Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 1282,80 грн. та судові витрати. У позові також зазначалося про розгляд справи за відсутності представника Банку. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 25.10.2007 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-20167-251007, відповідно до якого позивач зобовязується надати відповідачу кредит у сумі 1338 грн. 40 коп.. Позивач свої зобовязання виконав, надавши вищевказаний кредит. Моментом погашення кредиту вважається день зарахування коштів на розрахунковий рахунок кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених договором. Станом на 08.05.2015 року відповідач не виконував належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Та станом на 08.05.2015 року по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» кредитному договору від 25.10.2007 року № 001-20167-251007 рахується заборгованість на загальну суму 1282 грн. 80 коп., яка складається з: - заборгованість за сумою кредиту 854 грн. 82 коп.; - заборгованість за відсотками 36 грн. 48 коп.; - заборгованість за комісіями 391 грн. 50 коп.. На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов. Представник позивача в судове засідання не з'явився, разом з позовом подав до суду заяву, в якій підтримав доводи позовної заяви та просив її задовольнити в повному обсязі, судове засідання провести за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, крім того подав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення до суду з зазначеними позовними вимогами. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 25.10.2007 року між ТОВ «КБ «Дельта» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 001-20167-251007. Відповідно до п.1.1 вищевказаного договору, кредитор надає позичальнику грошові кошти на наступні цілі: на придбання позичальником майна (послуг) у сумі 1195 грн. та на оплату позичальником страхового платежу ЗАТ «СК Брама життя» у розмірі 143 грн. 40 коп. за договором добровільного страхування життя, та на оплату кредитору плати за надання кредиту відповідно до умов цього договору у розмірі 0 грн., що разом складають суму повну кредиту 1338 грн. 40 коп.. Кредит надається на строк 12 місяців, з кінцевим терміном повернення та сплати всіх плат не пізніше 24.10.2008 року на умовах, визначених цим договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 1338 грн. 40 коп.. Відповідно до п. 2.2 Кредитного договору, моментом погашення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки кредитора в повному обсязі: суми кредиту, нарахованих процентів за його користування, всіх інших плат, передбачених цим договором, та можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання позичальником умов цього договору. Як вбачається з довідки розрахунку заборгованості, відповідачем останній платіж здійснено 25.03.2008 року. Згідно з\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього кодексу. За змістом ст.\~526,\~527,\~530,\~532,\~533 ЦК України,\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Матеріали справи свідчать, що заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 08.05.2015 року за договором складає: 1282 грн. 80 коп., при цьому заборгованість за сумою кредиту 854 грн. 82 коп., за відсотками 46,48 грн., за комісіями 291 грн. 50 коп.. За змістом частини першої\~статті 261 ЦК України,\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. ПАТ «Дельта Банк» слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до ст.ст.\~256,\~257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5\~ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.\~ст. 252-255 ЦК України. При цьому, початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Матеріали справи свідчать, що останній платіж відповідачем був здійснений 25.03.2008 року. Таким чином, оскільки позичальником був здійснений останній платіж 25.03.2008 року, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником своїх зобов'язань. Трирічний строк позовної давності обмежується 25.03.2011 року, тоді як позовна заява ПАТ «Дельта Банк» подана у червні 2015 року, тобто після спливу строку позовної давності, встановленого\~ст. 257 ЦК України\~у три роки. З заявою про поновлення строків позовної давності позивач не звертався. За правилами ч. 3\~ст. 267 ЦК України,\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Крім того, відповідно до п. 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України від\~\~\~\~18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідач неодноразово наполягав на застосуванні строків позовної давності. Відповідно до\~ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З урахуванням того, що право кредитора було порушене, при цьому останній платіж був здійснений [PERSON] 25.03.2008 року, а з позовом позивач звернувся у в червні 2015 року, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову саме з підстав спливу строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed