Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що на сьогоднішній день подружні стосунки з відповідачем припинилися. Вони проживають окремо один від іншого. Вона зрозуміла, що в них різні характери та погляди на життя. Поновлення сімейних стосунків з відповідачем не можливе, так як вона втратила до нього всі почуття. Вона твердо має намір розірвати шлюб, а тому вимушена звернутись до суду, оскільки відповідач відмовився розірвати шлюб в органах РАЦс. В судове засіданні позивач не з'явилась, але надала заяву в якій просить справу слухати без її участі, позов підтримує. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.12). Про причини неявки не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області 22 липня 2014 року, серії [NUMBER] (а.с.3) між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 22.07.2014 року, актовий запис № 71. Спільних дітей у сторін від даного шлюбу не має. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із позову вбачається, що позивач категорично не погоджуються на примирення. Неявка відповідача у судове засідання та не повідомлення про причини неявки, вказує на байдуже ставлення останнього до спільного з позивачем сімейного життя. Інших доказів у судовому засіданні не встановлено. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, враховуючи, що предметом спору є сімейні відносини, із відповідача на користь позивача слід стягнути 121 грн. 80 коп.

Outcome: approved