Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивач подав в суд вказаний вище позов, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній середній в розмірі 90\~746 грн. 25 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 10.10.1978 року він перебував у трудових правовідносинах з АТ «ХАРП». 01.04.2020 року він був звільнений за власним бажанням, але остаточний розрахунок при звільненні з ним проведений не був, що дає підстави, як для стягнення заборгованості по заробітній платі, так і для отримання ним компенсації за затримку розрахунку в розмірі середньоденного розміру заробітної плати за кожен день затримки. Відповідач кілька разів подавав до суду клопотання про відкладення судового розгляду, проте правом подачі відзиву не скористався. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними доказами. В ході з`ясування обставин справи та перевірки їх наданими доказами, судом установлено, що з 10.10.1978 року по 01.04.2020 року [PERSON] перебував в трудових правовідносинах з АТ «ХАРП». 01.04.2020 року його було звільнено за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжки [PERSON] . Як вбачається з довідки від 28.09.2020, наданої АТ «ХАРП» на запит суду, розмір заборгованості товариства перед [PERSON] станом на 28.09.2020 становить 75\~306 грн. 98 коп., а середньоденна заробітна плата 406 грн. 08 коп. Отже, судом установлено, що між сторонами склались спірні правовідносини в частині своєчасного розрахунку при звільненні працівника. Аналізуючи аргументи позивача, викладені ним в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд приходить до висновку, що вони є обґрунтованими виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст. 117 КЗпП\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Судом установлено,\~що днем\~звільнення [PERSON] \~є 01.04.2020\~року,\~отже,\~у відповідності\~до положень\~ст.\~116\~КЗпП,\~всі належні\~останньому виплати\~мали бути\~здійснені в\~той же\~день.\~ Проте, як свідчить надана суду відповідачем інформація, остаточний розрахунок з [PERSON] дотепер не проведений в повному обсязі, лише частково погашено заборгованість по заробітній платі (станом на 01.04.2020 заборгованість становила 91\~796 грн. 25 коп., а у зв`язку з частковою виплатою, станом на 28.09.2020, становить 75\~306 грн. 98 коп.). Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували, що така затримка розрахунку відбулася не з вини підприємства. Не надано суду і даних, які б свідчили про наявність спору про розмір належних працівникові при звільненні сум. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню в сумі 75\~306 грн. 98 коп. Крім того, з підстав наведених вище, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Так, приймаючи до уваги, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 406 грн. 08 коп., а період затримки остаточного розрахунку з дня звільнення по день ухвалення рішення становить 146 робочих днів, то, для захисту порушеного права позивача, суд застосовує положення ст. 117 КЗпП України і стягує з АТ «ХАРП» на користь [PERSON] \~59\~287\~грн.\~68\~коп.\~(146\~робочих днів\~Х 406\~грн.\~08\~коп.) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Поряд з цим, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при стягненні з відповідача суми середнього заробітку за більший період, ніж той, який був заявлений у позові, виходу за межі позовних вимог не відбулося, так як зміст позовної вимоги полягав саме у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а судом лише встановлений дійсний період такої затримки і проведений відповідний розрахунок з метою визначення правильного розміру відшкодування. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial