Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивував тим, що відповідно до укладеного договору №б/н 21.04.2006 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість. Станом на 31.07.2017 року сума заборгованості складає 32316,34 грн. Добровільно відповідачем сума заборгованості не сплачена, а тому позивач вимушений був звернутись до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 32316,34 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати в сумі 1600 грн. В поданій суду письмовій заяві представник позивача позовні вимоги повністю підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву про те, що позовні вимоги не визнає та просить застосувати строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.04.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 5500.00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6-12). Відповідач не виконав в повному обсязі умов договору, через що виникла заборгованість. Станом на 31.07.2017 року сума заборгованості складає 32316,34 грн. (а.с.4,5). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, останній платіж відповідачем [PERSON] внесено 01 грудня 2008 року в розмірі 360 грн.00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості відповідача за період з 11.04.2006 року по 31.07.2017 року, який було долучено до позову (а.с. 4-5), а також випискою з рахунку [PERSON] (а.с.44-50). З виписки, окрім цього, встановлено, що 28.01.2015 року було проведено банком списання коштів з відповідача по його рахунку на суму 1066,69 грн., що не може вважатися перериванням строку позовної давності, оскільки зарахування коштів відбулось в автоматичному режимі, відтак, вказаний строк обчислюється з 01 грудня 2008 року, та, відповідно, сплинув 02 грудня 2011 року. У ході розгляду справи відповідач подав письмову заяву про застосування строку позовної давності. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, то згідно з ч.4 ст.267 ЦК України це є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed