Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.12.2013 р. в розмірі 76 600, 69 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 24.12.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 21.12.2017 року має заборгованість 76 600, 69 гривень, яку позивач просив стягнути в судовому порядку. Також просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, зазначила, що до позову позивач не надав кредитний договір № б/н від 24.12.2013 року разом з усіма підписаними сторонами додатками, який би підтверджував та покладав на відповідача взяті ним на себе відповідні фінансові зобовязання. Окрім анкети-заяви відповідачем більше не підписаний жоден документ, котрий Банк вважає частиною кредитного договору, а також на підставі того, що памятка клієнта, що є складовою так званого кредитного договору взагалі відсутня. В звязку з цим надані позивачем до позову документи вважати кредитним договором не можна згідно вимог законодавства та з урахуванням фактичних обставин справи і відповідних доказів. Таким чином, кредитний договір відповідачем не підписувався, а тому порушено вимоги чинного законодавства щодо форми договору; в графі кредитний ліміт не зазначено суми бажаного кредитного ліміту; номер виданої кредитної картки, термін її дії, та з якими саме затвердженими Умовами і правилами, тарифами ознайомлена особа та на які дала згоду у Анкеті-заяві не зазначено; Анкета-заява не містить ознак узгодження в письмовій формі умов щодо розміру кредиту, процентів за користування кредитом, розміру пені та штрафу, виду виданої кредитної картки та її номеру, тощо. Крім того, відповідач заявляє суду про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови в задоволенні позову, оскільки значна частина вимог [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій знаходяться за межами передбачених ЦК України строків відповідно загальної та спеціальної позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до підписаної заяви № б/н від 24.12.2013 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами [PERSON], складає між ним та [PERSON] Договір, що підтверджується підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Відповідача щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого [PERSON], відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ч.1 ст.\~634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст.638 ЦК України). Укладання договору здійснюється за принципом укладання між [PERSON] і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих [PERSON] Умовами та тарифами. Таким чином, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Як вбачається із заяви позичальника відповідачу було надано для ознайомлення у письмовому вигляді Умови та правила надання банківських послуг, а також [PERSON], ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Отже, анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складають разом договір про надання банківських послуг. Посилання відповідача на те, що вона кредит не отримувала, кредитний договір не укладала є безпідставним, оскільки відповідач ознайомилася з умовами і правилами надання банківських послуг, як складову частину кредитного договору, підписавши анкету-заяву. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу [PERSON] виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди [PERSON]. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн. Відповідач не надавала своєчасно [PERSON] грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала. Згідно зі ст.\~ 629\~ ЦК\~ України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею \~525\~ ЦК\~ України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно статей 526, 527, 530\~ ЦК\~ України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 21.12.2017 року має заборгованість 76 600, 69 грн., яка складається з наступного: 6 835, 72 грн. - заборгованість за кредитом; 62 341, 13 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3\~300, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3 623, 84 грн. - штраф (процентна складова). Що стосується посилань відповідача на застосування загальної позовної давності, суд зазначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Щодо окремих видів вимог встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 чт.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК), а не закінченням строку дії договору. Даний висновок узгоджується з правовою позицію викладеною у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі №6-14цс14. Згідно п.3.1.1, 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору строк, строк дії карти вказаний на лицевій стороні картки (місяць та рік). Карта дії до останнього календарного дня вказано місяця. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором сума погашення за наданим кредитом була внесена [PERSON] у сумі 298,63 грн. 05.03.2015. До суду ж позивач звернувся з даним позовом 24.01.2018, тобто у межах трирічного строку. З урахуванням викладеного, вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом в розмірі 6 835, 72 грн., а також заборгованості по процентам за користування кредитом 62 341, 13 грн. підлягають задоволенню. Суд не погоджується з сумою пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за розрахунком складає 3 300, 00 грн., враховуючи те, що сума комісії та пені згідно розрахунку позивача нарахована накопичувальним підсумком за межами позовної давності (один рік), а також враховуючи принцип справедливості та співмірності, суд вважає за доцільне стягнути суму пені за один рік (з 21.12.2016 року по 21.12.2017 року), яка дорівнює 1200,00 грн. Що стосується вимог в частині стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Оскільки вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів - 500 грн. - (фіксована частина) та 3623,84 грн. (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають. З урахуванням викладеного, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково в загальному розмірі 70 376, 85грн., яка складається з: 6\~835,72 грн. - заборгованість за кредитом; 62 341,13грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1200грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Крім того, з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial