Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивач просить стягнути з [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 3 404,73 грн., моральну шкоду у розмірі 15 000 грн., та сплачений судовий збір в сумі 1 816 гривень. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 20 вересня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та автомобілем Рено, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП позивачу було спричинено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, множинні забої м`яких тканин обличчя, що відповідно завдало матеріальної і моральної шкоди. Завдана моральна шкода полягає у витрата на придбання лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, які були необхідні для лікування у розмірі 1 904 грн. 73 коп. та витрати за послуги евакуації та технічної допомоги на дорозі в сумі 1 500 гривень. всього на загальну суму 3 404 (три тисячі чотириста чотири) гривень 73 коп. Крім того, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 15 000 гривень, яка полягає в тому, що йому було завдано тілесних ушкоджень у вигляді струсу головного мозку, множинних забоїв м`яких тканин обличчя, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Також, постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт відчував в період реабілітації. Зокрема, звертає увагу на страх, який відчував до та після ДТП за своє життя та можливість на завжди залишитись зкаліченим та не в повній мірі бути здатним виконувати фізичні навантаження, рухатись та можливість в повній мірі бути працездатним. Відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, згідно якого, він частково визнав позов, а саме готовий відшкодувати позивачу 1500 грн., за евакуацію та технічну допомогу на дорозі в решті позовних вимог просить відмовити, аргументуючи це тим, що позивачем надано аптечні чеки за придбані медикаменти та квитанцію про проведення КТ головного мозку, проте жодним доказом не підтверджено, які конкретно медикаменти та обстеження були рекомендовані позивачу під час його лікування в Рогатинській ЦРЛ, також заперечив проти стягненню з нього 15000 грн. моральної шкоди, оскільки вважає її необгрунтованою. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві просив їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив, з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, проаналізувавши обставини та документальні докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає до часткового задоволення мотивуючи це наступним. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010р.). Судом встановлено, що постановою Перемишлянського районного суду Львівської області від 16.10.2020 року по справі №449/1034/20 винуватцем ДТП визнано [PERSON] , та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 грн.00 коп. в дохід держави. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мани місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до виписки №2513/20р. з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого та листка непрацездатності, встановлено, що [PERSON] перебував на лікуванні у КНМП Рогатинської ЦРЛ з 21.09.2020 року по 29.09.2020 року з діагнозом струс головного мозку та множинні забої м`яких тканин обличчя. Згідно чеків та квитанції до прибуткового касового ордеру наданих [PERSON] , встановлено, що останній придбав лікарські засоби та провів КТ головного мозку на загальну суму 1 904 грн.73 коп. Згідно квитанції від 20.09.2020 року, встановлено, що витрати за послуги евакуації та технічної допомоги на дорозі від СПД ФО [PERSON] становлять 1 500 гривень. Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п.п. 3, 9 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, умовами виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди є: шкода; протиправність поведінки завдавача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою завдавача шкоди та її результатом - шкодою; вина завдавача шкоди. При відсутності хоча б однієї із вказаних умов, зобов`язання з відшкодування шкоди не виникає. Протиправними діями відповідача пошкоджено майно позивача, та спричинені тілесні ушкодження, тому є передбачені законом (ст.1167 та п.1,3 ч.2 ст.23 ЦК України) підстави для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням майна та отриманими тілесними ушкодженнями. Суд вважає доведеним завдання позивачу моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, викликаних неможливістю користування своїм майном, необхідністю зміни звичного способу життя, а також спричиненням тілесних ушкоджень, зважаючи на наведене суд вважає за доцільне стягнути з відповідача 15 000 грн. моральної шкоди. На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають понесені судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати на залучення експерта.

Outcome: approved