Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» 03.08.2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості в розмірі 80302,98 доларів США, що виникла за кредитним договором № 669-006/07Р від 01.03.2007 року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.03.2007 року між АКБ «Правекс-Банк» (який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ КБ «Правекс-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №669-006/07Р, відповідно до умов якого, відповідач отримав у ПАТ КБ «Правекс-Банк» кредит у сумі 47495,00 доларів США, строком користування кредитом до 01.03.2014 року із розрахунку 11,99 % річних за час фактичного користування кредитом. Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі. В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між сторонами було укладено договір застави №669-006/07Р від 01.03.2007 року, відповідно до умов якого, забезпеченням є застава автомобіля «Тойота Кемрі». З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 01.03.2007 року укладено договір поруки №669-006/07Р. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-2 зобов'язався відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем-1 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №669-006/07Р від 01.03.2007 року. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, та надав кредитні кошти позичальнику, а відповідач-1, всупереч умов договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Таким чином, станом на 03.06.2015 року заборгованість відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 80302,98 доларів США, з яких: 25197,00 долари США - заборгованість за кредитом, 14942,65 долари США - заборгованість за процентами; 25610,10 долари США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 14553,23 долари США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. З метою виконання умов договору, відповідачам було надіслано вимоги про сплату заборгованості. Однак, з боку відповідачів не було здійснено жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У судовому засіданні 20.10.2015 року представник позивача Прилепа Р.А. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі до суду двічі поспіль не з'явились, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с. 46, 47, 48, 49), про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому суд вважає за можливе слухати справу у їх відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст.ст. 169, 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. . У відповідності до частини 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У відповідності до частини 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Абзацом 2 п.2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК України відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Судом встановлено, що 01.03.2007 року між АКБ «Правекс-Банк» (який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на ПАТ КБ «Правекс-Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №669-006/07Р, відповідно до умов якого, відповідач отримав у ПАТ КБ «Правекс-Банк» кредит у сумі 47495,00 доларів США, строком користування кредитом до 01.03.2014 року із розрахунку 11,99 % річних за час фактичного користування кредитом. Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі (а.с. 14-16). В забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту між сторонами було укладено договір застави №669-006/07Р від 01.03.2007 року, відповідно до умов якого, забезпеченням є застава автомобіля «Тойота Кемрі» (а.с. 22-24). З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 01.03.2007 року укладено договір поруки №669-006/07Р. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-2 зобов'язався відповідати перед позивачем за невиконання відповідачем-1 усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору №669-006/07Р від 01.03.2007 року (а.с. 19-21). Судом встановлено, що Банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав відповідачу-1 кредитні кошти (а.с. 17), а останній не виконує свої зобов'язання перед Банком. Разом з тим, позичальник не виконує належним чином свої грошові зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 03.06.2015 року заборгованість становить 80302,98 доларів США, з яких: 25197,00 долари США - заборгованість за кредитом, 14942,65 долари США - заборгованість за процентами; 25610,10 долари США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 14553,23 долари США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам (а.с. 9-12 - розрахунок заборгованості). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що пеня нарахована в іноземній валюті, що суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, суд звертає увагу на те, що позивач просить стягнути суму пені в доларах США, що суперечить чинному законодавству, оскільки пеня є фінансовою санкцією, тому положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», які можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені та штрафів. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд не наділений повноваженнями згідно чинного законодавства вийти за межі позовних вимог при розгляді справ позовного провадження. Зважаючи, що позивачем під час розгляду справи в суді не було перераховано пеню у національній валюті, тому, позовні вимоги в частині стягнення пені у доларах США - задоволенню не підлягають. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 цього ж Закону, ставка судового збору за подачу до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. (в редакції станом на 03.08.2015 року - на дату звернення до суду). Відповідно до ст. 8 Закону України. «Про Державний бюджет України на 2015 рік», встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату в розмірі 1218,00 грн. (в редакції станом на 03.08.2015 року - на дату звернення до суду). Як вбачається з даного позову він є позовом майнового характеру, ціна позову становить 80302,98 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.08.2015 року становить 5 087 996,81 грн.,позов задоволений частково в розмірі 40139,65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.08.2015 року становить 888290,45 грн., тобто судовий збір за подання позову до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 3654,00 грн. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3654,00 грн., відповідно до Закону України «Про судовий збір» (в редакції станом на 03.08.2015 року - на дату звернення до суду), що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Таким чином, на користь позивача з відповідачів підлягає стягненню сума судового збору у розмірі по 1827,00 грн. з кожного, що сплачена позивачем згідно платіжного доручення № 141097196 від 22.07.2015 року (а.с. 8). На підставі викладеного та

Outcome: partial