Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору від 22.01.2010 року відповідачу надано кредит у розмірі 250 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобовязання щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 31.07.2016 року загальна сума заборгованості становить 29 772 грн. 23 коп. Просить суд стягнути з відповідача по справі на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 22.01.2010 року в сумі 29772 грн. 23 коп. і судові витрати по сплаті судового збору. Відповідачем [PERSON] було подано заперечення на позовну заяву, відповідно до якого в задовленні позову просить відмовити в повному обсязі, оскільки кредит було надано відповідачу у розмірі 250 грн.. хоча у розрахунку заборгованості зазначено тіло кредиту 2617 грн. 77 коп., тому і неправильним є розрахунок по відсоткам, у заяві анкеті, на підставі якої було надано відповідачу кредит не міститься жодних посилань на сплату комісії боржником, тому її нарахування також є безпідставним. Крім того, одночасне нарахування як пені, так і штрафу, які є різновидами неустойки, не є можливим, тому наведений позивачем розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом. Вважає, що на момент звернення до суду сплив строк позовної давності, так як прострочення сплати тіла кредиту було допущено ще 22.01.2010 року, тому наполягає на застосуванні строку позовної давності та відмови у позові. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задоволити. Надав суду довідку банку про зміну умов кредитування зміну кредитного ліміту за кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем та його збільшення до 2720 грн. 09.08.2013 року. спростував пропущення строку позовної давності, оскільки відповідачем проводилось часткове погашення кредитної заборгованості, що мало місце востаннє 19.11.2013 року, тому строк позовної давності банком пропущено не було. Не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення вручення рекомендованого поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України. Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.01.2010 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] за його анкетою-заявою було укладено договір про надання кредиту у розмірі 250 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с. 15-27). З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 31.07.2016 року становить 29 772 грн. 23 коп. (а.с. 8-13), в тому числі заборгованість за кредитом - 2 617 грн. 77 коп., заборгованість за відсотками 22 010 грн. 54 коп., комісія та пеня 3 250 грн. та заборгованість по судовим штрафам 1 893 грн. 92 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом не приймаються до уваги твердження відповідача [PERSON], наведені у запереченні на позовну заяву, про пропуск строку позовної давності, оскільки як вбачається із розрахунку заборгованості (а.с. 8-13) відповідачем частково проводилось погашення кредитної заборгованості останній платіж було здійснено у розмірі 150 грн. 19.11.2013 року. Тіло кредиту з 12.01.2010 року (з моменту укладення договору) неодноразово збільшувалось, останній раз 09.08.2013 року до 2720 грн., що не суперечить умовам та правилам надання банківських послуг, які застосовуються до вказаних правовідносин, тому судом також не взято до уваги твердження відповідача про невірний розмір тіла кредитну, а відповідно і відсотків та інших платежів, що наведені у розрахунку заборгованості. Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Outcome: approved