Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у сумі 15 606 грн. 91 коп., яка утворилася за період з 01 червня 2014 року по 01 квітня 2018 року, посилаючись на те, що відповідачам надавалися послуги з центрального теплопостачання в квартиру [ADDRESS] к.1 в м. Полтава, однак свої зобов»язання щодо оплати послуг з теплопостачання останні виконували не належним чином, у зв»язку з чим за ними утворилася заборгованість, тому звернувся до суду з позовом. Ухвалою суду від 18 серпня 2018 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 20 грудня 2018 року провадження по справі в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання закрито. У судове засідання представник позивача не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов в частині стягнення індексу інфляції, трьох відсотків річних та судового збору підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.64). В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з»явились належним чином повідомлялись про місце та час розгляду справи шляхом направлення судових повісток про виклик до суду (а.с.76-81, 88-93). 26 вересня 2018 року від відповідачів [PERSON], [PERSON] до суду надійшов лист, у якому останні зазначили, що проти позову заперечують, не згодні з нарахованою позивачем сумою заборгованості, оскільки заборгованість повинна бути нарахована за три роки, а не з 01.04.2014 р. Також зазначили, що позивач не розділив платежі за минулі і сьогоденні, наведений ними розрахунок не відповідає дійсності та не розшифрований. Вказали, що мають ряд хвороб, через які у судових засідання присутніми бути не можуть (а.с.36, 53). Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки № 50773 від 08.11.2018 р. наданої КП «ЖЕО № 2» квартира [ADDRESS] корпус 1 у м. Полтаві є приватною власністю, власником якої є [PERSON], [INFO], у даній квартирі зареєстровані [PERSON], 09.05.19651 р.н., [PERSON], [INFO] (а.с.74). Взаємовідносини ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідача по наданню послуг з теплопостачання регулюються Житловим Кодексом України та «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого теплопостачання в квартиру відповідача № 48 по вул. Нікітченко,4, к.1 у м. Полтаві, загальною опалювальною площею 58.5 кв.м., а відповідачі такі послуги прийняли та не відмовилися від них. Відповідно до ст. 162 ЖК України та п.п.14, 17, 35 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 2005 року № 76 (далі Правил), відповідач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Згідно п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що спожив повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п.18 Правил споживачі зобовязані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Розмір щомісячної плати з урахуванням пільги в розмірі 25 % за надані послуги відповідачу становлять: за послуги центрального опалення 29 грн.86 грн./кв.м. за місяць протягом опалювального періоду. За послуги з централізованого постачання гарячої води 73.61грн./куб.м. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] свої зобовязання по оплаті послуг з теплопостачання належним чином не виконували, тому станом за період з 01 червня 2014 року по 01 квітня 2018 року за ними утворилася заборгованість в сумі 11 652 грн.64 коп., яка відповідачами станом на 01.08.2018 року погашене, що стверджує і позивач в своєму клопотанні,у якому прохали позовні вимоги в цій частині закрити (а.с.39). За період з 01 серпня 2014 року по 01 квітня 2018 року нараховано індекс інфляції в сумі 3317 грн. 45 коп., та 3 % річних в сумі 634 грн. 82 коп., загальна сума заборгованості становить 3 952 грн. 27 коп. (а.с.4-8). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання, взяті на себе зобов»язання по їх оплаті не виконували. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Оскільки відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] належним чином зобов»язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконували, а саме не вносили вчасно платежі за послуги з теплопостачання в повному розмірі, у зв»язку з чим за період з 01 червня 2014 року по 01 квітня 2018 року за ними утворилася заборгованість, на яку було нараховано індекс інфляції та три відсотки річних в сумі 3 952 грн. 27 коп. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Доводи відповідачів про невірно проведений розрахунок не підтверджені належними доказами. Суд вважає розрахунок заборгованості, 3 % річних та інфляційних втрат проведеним у відповідності до чинного законодавства, із помісячним розрахунком, що спростовує твердження відповідачів про відсутність розшифровки. Також не вбачається підстав і для застосування строку позовної давності, з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку . Як вбачається з розрахунків заборгованості за період з 01.06.2014 р. по 01.04.2018 р., доданих позивачем до позовної заяви, відповідачі періодично вносили платежі за надані їм послуги, а отже визнавали наявний у них борг. Крім того, позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій було відмовлено, що також свідчить про переривання строку позовної давності на підставі ч.2 ст. 264 ЦК України. Враховуючи, що позовна давність переривалася, підстав для її застосування суд не вбачає, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідачів про застосування позовної давності. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідачів на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 1762 грн. у рівних частках (а.с.1-2). На пропозицію суду надати документи, які звільняють від сплати судового збору, відповідачі таких не надали. При цьому суд враховує, що відповідачі погасили заборгованість станом на 01.08.2018 року, тобто після звернення позивача до суду з позовом. Таким чином, підстав для повернення позивачу судового збору не встановлено, у відповідності до ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved