Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача 3506 грн. 28 коп. виявленої недостачі, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] з лютого по вересень 2010 року працювала продавцем у магазині, що розташований в с. Верблюжка Новгородківського району та належить до СТ «Новгородківське СТ Прометей». Між сторонами укладений договір про повну індивідуальну відповідальність. Згідно розпорядження правління Новгородківського РСТ 17.09.2013 р. у магазині де відповідачка працювала продавцем проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей і за результатами якої виявлено недостачу на суму 3506,28 грн. Порівняльну відомість про результати інвентаризації відповідачка відмовилася підписувати, що зазначено членами комісії у даній відомості. В судове засідання 03.02.14р. представник позивача - адвокат [PERSON] не з'явився, але в заяві від 03.02.14р. просить розглянути справу без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідачка про причини неявки не повідомила, хоча належним чином сповіщена про час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. На підставі ухвали суду від 03.02.2014 р. розгляд справи здійснюється у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд з»ясував наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] розпорядженням по Новгородківському райспоживтовариству від 16.08.10р. зараховано продавцем магазину № 82 (а. с. 12). Між сторонами укладений договір про повну матеріальну відповідальність (а. с. 10). Розпорядженням Новгородківського райспоживтовариства від 01.10.10р. [PERSON] звільнено із займаної посади (а. с. 11). Розпорядженням Новгородківського районного споживчого товариства від 17.09.10р. визначено склад комісії, дату проведення інвентаризації товару та цінностей у магазині № 82 в с. Верблюжка (а. с. 14). Відповідно до порівняльної відомості результатів інвентаризації товарів, матеріалів, тари і грошових коштів у торгівлі станом на 17.09.10р., які перебували у магазині № 82 с. Верблюжка на індивідуальному зберіганні продавця [PERSON], наявна нестача на суму 3506,28 грн. (а.с.15). Згідно з ч. 3 ст. 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Як визначено в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 р. (із змінами), судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивачу 17.09.2010 р. стало відомо про нестачу товарно-матеріальних цінностей в магазині у якому працювала продавцем відповідачка, що підтверджується порівняльною відомістю результатів інвентаризації товарів, матеріалів, тари і грошових коштів у торгівлі. З позовною вимогою про стягнення виявленої нестачі позивач звернувся до суду 2 грудня 2013 року, тобто з порушенням встановленого річного строку визначеного в ч. 3 ст. 233 КЗпП України. Стосовно наявної в матеріалах справи ксерокопії розписки відповідача від 17.04.10р. слід відмітити, що вона датована квітнем 2010 року, тобто до моменту виявлення недостачі, сума зазначена в розписці (3174 грн. 88 коп.) не збігається із сумою недостачі (3506 грн. 28 коп.), і з тексту розписки незрозуміло за що саме існує заборгованість. Таким чином, позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача, так як в позові відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed