Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 03.06.2007 року [PERSON], отримав кредит у розмірі 6 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Станом на 31.12.2017 року заборгованість [PERSON] складає 99 780, 08 грн., з яких заборгованість за кредитом - 5113, 75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 86 286, 16 грн., заборгованість з за пенею та комісією - 3 390, 64 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 4 739, 53 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено в Статуті ПАТ КБ «ПриватБанк», 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Оскільки позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами кредитного договору, позивач, зважаючи на наявність простроченої заборгованості, просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 99 780, 08 грн. та судові витрати в розмірі 1 762 грн. Ухвалою суду від 13 березня 2016 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 27 березня 2018 року. 27 березня 2018 року у з'язку із неявкою відповідача судове засідання по справі відкладено на 12 квітня 2018 року. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; до суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, необхідні докази є в матеріалах справи, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судові засідання не прибув. Викликався через публікацію оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини його неявки суду невідомі. Оскільки суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути справу заочно та згідно зі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальнуваного технічного засобу. Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 81, 76 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.06.2007 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з анкетою позичальника, в якій виявив бажання оформити кредитну картку, вказав свої персональні данні, що він ознайомлений та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, вид та строк дії яких визначений в Заяві та в Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» заяви (п. 3.1). Клієнт та його довірена особа використовують платіжні карти в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку як засіб для безготівкових розрахунків за товари (послуги), для перерахування коштів з картрахунку на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівкових грошових коштів в касах банків, фінансових установах, через банкомати, тощо (п. 3.4). Порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту регулюється законодавством України, нормами міжнародних платіжних систем Visa Internetional, MasterCard Internetional, договором, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банка (п.3.5). Відповідач зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту та процентам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В разі невиконання зобов'язань по договору за вимогою банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафта), оплати винагороди банку (п.п. 6.5, 6.6). В разі порушення клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, банк може звернутися до суду, а він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову (п.8.6). Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п. 9.12). Станом на 31.12.2017 року заборгованість [PERSON] складає 99 780, 08 грн., з яких заборгованість за кредитом - 5113, 75 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 86 286, 16 грн., заборгованість з за пенею та комісією - 3 390, 64 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 4 739, 53 грн. ПАТ КБ «ПриватБанк» зареєстровано в ЄДРПОУ, є юридичною особою, має статут, ліцензію на заняття банківських послуг. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо в договорі визначена дата виконання кредитних умов, то виконання вимог здійснюється у встановлену дату. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що за вказаним кредитним договором відповідач не повернув позики у строк, встановлений договором, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 5 113, 75 грн., за пенею та комісією у сумі 3 390, 64 грн., за процентами 86 286, 16 грн., усього 94 790, 55 грн. У задоволенні позову в частині стягнення фіксованої частини штрафу за порушення строків платежів у сумі 250,00 грн., процентної складової штрафу за порушення строків платежів у сумі 4 739, 53 грн., усього 4 989, 53 грн. необхідно відмовити, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, яка відповідно до положень статті 417 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. У відповідності зі п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 673, 89 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial