Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач ПАТ „Дельта Банк через свого представника [PERSON], яка діє за довіреністю від 20.08.2015 року, посвідченої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк [PERSON], звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ „Дельта Банк (п/р 373980009 в АТ „Дельта Банк, МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020) заборгованість за кредитним договором у розмірі 202495,22 гривень, з яких: сума заборгованості за кредитом (строкова) в розмірі 200708,53 гривень; сума заборгованості за кредитом (прострочена) в розмірі 1786,69 гривень; пеня в розмірі 25372,05 гривень. Судові витрати по справі покласти на відповідача. Посилається на те, що 09.08.2013 року ПАТ „Дельта Банк та відповідач уклали кредитний договір №К-5249503 відповідно до якого відповідачу надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 232985,00 гривень зі сплатою плати за користування грошовими коштами у розмірі 0,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 08.08.2020 року. Станом на 28.07.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість на вищезазначену суму. Представник позивача ПАТ „Дельта Банк [PERSON], яка діє за довіреністю від 05.10.2015 року, посвідченої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк [PERSON], в адресу суду направила заяву, в якій просить провести розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного рішення не заперечує і позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом оголошення в газеті „Урядовий курєр. За цих обставин, за згодою представника позивача, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.12.2015 року проведено заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 09.08.2013 року позивач ПАТ „Дельта Банк та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №К-5249503, за умовами якого відповідачу надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 232985,00 гривень зі сплатою плати за користування грошовими коштами у розмірі 0,99% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 08.08.2020 року. Станом на 28.07.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання, внаслідок чого виникла заборгованість на вищезазначену суму. Кредит надавався відповідачу [PERSON] на придбання транспортного засобу за договором №ВСАВ000420 купівлі-продажу автомобіля, укладеного між ТОВ „Едем-Авто та відповідачем [PERSON] Відповідно до підпункту 3.4 Договору відповідач здійснює погашення кредиту, сплату щомісячної комісії та сплату процентів (плати) за користування Кредитом відповідно п.3.3 цього Договору, шляхом здійснення фіксованих платежів у сумі 5178,51 гривень до 09 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступним за місяцем, в якому наданий кредит. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надавши відповідачеві кредит в розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, що підтверджується копією меморіального ордеру №53989520 від 09.08.2013 року на суму 232985,00 гривень, виданого на імя [PERSON] З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту, вбачається, що відповідач [PERSON] частково вносила платежі на погашення заборгованості, а в січні 2014 року, березні 2014 року, червні 2014 року, серпні 2014 року, жовтні 2014 року і починаючи з грудня 2014 року по листопад 2015 року погашення заборгованості відповідача позивачу не було. Судом встановлено, що станом на 08.09.2015 року відповідач належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 202495 (двісті дві тисячі чотириста девяносто пять) гривень 22 копійки, з них: заборгованість за кредитом (строкова) в розмірі 200708 (двісті тисяч сімсот вісім) гривень 53 копійки; заборгованість за кредитом (прострочена) в розмірі 1786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) гривень 69 копійок; пеня в розмірі 25372 (двадцять пять тисяч триста сімдесят дві) гривні 05 копійок. Ці обставини підтверджуються копією кредитного договору №К-5249503 від 09.08.2013 року, копією графіку платежів згідно кредитного договору №К-5249503 від 09.08.2013 року, випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 09.09.2013 року по 25.11.2015 року. Існуючі між сторонами правовідносини регулюються кредитним договором №К-5249503 від 09.08.2013 року, ст.ст. 525, 526, 530, 1048, 1054 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Згідно п.9.1 Договору за порушення позичальником строків сплати ануїтетних платежів, передбачених цим Договором, позичальник сплачує кредитору пеню із розрахунку 1% від суми несплаченого ануїтетного платежу за кожний день такого порушення. Вказана пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків сплати платежів, передбачених п.п.1.1, 1.4, 3.4, 3.14, 3.16 цього Договору, а також будь-яких інших строків сплати платежів, передбачених цим Договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити ануїтетний платіж. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. В силу вимог п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно вимог ст.ст. 57, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надала доказів в заперечення позовних вимог та заяв про застосування строку позовної давності чи зменшення нарахованого розміру пені не направляла. Тому, з врахуванням встановлених обставин, досліджених в судовому засіданні доказів, позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в повному обсязі. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 „Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві „Дельта Банк, згідно якого з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товар ситі „Дельта Банк. Оскільки позов поданий від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі, повязаній із проведенням заходів щодо повернення заборгованості позивачів перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, то згідно вимог п.22 ч.1 ст. 5 Закону України „Про судовий збір від 08.07.2011 року, що діяв на момент подачі заяви, позивач звільнений від сплати судового збору. В силу вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі, передбаченому підпунктом 1 пункту 1 ч.2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 3037,43 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved