Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -25 червня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем; -від шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні; -у липні 2016 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини і стали проживати окремо; -відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не турбується і не цікавиться її здоровям, не навідує, не бере участі у її вихованні; -відповідач є працездатним, працює неофіційно, має постійний дохід, який їй невідомий; -в добровільному порядку про сплату аліментів їм домовитись не вдалось, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1000грн. до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, в позовній заяві /а.с.2/, просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи тричі був повідомлений належним чином у тому числі і особисто про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.13,16-17,19/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 22 червня 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.3/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.5/ та довідкою Виконавчого комітету Хустської міської ради /а.с.6/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вказала позивач у своєму позові - відповідач є працездатним, працює неофіційно, має постійний дохід, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України /стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя платника аліментів; наявність у платника аліментів непрацездатних батьків чи інші обставини, що мають істотне значення/, позивач взагалі не вказала, не надала суду жодних доказів цих обставин. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку малолітньої дитини та потреб для її нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання малолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»: дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів на малолітню дитину, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 700грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial