Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач пояснив, що за розпискою від 15 травня 2007 року відповідачі отримали грошову суму за продаж 3/20 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Треті особи є власниками інших часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за вказаною адресою, де встановлений порядок користування земельною ділянкою. Разом із тим до наступного часу неможливо укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній формі через те, що відповідач [PERSON] залишив місце проживання та в наступний час знаходиться за іншою адресою, де створив нову сім?ю та має двох дітей. З урахуванням вказаного просить визнати удаваним правочином довіреність від 06 квітня 2015 року, за якою [PERSON] уповноважує [PERSON] на вчинення дій щодо його частки житлового будинку, а також визнати дійсним договір купівлі-продажу та визнати право власності [PERSON] на 3/10 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] безумовно визнала позовні вимоги та пояснила, що вона була дружиною [PERSON] , мала рівну частку у вказаному майні та отримала належну грошову суму. Разом із тим неможливо укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній формі через те, що відповідач [PERSON] залишив місце проживання та в наступний час знаходиться за іншою адресою, де створив нову сім?ю та має двох дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не повідомив. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з?явились, повідомлені про дату, час і місце судового засідання, надали заяви про безумовне визнання позовних вимог та розгляд справи за їхньої відсутності. Вислухавши пояснення сторін, думку захисту, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи визначено, що за розпискою від 15 травня 2007 року відповідачі отримали грошову суму за продаж 3/20 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Обставини домовленості щодо купівлі-продажу належних відповідачам 3/20 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] відповідачем визнається безумовно, що у свою чергу у відповідності до вимог ст. 82 ч.1 ЦПК України не підлягає додатковому доказуванню. Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером інформаційної довідки 159494987 від 14 березня 2019 року підтверджено право власності кожного з відповідачів на 3/10 частки часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] за договором дарування від 02 лютого 2007 року та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] на 2/5 частки і [PERSON] на 3/10 частки. Треті особи є власниками інших часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за вказаною адресою, де встановлений порядок користування земельною ділянкою. Разом із тим до наступного часу неможливо укласти договір купівлі-продажу в нотаріальній формі через те, що відповідач [PERSON] залишив місце проживання та в наступний час знаходиться за іншою адресою, де створив нову сім?ю та має двох дітей. Вказані обставини, які пов?язані з діями відповідача, призводять до погіршення технічного стану будинку, що підтверджено фотосвітлинами. З урахуванням вказаного сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, у зв?язку з чим суд у відповідності до вимог ст. 220 ч.2 ЦК України визнає договір дійсним. Вказані обставини є такими, що зумовлюють визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями дійсним, що у свою чергу у відповідності до вимог ст. 328 ЦК України є підставою для набуття позивачем права власності на вказане майно, а також підставою для припинення права власності відповідача у відповідності до вимог ст.346 ч.1 п.1 ЦК України. Дані про особу позивача визначені паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 16 березня 2005 року. Разом із тим, позовні вимоги в частині визнання довіреності від 06 квітня 2015 року, за якою [PERSON] уповноважує [PERSON] на вчинення дій щодо його частки житлового будинку удаваним правочином є необґрунтованими з оглядом на те, відповідно до вимог ст. 244 ч.3 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. З урахуванням вказаного довіреність не є правочином. Відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України розподіляються судові витрати.

Outcome: partial