Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 13.01.2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8604,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 12.01.2017 включно. Відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 14.11.2017 утворилась заборгованість у загальній сумі 16788,93 гривень, яка складається з наступного: 5419,33 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6,74 заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2770,87 заборгованість по комісії за користування кредитом, 7316,33 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також штрафів, нарахованих відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил банківських послуг, 500,00 гривень фіксована частина, 775,66 гривень процентна складова. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1762,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Інші клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідач, будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, будь-яких заяв чи клопотань по суті справи не надав. За наведених обставин, суд, зважаючи на наявність згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 13 січня 2014 року між Публічний акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON], з іншого, було укладено договір кредиту № MRXRFD128280990, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8604,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 12.01.2017 включно. Позичальник [PERSON] своїм особистим підписом, що міститься у заяві від 13.01.2017 року, засвідчив свою згоду із умовами надання кредиту, а також своє ознайомлення із документами, що складають собою договір, і були надані йому у письмовому вигляді, а також був проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку і зобовязався їх виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами. Частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 5.7 Правил користування платіжною карткою закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобовязання в цілому у разі невиконання позичальником зобовязання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON], починаючи з вересня 2015 року, свої зобовязання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 14.11.2017 року за ним рахується заборгованість у сумі 16788,93 гривень, яка складається з наступного: 5419,33 гривень заборгованість за тілом кредиту, 6,74 заборгованість за відсотками за користування кредитом, 2770,87 заборгованість по комісії за користування кредитом, 7316,33 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань, а також штрафів, нарахованих відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил банківських послуг, 500,00 гривень фіксована частина, 775,66 гривень процентна складова. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне справо на спростування наведених обставин і доказування належного виконання ним умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення предявленого позову в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 5419,33 гривень, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6,74 гривень, заборгованості за комісією за користування кредитом у сумі 2770,87 гривень, а разом 8196,94 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] пені за несвоєчасність виконання зобовязань у загальному розмірі 7316,33 гривень, а також штрафів, нарахованих відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг у загальній сумі 1275,66 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач [PERSON] Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальникові [PERSON] пені за період з 07.08.2014 по 14.11.2017 у загальній сумі 7316,33 гривень, а також штрафів у загальній сумі 1275,66 гривень, нарахованих відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 14.11.2017. Відповідно до ст. ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову у сумі 860,21 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial