Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували у шлюбі, який між ними було розірвано рішенням Хустського районного суду від 19 вересня 2012 року; -від шлюбу вони мають сина - [PERSON] , [INFO] ; -на даний час син знаходиться на її повному утриманні та вихованні; -у 2015 році вона зверталась до Хустського районного суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, про що 3 червня 2015 року було винесено рішення про стягнення аліментів з відповідача в розмірі по 700грн. щомісячно; -на даний час цих коштів на утримання дитини недостатньо; -на момент пред`явлення цього позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дитини; -відповідач працює по найму, виїжджає на заробітки за кордон, що є істотною обставиною, яка надає суду право визначити розмір аліментів і збільшити їх; -відповідач здоровий, постійно працює за кордоном, заробляє достатньо коштів, щоб сплачувати аліменти; -відповідач не має на утриманні інших осіб, зокрема батьків чи осіб, які потребують обов`язкового утримання з його боку, звернулася до суду з позовом та просить: змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати на її користь з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 2200грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.55/, в якій просила позовні вимоги задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву /а.с.44/, згідно якої позов визнав частково та просив розглянути справу в його відсутність та в відсутність відповідача. Крім того, представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву /а.с.20-24/, в якому вказано, що: -відповідач одружився другий раз та має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим не має можливості сплачувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 2200грн., як просить позивач; -відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1200 грн. щомісячно. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними було розірвано 19 вересня 2012 року, після державної реєстрації розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] » /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] /а.с.8/, який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні /а.с.6, 10/. 29 серпня 2018 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » /а.с.9/. Рішенням Хустського районного суду від 3 червня 2015 року було змінено розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 30 вересня 2013 року, та вирішено в подальшого стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 700грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття /а.с.11-13/. Відповідач [PERSON] з 16 листопада 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] /а.с.25/, від якого має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.26-27/. Відповідно до ст.192 СК України: розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні позивач, ні відповідач не надали суду ніяких доказів про обставини, які враховуються при збільшенні розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України: зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та інші випадки, передбачені цим Кодексом. Але при цьому суд враховує те, що, відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Неповнолітньому сину сторін на теперішній час виповнилося 10 років, а тому він має потреби у достатньому матеріальному забезпеченні. Загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною та такою, де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але такий за високих цін на товари споживання є далеко не достатнім для дитини відповідного віку. За цих обставин, суд погоджується з тим, що витрати позивача на утримання неповнолітньої дитини є значно вищими, ніж вона їх може забезпечити /харчування, одягання, лікування, забезпечення розумового, духовного, морального і соціального розвитку/. А звідси, дані обставини не підлягають доказуванню, як того вимагає представник відповідача у відзиві на позовну заяву, оскільки вони є природними потребами. Крім того, суттєво збільшився розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в період часу з 3 червня 2015 року /день ухвалення Хустським районним судом рішення про зміну розміру стягуваних з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - по 700грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття/, коли прожитковий мінімум на дитину сторін /тоді віком до 6 років/ був встановлений в розмірі 1032грн., до теперішнього часу, коли прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років встановлено в розмірі 2395грн.. Ця обставина є також загальновідомою, а тому не підлягає доказуванню. На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в судовому засіданні встановлено факт погіршення матеріального стану позивача. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня 2021 року - 2395грн.; -в теперішній час мінімальний рекомендований розмір аліментів на кожну дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 2395грн./; -відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей від другого шлюбу; -позивач не надала суду ніяких доказів поліпшення матеріального стану відповідача до такого стану, щоб він мав можливість сплачувати аліменти по 2200грн. на дитину щомісячно /як вона просить в позовній заяві/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, до якого необхідно їх збільшити, слід задовольнити частково, змінивши розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Хустського районного суду від 3 червня 2015 року, та стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1700грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивача аліменти у такому визначеному збільшеному розмірі - по 1700грн., не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840грн.80коп., від сплати якого позивач звільнена. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial