Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.09.2016 року сталася ДТП, під час якої автомобіль марки «Мерседес», д/н [NUMBER] , який був застрахований у позивача за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, отримав механічні пошкодження. Винним в даній ДТП визнано відповідача згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2016 року у справі № 761/34437/16-п. Згідно рахунку від 05.10.2016 року, страхового акту від 11.10.2016 року, розрахунку страхового відшкодування до страхового акту від 11.10.2016 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 30 282,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46747 від 11.10.2016 року. За таких обставин на підставі ст. ст. 979, 993, 1166 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 30 282,55 грн. та судовий збір в розмірі 1921,00 грн.. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.09.2016 року о 15:40 водій [PERSON] в м. Києві, по вул. В. Чорновола, 20, керуючи автомобілем «Мерседес», д/н [NUMBER] , рухався зі сторони вул. Січових Стрільців в сторону просп. Перемоги, здійснював перестроювання з другої полоси в крайню ліву, не впевнився в безпеці руху та вчинив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», д/н [NUMBER] , який рухався в своїй полосі, в результаті чого сталось зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно Постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2016 року у справі № 761/34437/16-п [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП по факту ДТП, що сталося 13.09.2016 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На момент ДТП автомобіль марки «Мерседес», д/н [NUMBER] , був застрахований у позивача за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 107097 від 31.03.2016 року, строк дії з 09.04.2016 року по 08.04.2017 року. 13.09.2016 року страхувальник ТОВ «Еулайф Груп» звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку по вказаному договору. Згідно Звіту № PZU/3002/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 26.09.2016 року вказано, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes ML350, д/н [NUMBER] , становить 33591,30 грн. Згідно Рахунку № ЛН-0000144 від 05.10.2016 року вказано, що вартість ремонту автомобіля Mercedes ML350, д/н [NUMBER] , складає 30282,55 грн. 06.10.2016 року до позивача була подана заява від страхувальника за договором добровільного страхування ТОВ «Еулайф Груп» про здійснення страхової виплати згідно рахунку № ЛН-0000144 від 05.10.2016 року. 11.10.2016 року Позивачем складено страховий акт № UA2016091300026/L02/01 та розрахунок страхового відшкодування до страхового акту № UA2016091300026/L02/01. 11.10.2016 року Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 30 282,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 46747 від 11.10.2016 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Судом встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 30282,55 грн., що є розміром виплаченого страхового відшкодування та фактичними витратами позивача. Оскільки відповідач є винною в ДТП особою, то до позивача перейшло право вимоги (регресу) до відповідача в розміру виплаченого страхового відшкодування. З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про задоволення позову, і тому слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму страхового відшкодування в розмірі 30282,55 грн. та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн.. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: approved