Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний Ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуску платіжної картки № [NUMBER] від 08.04.2014 року надав [PERSON] кредит у розмірі 7 400 грн. 00 коп. зі сплатою 24 % річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35 % річних за користування кредитом. У порушення норм закону та умов договору відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором станом на 10.09.2018 року наявна заборгованість у розмірі 10 337 грн. 87 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5 912 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту 963 грн. 84 коп., заборгованості за обслуговування карткового рахунку (РКО) 6 грн. 00 коп., інфляційного збільшення заборгованості: за кредитом 2 092 грн. 92 коп., за процентами 674 грн. 68 коп., та 3 % річних від суми заборгованості: за кредитом 585 грн. 06 коп., за процентами 103 грн. 17 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 10 337 грн. 87 коп. та судові витрати у сумі 1 762 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримує повністю та просить слухати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи. Згідно ст. ст. 223 , 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 06.03.2019 року провадження у зазначеній цивільній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази суд встановив наступне. Згідно кредитного договору № [NUMBER] від 08.04.2014 року про відкриття та обслуговування рахунків і випуску платіжних карт, укладеного між АТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON] , остання отримала кредит у сумі 7 400 грн. 00 коп. зі сплатою 24 % річних та зі ставкою за несанкціонованим овердрафтом 35 % річних за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 10.09.2018 року наявна заборгованість у розмірі 10 337 грн. 87 коп., яка складається з: заборгованості за основним боргом 5 912 грн. 20 коп., заборгованості за нарахованими відсотками по кредиту 963 грн. 84 коп., заборгованості за обслуговування карткового рахунку (РКО) 6 грн. 00 коп., інфляційного збільшення заборгованості: за кредитом 2 092 грн. 92 коп., за процентами 674 грн. 68 коп., та 3 % річних від суми заборгованості: за кредитом 585 грн. 06 коп., за процентами 103 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч. 2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд визнає правильним представлений позивачем розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилася у відповідача [PERSON] та розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Судом встановлено та доведено належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору у зв`язку із чим, у неї виникла заборгованість, яка на час розгляду справи не погашена. При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів за невиконання зобов`язань та трьох відсотків річних, суд враховує наступне. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року За змістом статті 552,частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Суд вважає правильним наданий позивачем розрахунок індексу інфляційного збільшення заборгованості: кредит 2 092 грн. 92 коп., проценти 674 грн. 68 коп., та 3 % річних від суми заборгованості: кредит 585 грн. 06 коп., проценти 103 грн. 17 коп. Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що відповідач в однобічному порядку не виконав покладені на нього договором зобов`язання по поверненню кредиту та оплаті за користування грошима, а тому позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 1 762 грн. 00 коп. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved