Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], Приватного підприємства «Друг» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» та ПП «Друг» уклали кредитний договір №CSRKLON06075 від 08.08.2014. Згідно із договором ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати ПП «Друг» кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, з лімітом у розмірі 192982,20грн. на термін до 07.05.2015, а ПП «Друг» зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ПП «Друг» повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно із умовами договору, у випадку порушення зобовязань за кредитним договором ПП «Друг» сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі, який передбачено п.А.7 договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за даним договором та угодою виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ПП «Друг» свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором ПП «Друг» станом на 10.11.2015 має заборгованість - 255334.96грн., яка складається з наступного: 163772,30грн. - заборгованість за кредитом; 15224,25грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 66198,02грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.8. Договору: 1000,00грн. - штраф (фіксована частина); 9140,39грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання ПП «Друг» за договором CSRKLON06075 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором CSRKLON06075. Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була предявлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання, залишена без задоволення. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 255334,96грн. за кредитним договором №CSRKLON06075 від 08.08.2014, що складається з: 163772,30грн. - заборгованість за кредитом; 15224,25грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 66198,02грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 1000,00грн. - штраф (фіксована частина), 9140,39грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2016 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до Приватного підприємства «Друг» про стягнення заборгованості за кредитним договором, у звязку із тим, що в цій частині заява не підлягає розгляду у судах в порядку цивільного судочинства та залучено до участі у розгляді справи Приватне підприємство «Друг» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за дорученням [PERSON] не зявився. До початку судового засідання подав заяву з проханням проводити судове засідання без його участі, повністю підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи ПП «Друг» повторно не зявився, про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи рекомендованим листом, який повернувся до суду не отриманим, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів. Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, обєктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що 08.08.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ПП «Друг» укладено кредитний договір №CSRKLON06075, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 192982,20грн. (невідновлювальна кредитна лінія), з яких: 182807,81грн. на реструктуризацію заборгованості за Умовами та Правилами банківських послуг №14192960 (кредит на гарантований платіж), укладеним між Банком та ПП «Друг»; у розмірі 34,00грн. для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна; у розмірі 10140,39грн. на оплату судових витрат, передбачених п.п. 2.2.13, 2.3.13, 5.8 цього договору. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме, - надав ПП «Друг» кредит у розмірі, встановленому договором. Ліміт кредитування на конкретну дату визначається сумою кредитних коштів, яка на цю дату може знаходитися у користуванні позичальника. Поточний ліміт встановлюється згідно з графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку №1 до цього договору (п. А.2.1 договору). Згідно із п. А.3 договору, термін повернення кредиту згідно з графіком зменшення поточного ліміту (Додаток №1 до цього договору). У випадку порушення позичальником будь-яких із зобовязань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення будь-якого із зобовязань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. Відповідно до п. А.5 договору, зобовязання позичальника забезпечується: договором поруки №CSRKLON06075/DP1 від 08.08.2014, договором поруки №CSRKLON06075/DP2 від 08.08.2014, договором застави №CSRKLON06075/DZ1 (майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному договору) від 08.08.2014. За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 23% річних (п. А.6 договору). Пунктом А.7 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобовязань позичальник сплачує банку пеню в розмір 0,128% від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється із дня, наступного за датою, передбаченої повідомленням. При цьому, проценти за користування кредитом не сплачуються. Відповідно до п. А.8 договору, датою сплати процентів зазначених у графіку зменшення поточного ліміту (Додаток №1 цього договору), починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів у зазначений термін, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання договору, згідно з п. 2.3.2. цього договору). Згідно із п. 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору, позичальник зобовязався сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, а також здійснювати погашення кредиту у терміни, встановлені п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2. Пунктом 2.3.2 кредитного договору передбачено, що банк на власний розсуд має право змінити умови цього договору вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі, шляхом надсилання повідомлення. При цьому, згідно із ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України, за зобовязаннями, терміни виконання яких не настали, терміни вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. У цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний термін його користування, повністю виконати інші зобовязання за цим договором. Банк, незалежно від настання термінів виконання зобовязань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п.