Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Зазначають, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP93530431 від 22.04.2006 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 3829,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаються на те, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві та відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Зазначають, що у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 22.09.2015 року має заборгованість 57640,44 грн., яка складається з наступного : 2894,64 грн. - заборгованість за кредитом; 17119,56 грн. - по процентам за користування кредитом; 37626,24 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Зазначають, що від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 33175,37 грн., яка була задоволена рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.04.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача, різниця становить - 24465,07 грн. А також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1223,25 грн. - штраф (процентна складова). У звязку із викладеним, просять суд стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договором кредиту в сумі 26188,32 грн. та судові витрати в розмірі 1218,00 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обємі, не заперечує щодо винесення заочного рішення та про стягнення з відповідача витрат за виклик через засоби масової інформації в розмірі 150,00 грн. Відповідач в судове засідання не з'явилася без поважних причин, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в газеті «Буковина» № 49 (2454) від 04.12.2015 року про що містяться підтверджуючі дані в матеріалах справи, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно укладеного та в установленому порядку підписаного кредитного договору № DNH4KP93530431 від 22.04.2006 року відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 3829,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP93530431 від 22.04.2006 року вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем [PERSON] умов договору, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 22.09.2015 року становить 26188,32 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Судом встановлено, що заочним рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.04.2013 року із відповідача [PERSON] на користь позивача вже було стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в розмірі 33175, 37 грн. Таким чином, оскільки ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено. Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, позивач не заявляв. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінивши належні та допустимі докази по справі, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed