Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач ПАТ Укрсоцбанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовну заяву мотивує тим, що 02.07.2008 року між сторонами був укладений договір кредиту № 38.06-16-747, відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 70400 доларів США 00 центів, з погашенням кредиту відповідно до графіку та кінцевим терміном погашення заборгованості до 01.07.2023 року на умовах, визначених договором кредиту. Банк свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, кредит та відсотки не сплачує. У зв'язку із чим позивач просить стягнути із відповідача суму заборгованості за кредитом - 70342,43 доларів США, що еквівалентно 562247 грн. 04 коп.; суму заборгованості за відсотками - 50353,83 доларів США, еквівалентно 402478 грн. 16 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 2788,08 доларів США, еквівалентно 22285 грн. 11 коп.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 6294,44 доларів США, еквівалентно - 50311 грн. 48 коп.; штрафи, комісії, прострочення - 30,29 доларів США, еквівалентно 242 грн. 11 коп., прострочені нараховані комісії - 1743,86 доларів США, еквівалентно 13938 грн. 67 коп., а всього 131552,93 доларів США, що еквівалентно 1051502 грн. 57 коп. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ «Укрсоцбанк» про захист прав споживача шляхом розірвання договору кредиту. Вказану заяву мотивує тим, що позивач при укладенні договору використав прогнози КМУ та НБУ про зростання добробуту населення, збереження та нарощування його купівельної спроможності та споживчої активності, утримання щорічного курсу інфляції в межах 10 % та поступове зміцнення курсу національної валюти. Вказані обставини були істотними економічними факторами, за яким позивачем було укладено договір кредиту. У другій половині 2008 року перераховані показники значно відхилились від прогнозованих значень. Обставини змінилися в гіршу сторону, оскільки настала світова фінансова - економічна криза. Позивач не міг знати про таку можливу зміну обставин, тобто, розумно передбачити можливість її настання. У позивача суттєво погіршився матеріальний стан, платоспроможність по розрахунку за отриманий кредит. У зв'язку із чим просив розірвати кредит № 38.06.-16-747, укладений 02 липня 2008 року між [PERSON] та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив свою організаційну правову форму на ПАТ «Укрсоцбанк». Встановити порядок та строки повернення [PERSON] боргу в розмірі, визначеному на момент розірвання даного договору, розстрочивши таке повернення на п'ять років шляхом внесення грошових коштів рівними частками на вказаний відповідачем рахунок в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішення суду законної сили. Крім того, представник [PERSON] просив суд застосувати положення ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦПК України, оскільки позивач нараховує відсотки по строковій заборгованості за період з 03.07.2008 року по 30.01.2014 року, а по простроченій заборгованості - з 11.08.20096 року по 30.01.2014 року, що значно перевищує позовну давність. Під час розгляду справи, представник позивача змінив розмір позовних вимог просив стягнути із відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитом - 70342,43 доларів США, що еквівалентно 826888 грн. 91 коп. та суму заборгованості за відсотками у сумі 32060,52 доларів США, що еквівалентно 376777 грн. 02 коп., загальна сума заборгованості становить 102402, 95 доларів США, що еквівалентно 1203665 грн. 93 коп. На підставі заяви представника [PERSON] - [PERSON], ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 червня 2014 року зустрічний позов в частині п. 2 встановлення порядку та строків повернення кредитних коштів у справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсоцбанк» про розірвання договору кредити - залишено без розгляду. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає задоволенню, зустрічний позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 02 липня 2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку з одного боку, та [PERSON] з іншого боку був укладений договір кредиту № 38.06.-16-747 (надалі договір кредиту). Відповідно до п.1.1 договору кредиту кредитор зобов'язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, у сумі 70400 доларів США 00 центів, зі сплатою 14 % річних та комісій, в розмірі та порядку, визначеними тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться у додатку № 1 до цього договору та порядком погашення суми основної заборгованості згідно графіком, що міститься у додатку № 2 до цього договору, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 01 липня 2023 року, на умовах, визначених цим договором. Враховуючи положення п. 1.2 договору кредиту, кредит було надано на поточні потреби. На підтвердження видачі грошових коштів за договором кредиту, представником ПАТ «Укрсоцбанк» надано копію меморіального валютного ордеру № 12-36 від 03.07.2008 року. Представник [PERSON] заперечуючи щодо меморіального валютного ордеру, як належного доказу отримання його довірителем грошових коштів у розмірі 70400 доларів США, всупереч ч. 1 ст. 60 ЦПК України не надав докази зворотного, а відтак підстав для неприйняття до уваги вказаний доказ у суду немає. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 3.2.2.2 договору кредиту кредитор має право вимагати від Позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за цим Договором протягом 30 календарних днів від дня вручення Позичальнику письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу). У п. 29 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. З графіку погашення кредиту, що є додатком № 2 до договору кредиту № 38.06-16-747 від 02.07.2008 року вбачається, що кредит підлягає поверненню частинами. Як вбачається з копії вимоги (а.с.44-45) [PERSON] порушив умови договору кредиту щодо зобов'язання по сплаті відсотків та внесення чергових частин кредитних коштів. Заперечення представника [PERSON] про те, що у позивача не виникло право на дострокове повернення кредитних коштів за договором, оскільки позивач не надав докази письмової вимоги, її направлення боржнику, а також того, що вимога була отримана [PERSON] спростовуються письмовими матеріалами справи (а.с. 44-47). Згідно із положенням ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобовязання не допускається. Станом на 19.05.2014 року перед боржником існує заборгованість в сумі 1203665 грн. 93 коп., зокрема: · заборгованість за кредитом - 70342,43 доларів США, що еквівалентно 826888 грн. 91 коп.; · заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 32060,52 доларів США, що еквівалентно 376777 грн. 02 коп. Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, відповідач [PERSON] умови договору кредиту в повному обсязі не виконав, кредит не виплатив, відсотки за користування кредитом не сплатив, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню 1203665 грн. 93 коп. Зустрічна позовна заява, подана представником [PERSON] -[PERSON] про захист прав споживача шляхом розірвання договору кредиту задоволенню не підлягає враховуючи роз'яснення, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Крім того, зустрічна позовна заява окрім посилання на світову фінансову кризу не містить інших обставин передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, а тому підстави для розірвання договору кредиту відсутні. Щодо посилання представника [PERSON] на застосування позовної давності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна даність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до п. 1.1 договору кредиту, кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 01 липня 2023 року. Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту 20.02.2014 року. З наданого розрахунку вбачається, що позивач просить стягнути лише заборгованість за кредитом та заборгованість за відсотками, таким чином, строк звернення до суду за захистом свого права не сплив, а тому підстав для застосування ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України у суду немає. Суд звертає увагу на ту обставину, що представник відповідача [PERSON], заперечуючи щодо розміру заборгованості, який просить стягнути позивач, відмовився надати свій розрахунок, пояснюючи тим, що у разі задоволення позову про стягнення заборгованості за договором кредиту, надасть свій розрахунок в суді апеляційної інстанції. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved