Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір без номеру, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов зазначеного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування кредитними коштами, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків. У звязку з цим, станом на 31 травня 2017 року виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 15984,14 грн., в тому числі 1694,47 грн. заборгованість за кредитом; 13052,33 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 500,00 грн. заборгованість зі штрафу (фіксована частина); 737,34 грн.\~ заборгованість зі штрафу (процентна складова). Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 ЦПК України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні пояснила, що не може повністю погасити заборгованість через скрутне матеріальне становище, викликане відсутністю власних доходів та смертю близької особи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав, Наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року позивач затвердив Умови та Правила надання банківських послуг, в преамбулі яких зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк», діючи на підставі відповідної ліцензії Національного банку України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір). Затвердженням та публікацією в мережі Інтернет Умов та Правил позивач в порядку ст.641 ЦК України зробив публічну оферту на укладення договору банківських послуг. Судом встановлено, що 21 травня 2013 року відповідач подав позивачу власноруч підписану Заяву позичальника за запропонованою позивачем стандартною формою, в якій висловив бажання на видачу кредиту та своїм підписом підтвердив свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та погодився їх виконувати. У той же день заява відповідача була прийнята представником позивача, про що є відповідний запис у заяві. Таким чином, між позивачем та відповідачем з дотриманням вимог, передбачених ст.ст.6, 626-629, 634, 638-642, 1054-1057 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, умови якого визначені Умовами та Правилами, внаслідок чого між сторонами виникли, в тому числі, кредитні зобовязання (надалі Договір). Факт виникнення між позивачем та відповідачам кредитних відносин підтверджується матеріалами справи та відповідачем не оспорюється. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 10561 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Як випливає з виписки про рух коштів з рахунку відповідача, починаючи з дати видачі кредитної картки відповідач почав використовувати кредитні кошти в межах встановленого позивачем кредитного ліміту, а також періодично поповнював кредитний рахунок шляхом внесення готівки через термінали самообслуговування. Останній раз відповідач здійснив поповнення кредитного рахунку 05.05.2014 року на суму 9200,00 грн. Після цього відповідач припинив користуватись новими кредитними коштами і розмір заборгованості по основній сумі кредиту 1694,47 грн., склався 05.05.2014 року, і залишається незмінним. Оскільки відповідач не оспорює розмір заборгованості з повернення основної суми кредиту в сумі 1694,47 грн., і це відповідає матеріалам справи, суд вважає цю обставину встановленою. Стосовно заборгованості по процентах за користування кредитом суд вважає, що заявлена позивачем сума у розмірі 13052,33 грн. є необґрунтованою, з огляду на таке. Як зазначено вище, остаточно заборгованість щодо основної суми кредиту у розмірі 1694,47 року грн. склалась станом на 05.05.2014 року, а заборгованість по процентам за користування кредитом на цю дату складала 56,15 грн. про що зазначив позивач у власному розрахунку позовних вимог. Виходячи з процентної ставки, яка була узгоджена сторонами станом на час утворення остаточної заборгованості, - 30,00% річних, за період з 05.05.2014 року по 31.05.2017 року (дату, станом яку заявлені позовні вимоги) сума процентів за користування кредитом накопичувальним підсумком становить 1525,02 грн. ((1694,47 грн. х 30/100) х 3 роки). З огляду на це, вимоги про стягнення процентів можуть бути задоволені лише частково\~ на суму 1581,17 грн. (1525,02 грн. + 56,15 грн.). Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу у розмірі 1237,34 грн. підлягають задоволенню лише частково, виходячи з такого. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що у разі порушення строків платежу по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, боржник сплачує штраф, що складається з твердої суми у розмірі 500,00 грн., та суми, що розраховується як 5% від заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Позивач нарахував процентну складову штрафу у розмірі 1237,34 грн. як 5% від суми, що складається з заборгованості по основній сумі кредиту та нарахованим ним процентам у сумі 13052,33 грн.. Однак, оскільки стягненню з відповідача підлягають проценти лише у розмірі 1581,17 грн., вказана процентна складова штрафу має складати 163,78 грн. ((1694,47 грн. + 1581,17 грн.) х 5%), а всього штраф має складати 663,78 грн. Про застосування позовної давності відповідач не заявляла. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054-10561 ЦК України,

Outcome: partial