Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «АРСК», в інтересах якої діє адвокат Брусков В.Я. звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «АРКС» 695962 грн. 04 коп. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог позову зазначено, що 22.08.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» (надалі позивач) та Фермерським господарством «ЯСТРЕБ» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №292679а7е, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota Land Cruiser 200» д.р.н. [NUMBER] . 07.09.2017 р. о 13:30 в Кам`янсько-Дніпровському р-ні, с.Благовіщенка, пров.Центральний сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - Фермерське господарство «ЯСТРЕБ») та автомобіля «ВАЗ 2109» д.р.н. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля), внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Toyota Land Cruiser 200» д.р.н. [NUMBER] , який був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «АРКС» за Договором добровільного страхування наземного транспорту №292679а7е від 22.08.2017 р.Згідно постанови Кам`янсько- Дніпровського районного суду від 19.10.2017 р., дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України. Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до звіту № 19 про оцінку ТЗ, вартість відновлювального ремонту ТЗ «Toyota Land Cruiser 200» д.р.н. [NUMBER] , розрахована оцінювачем, складає 1811465,58 грн. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2235519 від 13.10.2017 року та умов Договору страхування № 292679а7е від 22.08.2017 р., розмір страхового відшкодування склав 794962,04 грн.. Сума несплаченого Страхувальником страхового платежу 61260 грн. 17.10.2017 р.. Позивачем було перераховано Страхувальнику кошти страхового відшкодування на суму 733702,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №380505 від 17.10.2017 р. Таким чином вважає, що у позивача виникло право регресної вимоги на отримання від [PERSON] компенсації матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser 200» д.р.н. [NUMBER] фермерському господарству «ЯСТРЕБ». Крім того, оскільки цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була застрахована в ПрАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» згідно полісу №АК6180468, яким встановлено ліміт відповідальності в розмірі 100000 грн., франшиза 1000 грн., позивач звернувся до ПрАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з заявою про відшкодування вих.№1977/18/ЦВ від 26.03.2018 р. та 27.04.2018 р. було здійснено страхове відшкодування на суму 99000 грн. Отже, сума збитків, які невідшкодовані на дату подання позову, становлять суму у 695962,04 грн. (794962,04 грн. 99000 грн.) З метою досудового врегулювання спору позивачем 10.07.2018 р. було направлено на адресу відповідача Претензію вих.№СУ/005171/4-3, яка одержана відповідачем 18.07.2018 р., що підтверджується інформацією про відстеження поштових відправлень з сайту «Укрпошта», однак з боку відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків (т.1 а.с.3-8). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 25.06.2020 р. у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (т.1 а.с.60). 13.10.2020 р. представником відповідача [PERSON] , за договором про надання правової допомоги та ордером (т.1 а.с.121-122) адвокатом Сліпченко Володимиром Івановичем було надано до суду письмові пояснення у змісті яких, зазначаючи і на те, що постанова Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.10.2017 р. у справі №318/2196/17-п, стосовно [PERSON] за ст.124 КУпАП закрита постановою Запорізького апеляційного суду від 31.08.2020 р. та вирішено передати матеріали адміністративної справи прокурору у зв`язку із проведенням досудового розслідування кримінального провадження №42018081160000200 від 05.09.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України за участю водіїв [PERSON] , який керував транспортирним засобом «ВАЗ 2109» державний номер [NUMBER] та [PERSON] , який керував транспортним засобом «ToyotaLandCruiser 200» державний номер [NUMBER] . А отже, постанови Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 19.10.2017 р. - не існує як юридично встановленого факту та правової підстави для відшкодування шкоди позивачу з відповідача. При цьому, у вказаному кримінальному провадженні постановою слідчого Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області від 29.01.2019 р. [PERSON] визнано потерпілим та проведено його допит у даному статусі. Крім того, [PERSON] особисто було відшкодовано [PERSON] 250000 грн. з метою компенсації матеріальної та моральної шкоди за наслідками ДТП, яке мало місце 17.09.2017 р., що зазначено у розписці від 05.02.2020 р. Зазначаючи на те, що постанова якою [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у справі №318/2169/17-п скасована, а також вважаючи, що саме [PERSON] , який керував транспортним засобом «ToyotaLandCruiser 200» державний номер [NUMBER] недотримався Правил дорожнього руху перед виїздом на головну дорогу не надавши перевагу в русі, допустив зіткнення із автомобілем «ВАЗ 2109» державний номер [NUMBER] за кермом якого перебував [PERSON] , вважає за необґрунтованістю, в задоволенні позову відмовити (т.1 а.с.116-120). Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.10.2020 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.137-138). Представник позивача за письмовим ордером адвокат Брусков Віктор Ярославович (т.1 а.с.54-55), позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, розгляд справи провести без участі представника позивача (т.2 а.с.156). Представник відповідача [PERSON] адвокат Сліпченко В.І. позовні вимоги не визнав та фактично з підстав викладених у письмових поясненнях від 13.10.2020 р., просить в задоволенні позовних вимог відмовити, розгляд справи провести без участі представника та позивача (т.2 а.с.180). Враховуючи зазначене, відсутність підстав для відкладення слухання справи визначених ч.2 ст.223 ЦПК України, положення ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи без учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст.\~76,\~77,\~81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положення пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що07.09.2017 р. відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] належить йому на праві власності (т.1 а.с.160), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у ПрАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що підтверджується полісом №АК/6180468, яким встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну житті і здоров`ю в розмірі 200000 грн., майну - в розмірі 100000 грн., франшиза 1000 грн. (т.1 а.с.46, 167) та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] (т.1 а.с.167) та який належить фермерському господарству «ЯСТРЕБ» (т.1 а.с.168), який було застраховано за Договором добровільного страхування наземного транспорту №292679а7е від 22.08.2017 р. в АТ «СК «АХА Страхування» із Додатковою угодою №1 до Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 01.09.2017 р. (т.1 а.с.35-41зворот, 42-43, 44) та за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0361668 (т.1 а.с.169). АТ «СК «АХА Страхування» (код ЄДРПОУ 20474912) в якому було застраховано транспортний засіб «Toyota Land Cruiser 200» державний номер [NUMBER] , що належить фермерському господарству «ЯСТРЕБ», 20.06.2019 р. змінило свою назву на приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (т.1 а.с.48-50, 51-51зворот). Статтею 999 ЦК України визначено, що\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1.\~статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~ у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини 1\~статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~статті 1166 ЦК України особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи Відповідно до правового висновку викладеного Верховний Судом в постанові від 04.03.2020 р. у справі № 641/2795/16, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності). Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом. Положеннями частин\~1\~та 2\~статті 1188\~ЦК України\~встановлено,\~що шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме:\~ шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1); за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується (п.2 ч.1); за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (п.3 ч.1). Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (ч.1\~ст.25 ЗУ «Про страхування»). Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Відповідно до\~ст.1194 ЦК України\~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому за змістом\~ст.993 ЦК України\~та\~ст.27 Закону України «Про страхування»\~ до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом\~ст.1194 ЦК України\~в системному зв`язку зі ст.993 ЦК України\~ та\~ст.27 Закону України «Про страхування»\~можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 07.09.2019 р. позивача було повідомлено про настання події, що має ознаки страхового випадку (т.1 а.с.33-34), було складено страховий акт № АХА2235519 в якому проведено розрахунок страхового відшкодування позивачем на користь фермерського господарства «ЯСТРЕБ» на суму 794962,04 грн. (т.1 а.с.13-13зворот), яка на суму 733702,04 грн. була виплачена позивачем ФГ «ЯСТРЕБ» (т.1 а.с.11). Як зазначає позивач, згідно постанови Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області ДТП сталась в наслідок порушення водієм [PERSON] . ПДР України. Та позивачем було направлено страховику відповідача [PERSON] ПрАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» - заяву про виплату страхового відшкодування вих.№1977/18/ЦВ від 26.02.2018 р. на рахунок АТ «СК «АХА Страхування» в розмірі 794962,04 грн. (т.1 а.с.47) і як вказано позивачем, що не заперечується відповідачем, ПрАТ «УСК «КНЯЖНА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було виплачено на рахунок АТ «СК «АХА Страхування» - 99000 грн. А також, було направлено претензію від 10.07.2018 р. [PERSON] на відшкодування суми яка залишилась в розмірі 695962,04 грн. (т.1 а.с.9). Разом з тим, судом встановлено, що постановою Запорізького апеляційного суду від 31.08.2020 р., скасована постанова Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07.09.2017 р. у справі №318/2169/17, якою [PERSON] (відповідача по справі) було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення закрито (т.2 а.с.115-122). При цьому, як встановлено з постанови Запорізького апеляційного суду від 31.08.2020 р. (т.2 а.с.115-122), Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.с.81, т.2 а.с.3), Постанови слідчого Кам`янсько-Дніпровського ВП Енергодарського ВП ГУНП в Запорізькій області від 29.01.2019 р. (т.1 а.с.97-98, т.2 а.с.179-179зворот) та повідомлення Відділення поліції №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області від 11.05.2021 р. (т.2 а.с.157), станом на дату розгляду даної справи судом, в провадженні слідчого відділу перебуває кримінальне провадження №42018081160000200 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.286 КК України за фактом ДТП яка мала місце 07.09.2017 р. за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу «Toyota Land Cruiser 200» державний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] , внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта №2069е від 01.07.2019 р. (т.2 а.с.166-178) та є потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, при цьому статус [PERSON] не визначено. Крім того, слід зазначити, що з Висновку експертів №4609/4610-19 від 27.11.2019 р. за результатами проведення комісійної судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи по матеріалам кримінального провадження №42018081160000200 (т.2 а.с.158-165) вбачається, що саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ToyotaLandCruiser 200» реєстраційний номер [NUMBER] , не дотримався правил дорожнього руху при виїзді на головну дорогу не надавши дорогу водію «ВАЗ-21093» реєстраційний номер [NUMBER] , тобто яким керував [PERSON] , який наближався до перехрестя по головній дорозі. При цьому, [PERSON] не міг передбачити того, що йому не буде надано перевагу в русі як водію, який керує транспортним засобом, що рухається по головній дорозі, оскільки відповідно до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконує ці Правила. За зазначеного\~вище,\~враховуючи спростування\~наявності вини\~ [PERSON] \~у дорожньо-транспортній\~пригоді яка\~мала місце\~07.09.2017\~р.,\~а також\~відсутність доказів\~причинно-наслідкового\~зв`язку між\~діями [PERSON] \~та завданою\~шкодою,\~є не\~можливим покладення\~на [PERSON] \~відповідальності за\~збитки,\~понесені у\~тому числі\~позивачем у\~справі,\~а отже\~і покладення\~на останнього\~відповідальності із\~компенсування сплаченої\~позивачем на\~користь ФГ\~«ЯСТРЕБ» страхового\~відшкодування,\~у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, про що зазначає у резолютивній частині рішення. Відповідно до вимог ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір за звернення до суду з позовом в розмірі 10439,43 грн. (т.1 а.с.2). Проте, враховуючи, що в задоволенні вимог позову відмовлено, судовий збір сплачений позивачем не підлягає розподілу з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed