Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивач ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON], третіх осіб, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 3 серпня 2007 року між [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Індустріально - Експортним Банком», правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк» із кожним з них були укладені кредитні договори № 0306-ф та №0307-ф, відповідно до умов якого останні отримали кредит в сумі 16 200 (шістнадцять тисяч двісті)дол. США кожний із позичальників, зі сплатою 12.80 відсотків річних на умовах визначених Кредитним договором строком до 02 серпня 2017 року. Крім того, 03 серпня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами між [PERSON] та позивачем був укладений договір іпотеки майна, предметом якого був кормоцех площею 238,3 кв.м. і являється 18/100 частиною від цілісного комплексу під № [ADDRESS], що являється власністю іпотекодавця. У зв'язку із порушенням умов договірних зобов'язань та несистематичною оплатою платежів 18 червня 2010 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду задоволено позовні вимоги ПАТ «Креді Агріколь Банк» та стягнено із [PERSON] в користь банку 21495,64 дол. США, що еквівалентно 171707 грн., судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 грудня 2010 року апеляційну скаргу іншого боржника [PERSON] відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2010 року, яким стягнуто із [PERSON] в користь акціонерного товариства «Індустріально-експортний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 495,57 доларів США, що еквівалентно 171756,05 грн. а також судових витрат 1820 гривень - залишено без змін. Постановами відділу державної виконавчої служби 26 листопада 2010 року та 29 квітня 2011 року по даних судових рішеннях відкрито виконавче провадження, котре до сьогоднішнього дня залишається невиконаним у зв'язку із розшуком боржника та майна, що йому належить. Враховуючи те, що основними боржниками не виконується погашення заборгованості, вважають вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема просять у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами звернути стягнення на предмет іпотеки - кормоцех площею 238,3 кв.м. і являється 18/100 частиною від цілісного комплексу під № [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою реалізацією предмета іпотеки, що встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності з дотриманням процедури виконавчого провадження, а також судовий збір у розмірі 3654.00 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини, що у них викладені, уточнивши їх, та крім основних заявлених вимог просить стягнути судові витрати, що пов'язані з подачею оголошення у пресу про виклик відповідача по справі в розмірі 440 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог позивача заперечив, вважає, що у даних зобов'язаннях перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання, тобто можливості реалізувати своє право через суд. В даному випадку така можливість у позивача була 22 вересня 2010 року та 18 червня 2010 року шляхом звернення до суду з позовом до основних відповідачів про стягнення заборгованості, а тому і строк позовної давності слід рахувати з даного моменту. До моменту пред'явлення позову строк позовної давності у позивача сплинув, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку звернення до суду за захистом порушеного права. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України справу слід вирішити у їх відсутності на підставі наявних у справі матеріалах та поданих сторонами доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності в повному обсязі вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних міркувань : 03 серпня 2007 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0306-ф, відповідно до умов якого останній позичив на умовах забезпеченості, строковості платності та цільового характеру використання кредиту у сумі 16 200 дол. США зі сплатою 12.80 відсотків річних, терміном користування кредитом з 03 серпня 2007 року до 02 серпня 2017 року. 03 серпня 2007 року між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0307-ф відповідно до умов якого, останній позичив на умовах забезпеченості, строковості платності та цільового характеру використання кредиту у сумі 16 200 дол. США зі сплатою 12.80 відсотків річних, терміном користування кредитом з 03 серпня 2007 року до 02 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, що випливають із кредитних договорів № 0306-ф від 03 серпня 2007 року та № 0307-ф від 03 серпня 2007 року цього ж дня між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк», та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки. Предметом договору являється нерухоме майно кормоцех (літера за планом земельної ділянки Б), що є 18/100 частиною від цілісного комплексу під № 15 по вул.. Незалежності у смт. Підволочиську Тернопільської області, площею 238,3 кв.м., заставною вартістю 234000 грн. який належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованим Підволочиським районним бюро технічної інвентаризації 03 серпня 2007 року за № 193. 18 червня 2010 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду задоволено позовні вимоги ПАТ «Індустріально - експортний банк», правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк», та стягнено із [PERSON] в користь банку 21495,64 дол. США, що еквівалентно 171707 грн., судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 грудня 2010 року апеляційну скаргу іншого боржника [PERSON] відхилено, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2010 року, яким стягнуто із [PERSON] в користь акціонерного товариства «Індустріально-експортний Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 495,57 доларів США, що еквівалентно 171756,05 грн, а також судових витрат 1820 гривень - залишено без змін. 26 листопада 2010 року постановою серії ВП №23337467 державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду по справі № 2-3203, котрим стягнуто із [PERSON] в користь банку 21495,64 дол. США, що еквівалентно 171707 грн., судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення. 29 квітня 2011 року постановою серії ВП №26196232 державним виконавцем відкрито виконавче провадження на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду по справі № 2-3205, котрим стягнуто із [PERSON] в користь банку 171756,05 грн., судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення. 29 квітня 2014 року постановою серії ВП № 23337467 державного виконавця повернуто виконавче провадження стягувачу, оскільки протягом року божника не було виявлено, а розшук транспортного засобу належний йому працівниками ВДАІ не знайдено. 27 січня 104 року на ім'я боржників [PERSON] , [PERSON] та іпотекодавця [PERSON] рекомендованим листом надсилалась вимога про усунення порушень умов кредитних договорів, добровільним погашенням заборгованості, проте останні залишились поза увагою. Таким чином судом встановлено, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 18 червня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Індустріально - експортний банк», правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк», про стягнення із [PERSON] в користь банку 21495,64 дол. США, що еквівалентно 171707 грн., судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а також рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 вересня 2010 року у справі за позовом ПАТ «Індустріально - експортний банк», правонаступником якого є ПАТ ««Креді Агріколь Банк», про стягнення із [PERSON] в користь банку 171756,05 грн., судового збору в розмірі 1700 гривень та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення на час подачі даного позову до суду залишаються невиконаними. У відповідності до п. 5.1 договору іпотеки, ст.33 Закону України «Про іпотеку» та ст..ст. 575,589,590 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України. За ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави - із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону. Враховуючи те, що зобов'язання по кредитній угоді не виконувалися відповідачем належним чином, суд вважає, що у іпотекодержателя виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізації. За таких обставин, позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості шляхом проведення прилюдних торгів, підлягають до задоволення, оскільки підтверджені матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовані належними та допустимими доказами відповідачем. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що вимоги позивача ПАТ «Креді Агріколь Банк» до відповідача [PERSON], третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], [PERSON] підлягають до задоволення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема у рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами слід звернути стягнення на предмет іпотеки належний іпотекодавцю - кормоцех площею 238,3 кв.м. і являється 18/100 частиною від цілісного комплексу під № [ADDRESS], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою реалізацією предмета іпотеки, що встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності з дотриманням процедури виконавчого провадження, а також стягнути із відповідача судовий збір у розмірі 3654.00 грн., та витрати, що пов'язані з подачею позивачем оголошення у пресу про виклик відповідача по справі в розмірі 440 гривень. Разом із тим суд не бере до уваги клопотання відповідача, у якому він просить відмовити в задоволені позовних вимог, застосувавши строк позовної давності, який повинен обчислюватися з часу можливості позивача реалізувати своє право, а саме з 22 вересня 2010 року та 18 червня 2010 року, коли позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, оскільки відповідно до ст.. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст.. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Ст. 257 ЦК України встановлює загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до п.5 ст.. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Таким чином, враховуючи те, що основними договорами кредиту строк виконання є визначеним, а саме до 2017 року, тому і строк позовної давності слід рахувати саме з цього року і відповідного числа. Крім того згідно п. 2.12 договору іпотеки зобов'язання забезпечене іпотекою, вважається виконаним, якщо кредити погашені, сплачені відсотки, штрафні санкції, що витікають з Кредитного договору 1 та кредитного договору 2, а також відшкодовані інші витрати, пов'язані з його виконанням та передбачені ЗУ «Про іпотеку». Згідно ст.. 3 ЗУ «Про іпотеку» Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, а ст.. 17 даного Закону передбачено, що Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; Таким чином законодавцем чітко передбачено підстави припинення іпотеки, а тому посилання відповідача на застування до даних правовідносин позовної давності не ґрунтується на вимогах закону та матеріалах справи, а тому їх до уваги не бере.

Outcome: approved