п. 2.3.2 цього договору, або порушення позичальником вимог п. 1.1. цього договру в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів та ін. (п. 2.3.8 кредитного договору). За користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту, згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 даного договору, позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеного у п. А.6 цього договору. Відповідно до ст. 212 ЦК України, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1, цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі вказаному в п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п. А.3 цього договору). Сплата процентів та пені за користування кредитом, передбачених п. 4.1, 4.2, здійснюється у дату сплати процентів, згідно п. А.8 цього договору (п. п.4.1 - 4.3 договору). Відповідно до п. 4.11 договору, нарахування процентів і комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується. Пунктами 5.1 5.2 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3 цього договору, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2 цього договору, винагороди, передбаченої п.п. 2.2.5, 4.4, 4.5, 4.6 цього договору, він сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченного платежу за кожен день прострочки платежу. Крім того, у випадку порушення позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п.п. 2.2.7, 2.2.8, 2.2.11, 4.9, 7.1 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту. У випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 1000,00грн. + 5% від суми встановленого у п. А.2 кредитного договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяження рухомого майна (п. 5.8 договору). ПП «Друг» не надавав своєчасно до банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором. Пунктом 6.1 договору визначено, що кредитний договір діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязання ПП «Друг» за кредитним договором №CSRKLON06075 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір поруки №CSRKLON06075/DP1 від 08.08.2014. Умовами вказаного договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності. Поручитель ознайомлений з умовами договору кредиту, ніяких заперечень, а також непорозумінь його положень не має (п. 1.3 договору поруки). Пунктом 1.5 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, у випадку невиконання поручителем зобовязань боржника за кредитним договором, згідно вимоги кредитора, зазначеної в п.п. 2.1.2, п. 2.1 цього договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1 (один) % від суми заборгованості, яка зазначена в письмовій вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочки. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобовязань за цим договором. Відповідно до умов кредитного договору та договору поруки, позивачем було направлено на адресу ПП «Друг» та [PERSON] письмову вимогу за вих. №30.1.0.0/2-40808CSRKS1CD від 27.10.2015, із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором №CSRKLON06075 від 08.08.2014, проте, зазначена вимога залишена без реагування. Відповідач умови договору, щодо обовязку повернути кошти в строк, не виконує, внаслідок чого, станом на 10.11.2015 має заборгованість 255334,96грн., яка складається з наступного: 163772,30грн. - заборгованість за кредитом; 15224,25грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 66198,02грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи, відповідно до п. 5.8 договору: 1000,00грн. - штраф (фіксована частина), 9140,39грн. - штраф (процентна складова). Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Як передбачено ст. 627 ЦК України, - відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо визнання кредитного договору №CSRKLON06075 від 08.08.2014 та договору поруки №CSRKLON06075/DP1 від 08.08.2014, - недійсними, розірваними чи зміненими. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку; зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст. 549, 550 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України). Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За вимогами ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відносини, повязані з порукою, врегульовано нормами § 3 гл. 49 розд.\~І кн. 5 ЦК. Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобовязань і при цьому водночас сама має зобовязальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобовязання та про договори (розділи І та II кн. 5 ЦК). Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобовязання), до істотних умов договору поруки відносять: визначення зобовязання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо; обсяг відповідальності поручителя, оскільки згідно із ч. 2 ст. 553 ЦК порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі, а ч. 2 ст. 554 ЦК встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; відомості про сторони - кредитора і поручителя; тощо. За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 554 ЦК, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обовязки та надав позичальнику ПП «Друг» кредит, а відповідач [PERSON] як поручитель, взяті по договору обовязки не виконав, тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та інші витрати відповідно до умов договору не повернув, заборгувавши позивачу борг на загальну суму 255334грн. 96коп. На основі повно і всебічно зясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України Про судовий збір стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк слід стягнути судові витрати в сумі 3830грн. 02коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved