України передбачена позовна давність один рік. Оскільки, право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня після 22 грудня 2010 року, а до суду він (позивач) звернувся 16 липня 2012 року, тому пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. В звязку з чим, представник відповідача просила застосувати до вимог позивача про стягнення пені за період з 01.11.2012 по 23.04.2013 року позовну давність, термін якої сплинув, що є підставою для відмови в задоволенні в цій частині (ст.267 ЦК України). В частині стягнення пені за період з 23.04.2013 року (дата введення мораторію згідно з ухвалою Господарського суду Кіровоградської області по справі №912/598/13 від 23.04.2013 року) по 21.04.2014 року представник відповідача також просила застосувати строк позовної давності. Також, представник відповідача зазначила, що вимоги позивача в частині стягнення пені за період з 21.04.2014 року по 20.04.2015 року не підлягають задоволенню в силу прямої вимоги ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фермерське господарство «Агропродукт КС» в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, які регулюють спірні правовідносини, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою зазначеної вище статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 [PERSON] 71, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 липня 2011 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та Фермерським господарством «Агропродукт КС», в особі голови [PERSON], який діє на підставі Статуту, зареєстрованого 28.04.2005 року Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області було укладено кредитний договір № 55211К5, за умовами якого Банк відкриває Позичальникові відновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання відповідно до положень та умов цього Договору. Відповідно до п. 3.2 кредитного договору ліміт кредитної лінії становить 3 000 000,00 грн., призначення - фінансування поточних витрат (для придбання сировини, комплектуючих, допоміжного обладнання та устаткування, здійснення ремонтних робіт, рекламних та маркетингових заходів, проведення виплат заробітних плат, соціальних виплат, орендної плати, тощо). Кінцевий термін погашення кредиту - 05 липня 2012 року. Процентна ставка за кредитом фіксована - 18,3% річних. Відповідно до п. 3.4.1 кредитного договору позичальник зобовязується погасити кредит у валюті кредиту на рахунок, вказаний у п. 3.8 цього договору в строк зазначений у п. 3.2 цього Договору, згідно з графіком вибірки та зниження ліміту заборгованості за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника. Відповідно до п.п. 3.5.1, 3.5.4 кредитного договору позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього Договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються щомісяця на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі Банківського року у валюті кредиту і підлягають сплаті з 1 по 7 число кожного місяця на рахунок, зазначений у п. 3.8 цієї угоди. У разі порушення строку сплати процентів за кредитом, зазначеного в п. 3.5.1 цього Договору, Банк переносить заборгованість за несплаченими процентами за Кредитом на рахунок прострочених процентів за користування. На цей рахунок Позичальник здійснює платежі по сплаті прострочених процентів за користування Кредитом. Згідно з п.п. 5.1, 5.3 кредитного договору позичальник зобовязаний своєчасно та у повному обсязі погашати Банкові заборгованість за Кредитом, сплачувати проценти за користування Кредитами та інші платежі за цим Договором. До повного погашення Кредиту, сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі, належних до сплати за цим Договором. Відповідно до п.7.2 кредитного договору у разі невиконання зобов'язань згідно з п.п. 3.4.1, 3.5.1, 4.1 цього Договору Позичальник сплачує Банкові пеню у гривнях. Пеня нараховується на суму прострочених платежів у розмірі, зазначеному у п.3.2 цього Договору і підлягає сплаті на рахунок № 3739.5.00015964, зазначеному у п. 3.8. цього Договору. Судом також встановлено, що в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 06 липня 2011 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (кредитор), [PERSON] (поручитель) та Фермерським господарством «Агропродукт КС» (позичальник) було укладено договір поруки № 55211Р6, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником, а також будь-якими правонаступниками позичальника, основного зобовязання, а також відшкодовувати витрати, що будуть визначатися на момент фактичного задоволення, в т.ч. суму кредитів, проценти пеню за несвоєчасне виконання зобовязань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання основного зобовязання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання основного зобовязання. У випадку невиконання позичальником, або правонаступником позичальника, основного зобовязання, передбаченого відповідними положеннями кредитного договору, кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників (п.п.3.1, 3.2 Договору). Згідно п.п. 4.1.1. договору поруки Кредитор має право вимагати від Поручителя задоволення своїх вимог у повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, суму кредиту, пеню за несвоєчасне виконання зобовязань, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання Основного зобовязання, інші понесені витрати внаслідок невиконання або несвоєчасного (неповного) виконання Основного зобовязання. Судом також встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 16.11.2012 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 15.01.2013 року, стягнуто солідарно з Фермерського господарства «Агропродукт КС» та [PERSON] на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором № 55211К5 від 06 липня 2011 року в сумі 3 489 423 грн. 81 коп. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як на підставу позовних вимог позивач послався на те, що після винесення зазначеного вище судового рішення, за яким 30.01.2013 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області видано виконавчий лист №2/1108/851/12 та здійснюються виконавчі дії, рішення суду солідарними боржниками не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена, у звязку з чим збільшилася заборгованість по нарахованим відсоткам, які Банк як кредитор продовжує нараховувати, при цьому ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобовязальних правовідносин сторін договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України. Відповідно до п.8.1 кредитного договору договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками Позичальника та Банку, та залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобовязань за цим Договором. Відповідно до п.п.7.1, 7.4 договору поруки договір набуває чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін, дія договору припиняється після повного виконання основного зобовязання. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір являється обовязковим для виконання сторонами, при цьому відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК України). Як розяснив в п.17 Постанови Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені в ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526 599 ЦК України. Відповідно до розрахунку заборгованості по процентам за кредитним договором № 55211К5 від 06 липня 2011 року станом на 20 квітня 2015 року, який надано позивачем, заборгованість по процентам за період з 01.11.2012 року по 20.04.2015 року становить 1 218 475 грн. 00 коп. Суд приймає до уваги зазначений розрахунок заборгованості, вважає його обєктивним та допустимим, представником відповідача [PERSON] даний розрахунок заборгованості не спростований та неоспорений, та, більш того, судом відзначається, що зазначений розмір заборгованості по процентам визнано представником відповідача. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги наявність судового рішення від 16.11.2012 року про стягнення з [PERSON] та ФГ «Агропродукт КС» заборгованості за кредитним договором № 55211К5 від 06 липня 2011 року, яке не виконане солідарними боржниками, а також те, що правовідносини сторін за зазначеним кредитним договором не припинилися, приймаючи також до уваги, що поручитель [PERSON]Б взяв на себе зобовязання за договором поруки № 55211Р6 від 06.07.2011 року відповідати солідарно у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ФГ «Агропродукт КС» зобовязань за кредитним договором № 55211К5 від 06 липня 2011 року, виходячи при цьому з принципу диспозитивності цивільного процесу, визначеного ст.11 ЦПК України, за яким суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за відсотками, розрахованими позивачем за період з 01.11.2012 року по 20.04.2015 року в розмірі 1 218 475 грн. 00 коп. є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Позивачем предявлені також вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 01.11.2012 року по 20.04.2015 року в сумі 233 743 грн. 44 коп., яка складається з пені за прострочення процентів в сумі 26 442,23 грн., пені за прострочення комісії за управління в сумі 1 051,21 грн. та пені за прострочення заборгованості за основним боргом в сумі 206 250 грн. 00 грн., разом з тим, суд вважає, що в цій частині вимог позивачу слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося представниками сторін, що ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 23.04.2013 року порушено провадження у справі про банкрутство фермерського господарства «Агропродукт КС» (яке є позичальником за кредитним договором № 55211К5 від 06.07.2011 року) та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - фермерського господарства «Агропродукт КС». Правові наслідки запровадження мораторію на вимоги кредиторів визначаються ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якою визначено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна. Мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію. Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобовязань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій, зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобовязання, три проценти річних від простроченої суми тощо (ч.ч.1, 2, 3 ст.19 Закону). Крім того, відповідно до ст.ст.256, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), тобто з вимогою про стягнення пені позивач має право звернутися за період в один рік, що переду даті подачі позову. Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Судом встановлено, що з позовом до відповідача про стягнення пені за період з 01.11.2012 року по 23.04.2013 року (зазначений період про стягнення пені вказаний в розрахунку заборгованості, наданим позивачем) позивач звернувся 22 квітня 2015 року, тоді як строк позовної давності у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про стягнення пені закінчився, та представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності, у звязку з чим, позов в частині стягнення пені за період з 01.11.2012 року по 23.04.2013 року пред'явлено за межами строку позовної давності, встановленої ЦК України, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. За змістом ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Оскільки позивач пропустив строк звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені за період з 01.11.2012 року по 23.04.2013 року, представником відповідача заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, при цьому позивачем не було надано суду жодних доказів того, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача пені за період з 01.11.2012 року по 23.04.2013 року, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з вимогою про захист порушеного права. В порядку ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial