Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №770/42-15-11 від 21.10.2011 року в сумі 181142,20 грн., з яких заборгованість за кредитом - 71254,65 грн.; заборгованість за відсотками - 80316,16 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 2,42 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 21486,22 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 0,97 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 8081,78 грн. В обґрунтування позову вказав, що 21.10.2011 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 770/42-15-11. Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно правової форми, шляхом перейменування Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» в Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язується в порядку та на умовах визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором га Графіком погашення кредиту. В порушення умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 14.06.2018 року має заборгованість за кредитом в розмірі - 71254,65 грн.; заборгованість за відсотками - 80316,16 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 0,97 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 8081,78 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нараховано неустойку. На 14.06.2018 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить - 2,42 грн. На 14.06.2018 року розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить - 21486,22 грн. Відповідно до умов Договору, у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов'язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати виконання зобов'язання з повернення кредиту за договором. Таким чином, зважаючи на невиконання позичальником зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованість по кредиту, заборгованість за відсотками, пеню за невиконання умов договору. Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» Панченко Д.Б. в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 770/42-15-11 від 21.10.2011 року, так як позивачем вже було стягнуто з неї достроково заборгованість за даним кредитним договором згідно рішення Третейського суду від 15.05.2014 року та закрити провадження по справі, у зв'язку з наявністю вищевказаного рішення. Посилається на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків з неї достроково стягнуто заборгованість за договором кредиту № 770/42-15-11 від 21.10.2011 року. При поданні позову до Постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків позивач на підставі вимог п.4.4 Договору кредиту та вимог ст. 1050 ЦК України просив стягнути з неї достроково заборгованість за договором кредиту, станом на 05.03.2014 року, в загальній сумі 151357,97 грн., в тому числі: 141309,80 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8476,08 грн. - заборгованість по нарахованих процентах; 1357,50 грн. - нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом; 214,59 грн. - інфляційних нарахувань за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та нарахованих процентах. Третейським судом при асоціації українських банків 15.05.2014 року винесено рішення по справі № 730/14, яким даний позов задоволено повністю. На підставі даного рішенням суду Дніпровським районним судом м. Києва 20.06.2014 року видано виконавчий листу № 755/25465/14-ц про стягнення з неї заборгованості за договором кредиту №770/42-15-11 від 21.10.2011 року в загальній сумі 151357,97 грн., а також 1931,58 грн. третейського збору. Даний виконавчий лист направлено до Першого відділу Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області для виконання, де 09.02.2015 року було відкрито виконавче провадження за № ВП 46396052. Впродовж 2015-2017 року заборгованість згідно даного виконавчого листа нею була частково погашена, а саме в загальній сумі 55076,08 грн. Залишок боргу становив 97975,47 грн. 05.05.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва розстрочено виконання рішення третейського суду від 15.05.2014 року. А також, ПАТ «Укрсоцбанк» подаючи в 2014 році до Третейського суду позов про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором на підставі п.4.4 Договору кредиту та вимог ст. 1050 ЦК України, скористався своїм правом на дострокове стягнення з неї заборгованості за кредитним договором та втрати можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Окрім того, відповідачем [PERSON] 13.03.2019 року подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 21.10.2011 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та [PERSON], уклали кредитний договір кредиту № 770/42-15-11 на придбання житла на вторинному ринку, згідно умов зазначеного договору відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 150 000 грн., з кінцевим терміном повернення 10.10.2031 року. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15.05.2014 року за Кредитним Договором № 770/42-15-11 на придбання житла на вторинному ринку від 21.10.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість по договору кредиту в сумі 151357,97 гривень та 1913,58 гривень третейського збору. Постановою Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції 09.02.2015 року відкрито виконавче провадження за № ВП № 46396052 згідно виконавчого листа Дніпровського районного суду № 755/25465/14-ц виданого 20.10.2014 року про стягнення з [PERSON] в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту у сумі 151357,97 грн., третейський збір у сумі 1913,58 грн., судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.51). Згідно довідки ПАТ «Уксоцбанк» № 08.206-297/85-72 від 02.02.2017 року [PERSON] погасила в добровільному порядку згідно виконавчого листа № 755/25465/14-ц від 20.10.2014 року на загальну суму 55076,08 грн. (а.с.52). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2017 року розстрочено виконання рішення третейського суду від 15.05.2014 року (виконавчий лист № 755/25465/14-ц Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2014 року) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, шляхом щомісячночної сплати, з моменту набрання ухвали суду щодо розстрочки виконання рішення законної сили, (сума боргу 95975,47) коштів в розмірі 1999,49 протягом 48 місяців (а.с.55-56). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За частиною першоюстатті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з умовами Кредитного договору кінцевий термін його повернення до 10 жовтня 2031 року.(а.с.4-8) У разі прострочення позичальником строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначених п.п.2.4, 2.8, 2.10 цього Договору, комісій, передбачених умовами кредитного договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених пунктами 1.1, 3.2.3, 3.3.14 цього договору, позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожнийдень прострочення. Відповідно до змісту п.6.2 Договору у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем. Як встановлено, рішенням Третейського суду достроково стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по договору кредиту в сумі 151357,97 гривень та 1913,58 гривень третейського збору. (а.с.49-50). Зазначене рішення набрало законної сили та перебуває на стадії його виконання відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Як слідує із роз'яснень, що містяться в абзаці 2 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, надає кредитору право лише на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, і не надає права на нарахування і отримання відсотків за Кредитним договором (нарахування і отримання яких можливо лише у разі стягнення коштів за виконавчим написом нотаріуса, згідно положень абзацу 3 пункту 17 Постанови Пленуму ВССУ № 5). У такому разі положення абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В оцінці застосування наведених норм права викладеного у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), згідно з яким, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, суд дійшов переконання, що, звернувшись до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який задоволено у повному обсязі та стягнуто на користь банку заборгованість у сумі 151357,97 грн., позивач реалізував своє право на пред'явлення вимоги в порядку частини другої статті 1050 ЦК України, чим змінив строк виконання в повному обсязі кредитного зобов'язання відповідача. З огляду на те, що ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості, тобто пред'явив до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, у позивача припинилося право нараховувати проценти за кредитом, після чого позивач не вправі здійснювати нарахування таких процентів, пені і штрафів. Зважаючи на викладене вище та приймаючи до уваги, що вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України банк не заявляв, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (частина перша ст.13 ЦПК України), тому у задоволенні даного позову слід відмовити. Також, суд вважає, що позивач, звертаючись до суду з позовом (а.с.1-2), не довів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України. Так, стороною позивача не зазначено обставин врегулювання спору Третейським судом, а також обставин його виконання, не додано розрахунку позову з врахуванням цих обставин, які мають значення для справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За встановлених обставин, в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] стягнення заборгованості, слід відмовити. Також суд вважає, що підстав для закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1.ст.255 ЦПК України, як просить відповідач у відзиві на позовну заяву, не встановлено, оскільки позивачем нараховувались суми також після ухвалення рішення третейського суду від 15.05.2014 року та він просить стягнути заборгованість станом на 14.06.2018 року. На це, зокрема, звертається увага в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-79цс15, а саме, що провадження у справі може бути закрито з підстав наявності рішення в іншій справі, що набрало законної сили, у разі, коли в обох справах є тотожними одночасно сторони, підстави і предмет позову. Судові витрати по справі у сумі 2717,14 грн. відшкодовуються за рахунок позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed