overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO], призначити себе опікуном дитини та стягнути з відповідача аліменти на її утримання. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що між її сином [PERSON] та відповідачем 09.11.2002 року був укладений шлюб. [INFO] у подружжя народилась дитина - [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер і з того часу вихованням дитини займається лише вона, а мати [PERSON] не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні її розвитком, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач та її представник позовні вимоги підтримували в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надало до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки та подання про можливість призначення [PERSON] опікуном дитини. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пункт другий частини першої статті 164 СК України встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року про « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач визнала той факт, що вона самоусунулась від виховання доньки. Також [PERSON] визнала вимоги про стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами у справі, не підлягають доказуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати договір довічного утримання, який укладений 10 березня 2015 року між нею та [PERSON] та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що відповідач не виконує умови договору довічного утримання, зокрема не здійснює оплату комунальних послуг, не забезпечує її продуктами харчування та ліками. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомив. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 березня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, за умовами якого [PERSON] передає у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] а останній зобов'язується забезпечувати її харчуванням, доглядом, одягом, ліками та оплачувати комунальні послуги. Проте, як вбачається з наданих суду представником позивача квитанцій, [PERSON] за власні кошти оплачує комунальні послуги, купує ліки та продукти харчування, що свідчить про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором довічного утримання. Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчуджувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Відповідно до частини 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчуджувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчуджувача, не підлягають поверненню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому\~просила розірвати\~шлюб з\~відповідачем,\~зареєстрований 26.08.2014\~року у\~Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~по м.\~Харкову реєстраційної\~служби Харківського\~міського управління\~юстиції, а також стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] На виконання ухвали суду від 03.04.2018 року про залишення позовної заяви без руху, [PERSON] 19.04.2018 року надала до суду заяву, в якій відкликала позовну вимогу в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Сторони в\~судове засідання\~не зявилися.\~ Позивач\~надала суду\~заяву з\~проханням розглядати\~справу у\~її відсутність,\~зазначила,\~що позов\~підтримує,\~наполягає на\~розірванні шлюбу,\~вказала,\~що шлюбно-сімейні\~стосунки з\~відповідачем припинені\~з 03\~травня 2016\~року,\~строк для\~примирення з\~відповідачем не\~потрібен.\~Відповідач про\~дату розгляду\~справи був\~повідомлений належним\~чином,\~шляхом направлення\~судових викликів\~зі зворотними\~повідомленнями,\~яке знаходиться\~в матеріалах\~справи,а також шляхом направлення телефонограм, причин неявки суду не повідомляв. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавав. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст.280 ЦПК України. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2014 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1398. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 03\~травня 2016\~рокусторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. На підставі ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати з оплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 704,80 грн. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач подала в суд позов в якому просила розірвати шлюб укладений з відповідачем 04 серпня 2012 року. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що шлюб існує формально. Спільного господарства вони з чоловіком не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мешкають окремо. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належними чином та своєчасно. Представник позивача подав до суду заяву з проханням розглядати справу їхню з позивачем відсутність, зазначив, що позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з тим, що місце проживання, а також місцезнаходження відповідача суду не відомо, [PERSON] викликався до суду шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме: в газеті «Слобідський край» примірник якої знаходиться в матеріалах справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження у справі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 04 серпня 2012 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №688. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. На підставі ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача оплачений, що підтверджується платіжним дорученням судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач подала в суд позов в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу неможливо. Сторони в судове засідання не зявилися, про дату розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач та відповідач надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Позивач зазначила, що позов підтримує, вказала, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з лютого 2015 року і строк для примирення з відповідачем не потрібен. Відповідач вказав в заяві, що позов визнає в повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу, зазначив, що шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені і строк для примирення з позивачем не потрібен. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 березня 2011 року, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №31. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Крім того, суд вважає необхідним залишити неповнолітню дитину проживати разом з матірю. На підставі ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача оплачений, що підтверджується платіжним дорученням судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені, спільне господарство не ведеться, мешкають вони з відповідачем окремо. Збереження шлюбу неможливо. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач та відповідач надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їхню відсутність. Позивач зазначила, що позов підтримує, вказала, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з березня 2016 року і строк для примирення з відповідачем не потрібен. Відповідач вказав в заяві, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26 липня 2008 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №242. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З березня 2016 року сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, мешкають окремо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. З огляду на викладене, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні та виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі та суперечать інтересам позивача. Крім того, суд вважає необхідним залишити неповнолітніх дітей проживати разом з матірю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила скасувати арешт і заборону відчуження належної їй на праві власності квартири [ADDRESS], які вжиті 13 серпня 2012 року на підставі постанови заступника начальника Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ [PERSON] В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що дана квартира була нею придбана 30 квітня 2009 року у [PERSON] 23.05.2017 року вона дізналась, що 13.08.2012 року на квартиру був накладений арешт та заборона її відчуження на підставі постанови заступника начальника Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ [PERSON] в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суми боргу. Оскільки на час накладення арешту боржник не був власником квартири, то позивач вважає, що арешт накладений помилково і підлягає скасуванню. Представник позивача подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Представник ПАТ «Укрсоцбанку» в судове засідання не зявився, банк був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судового відправлення. Орджонікідзевський ВДВС просив розглядати справу у відсутність їх представника. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яку вона придбала 30 квітня 2009 року у [PERSON] Арешт та заборона відчуження квартири позивача були здійснені 13.08.2012 року на підставі постанови заступника начальника Орджонікідзевського ВДВС ХМУЮ [PERSON] в межах виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанку» суми боргу. Зважаючи на те, що станом на 13.08.2012 року власник квартири змінився, а обтяження жилої нерухомості було вжите на виконання судового рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанку» суми боргу, суд приходить до висновку, що має місце порушення прав [PERSON], як нового власника квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що арешт та заборона відчуження квартири, належної [PERSON], підлягають скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 30 % від всіх видів заробітку. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що є інвалідом дитинства. Через те, що має невеликий розмір пенсії, їй не вистачає коштів на придбання продуктів харчування, ліків та предметів першої необхідності, через що потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач позовну вимогу визнав, однак не погоджувався з тим, що не надає дочці допомоги. Зазначав, що допомагає грошима по мірі можливості. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено судом та не оспорювалось сторонами, позивач є інвалідом дитинства та потребує матеріальної допомоги. Відповідач отримує пенсію, розмір якої складає 1700 грн. та працює на ДП Харківський авіаційний завод. З урахуванням викладено, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. При цьому, визначаючи розмір такої допомоги, суд враховує розміру прожиткового мінімуму, який встановлений для непрацездатних громадян, майнового стану позивача та відповідача і приходить до висновку, що належним розміром аліментів, які підлягатимуть до сплати буде ? частина від всіх доходів [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в сумі 2000 грн. щомісячно. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалась на те, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини нерегулярно і в недостатньому обсязі. Відповідач позов визнав частково, посилався на те, що оскільки він має постійну роботу, то не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від його доходу. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2012 року. В шлюбі народилась дитина - [PERSON], [INFO]. З січня 2016 року сторони проживають окремо, дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відвідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 та ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що [PERSON] працевлаштований, має регулярний дохід, на підтвердження чого надав відповідні довідки, суд, з метою забезпечення інтересів малолітньої дитини, вважає за необхідне присудити аліменти у частці від доходу відповідача. Вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 2000 грн. є необґрунтованими і такими, що не відповідають майновому стану відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю і визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS], оскільки відповідач в квартирі з грудня 2012 року не проживає, проте залишається зареєстрованою, що порушує права позивача, як власника спірної жилої нерухомості. Позивач надала суду заяву в якій прохала проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач подала в суд нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначала, що позов визнає і справу просить розглядати у її відсутність. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом. З копії довідки дільниці № 48 КП «Жилкомсервіс» від 16.06.2017 року вбачається, що в квартирі зареєстрована [PERSON]. Проте, як остання визнала в поданій до суду заяві, у квартирі не проживає з грудня 2012 року, так як виїхала до іншого місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, зважаючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав третіх осіб, суд приходить до висновку про достатність правових підстав для задоволення вимог [PERSON]

Outcome: approved