Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту. В своїй уточненій позовній заяві позивач зазначив, що 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-39/1617-34 (Кредитний договір 1), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 19.03.2028 р. Кредитний договір-1 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 20 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки. Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 1 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору». 30 жовтня 2008 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду № 014/17-39/1617-34/1 до кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20.03.2008р., відповідно до умов якої відсоткову ставку за користуванням кредиту було зменшено до 13,0 відсотків річних. Після укладення Кредитного договору 1 та Договору іпотеки 1, [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Впродовж дії Кредитного договору 1 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 1, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду. 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. [PERSON], укладено кредитний договір № 014/17-39/1629-34 (Кредитний договір 2), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 24.03.2028р. Кредитний договір 2 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 25 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 2). Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 2 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1629-34 від 25 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 2, а також виконати інші умови Кредитного договору 2 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору». Після укладення Кредитного договору 2 та Договору іпотеки 2, [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Впродовж дії Кредитного договору 2 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 2, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду. 22 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та гр. [PERSON], укладено кредитний договір № 014/17-39/1774-34 (Кредитний договір 3), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 43 760,0 дол. США із сплатою 13,50% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 21.07.2028р. Кредитний договір 3 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 22 липня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 3). Пунктом 1.1. Договору іпотеки 3 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1774-34 від 22 липня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 43 760,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 3, а також виконати інші умови Кредитного договору 3 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору». Кредитним договором 3 обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України. Після укладення Кредитного договору 3 та Договору іпотеки 3, [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 43 760,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Впродовж дії Кредитного договору 3 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 3, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість в сумі 52 613,50 дол. США, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимога отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду. Таким чином, заборгованість Позичальника перед Позивачем по Кредитним договорам згідно розрахунку складає 860 093,86 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу НБУ становить 13 534 4568,39 гривень. Пунктом 5.3. Договорів іпотеки обумовлено, що у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Після укладення договору іпотеки Відповідач 1 на земельній ділянці, що є предметами іпотеки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] збудував житловий будинок та на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, яка розташована за адресою [ADDRESS] збудував капітальні споруди. Позивачу стало відомо, що новим власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] стала [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги та звернути стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту. 19 серпня 2015 року Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено заочне рішення, відповідно до якого позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були задоволені в повному обсязі. 11.09.2015 року до канцелярії Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] про перегляд заочного рішення. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22.10.2015 року заочне рішення по вказаній справі було скасовано та призначено цивільну справу до розгляду. В судове засідання представник позивача з'явився, уточнений позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав свої заперечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, пояснень суду не надала, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Представник третьої особи Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації заперечувала проти задоволення позовних вимог, у зв'язку з тим, що в будинку зареєстровано неповнолітню дитину. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши і дослідивши докази по справі, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що 20 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. [PERSON] укладено кредитний договір № 014/17-39/1617-34 (Кредитний договір 1), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 19.03.2028 р. Кредитний договір-1 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 20 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки. Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 1 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору». 30 жовтня 2008 року між Банком та Позичальником укладено додаткову угоду № 014/17-39/1617-34/1 до кредитного договору № 014/17-39/1617-34 від 20.03.2008р., відповідно до умов якої відсоткову ставку за користуванням кредиту було зменшено до 13,0 відсотків річних. Після укладення Кредитного договору 1 та Договору іпотеки 1, [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Впродовж дії Кредитного договору 1 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 1, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду. 25 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та гр. [PERSON], укладено кредитний договір № 014/17-39/1629-34 (Кредитний договір 2), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 30 400,00 дол. США із сплатою 14,25% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 24.03.2028р. Кредитний договір 2 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 25 березня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 2). Пунктом 1.1. Договорів іпотеки 2 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1629-34 від 25 березня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 30 400,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 2, а також виконати інші умови Кредитного договору 2 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору». Після укладення Кредитного договору 2 та Договору іпотеки 2, [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 30 400,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Впродовж дії Кредитного договору 2 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 2, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимоги отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду. 22 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та гр. [PERSON], укладено кредитний договір № 014/17-39/1774-34 (Кредитний договір 3), згідно з яким, останньому надано кредит у сумі 43 760,0 дол. США із сплатою 13,50% відсотків річних, строком на 240 місяців, тобто по 21.07.2028р. Кредитний договір 3 підписано обома сторонами та скріплений печаткою Банку. В забезпечення повернення кредитних коштів 22 липня 2008 року між Банком та Позичальником (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки (Договір іпотеки 3). Пунктом 1.1. Договору іпотеки 3 «Договір іпотеки забезпечує вимогу Банку як Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 014/17-39/1774-34 від 22 липня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Банком (Іпотекодержателем), за умови якого Позичальник зобов'язаний повернути кредит у розмірі 43 760,00 дол. США, сплатити проценти за його користування комісійну винагороду, неустойку, в розміри, строки, та у випадках передбачений Кредитним договором 3, а також виконати інші умови Кредитного договору 3 та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору». Кредитним договором 3 обумовлено, що кредит наданий Банком, забезпечується також всім належним Позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності, незважаючи на термін, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення, в порядку, встановленому законодавством України. Після укладення Кредитного договору 3 та Договору іпотеки 3, [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 43 760,00 дол. США. Наведені вище факти свідчать про повне виконання Банком умов та зобов'язань статтею 1, 5, 6. Кредитному договору та вимоги ст. 1054 Цивільного кодексу України, щодо надання грошових коштів (кредиту) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Впродовж дії Кредитного договору 3 Позичальником неодноразово порушувались вимоги передбачені статтею 7 Кредитного договору 3, щодо своєчасності сплати відсотків за користування кредитом та сплати основної суми заборгованості, в наслідок чого за Позичальником, станом на 15 лютого 2010 року склалася заборгованість в сумі 52 613,50 дол. США, тому 19 лютого 2010 року на адресу Відповідача, направлено вимогу про повернення заборгованості по кредиту, у якій зазначено зміст порушених зобов'язань та вимога про виконання порушеного зобов'язання у 30-ти денний строк з моменту отримання цього повідомлення. Згідно повідомлень про вручення поштового відправлення дана вимога отримана Відповідачем особисто 03 березня 2010 року. Але до теперішнього часу вимога про погашення заборгованості по кредиту Відповідачем незадоволена, сума боргу - несплачена, що й стало причиною звернення Банку до суду. Таким чином, заборгованість Позичальника перед Позивачем по Кредитним договорам згідно розрахунку складає 860 093,86 дол. США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу НБУ становить 13 534 4568,39 гривень. Пунктом 5.3. Договорів іпотеки обумовлено, що у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за Кредитним договором, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Після укладення договору іпотеки Відповідач 1 на земельній ділянці, що є предметами іпотеки, яка розташована за адресою: [ADDRESS] збудував житловий будинок та на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, яка розташована за адресою [ADDRESS] збудував капітальні споруди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено правові наслідки порушення обов'язків іпотеко давці, а саме: у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Однак, як вбачається із ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 ЗУ «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 ЗУ «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (починальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є суб'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку). Відповідно до інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.04.2016 р. за [PERSON] зареєстровано жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] на якій розташований спірний житловий будинок зареєстрована за [PERSON] На вказану земельну ділянку накладено заборону згідно іпотечних договорів № 014/17-369/1576-34/2 від 2003.2008 року та № 7469 від 22.07.2008 року. Також на земельну ділянку накладений арешт згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 32771246 від 30.05.2012 року. Таким чином, вбачається, що іпотека на житловий будинок не зареєстрована в єдиному реєстрі іпотек, договір іпотеки щодо спірного житлового будинку не укладався, отже іпотека щодо даного житлового будинку не виникла. Також судом встановлено, що 19.04.2012 року Запорізьким районним судом Запорізької області було винесено рішення по справі № 2-196/2011 з тих же підстав, по тим самим іпотечним договорам. Зазначеним рішенням суду постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення суду на даний час не виконано, банк не має можливості реалізувати своє право на стягнення заборгованості у зв'язку з тим, що на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить [PERSON], право власності якої не скасовано. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Володимирівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 04.09.2015 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], і мешкає за цією адресою і має слідуючий склад сім'ї: [PERSON] - 1975 рн., дружина; [PERSON] - 1994 р.н., син; [PERSON] - 2000 р.н.; [PERSON] - 1995 р.н., донька; [PERSON] - 1996 р.н., син; [PERSON] - 1997 р.н., син. Крім того, судом долучено до матеріалів справи Акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з проживанням та реєстрацією в житловому будинку неповнолітнього сина відповідача головним спеціалістом служби у справах дітей з'ясовано умови проживання неповнолітньої дитини. Особисто [PERSON] наявність заборгованості визнає, але не погоджується зі способом стягнення. Таким чином, суд приходить до переконання, що ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширює свою дію на правовідносини між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] щодо відносин між сторонами за Кредитним договором та Договором іпотеки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «[PERSON] Аваль» не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed