Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідачка позичила у нього грошові кошти на визначений термін, про що написала власноручно розписку, в добровільному порядку позичені гроші повертати не бажає, а тому просив суд стягнути з відповідачки суму боргу 11 000,00 грн., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 253,00 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 79,56 грн. та понесені судові витрати при зверненні до суду на користь держави в сумі 551,20 грн. В судовому засіданні представник позивача за письмовою довіреністю [PERSON] зявився, позовні вимоги свого довірителя підтримав та суду пояснив, що 31 серпня 2015 року [PERSON] позичила у його довірителя для власних потреб 11 000,00 грн., які остання зобовячалася (написала власноручно розписку) повернути до 04 вересня 2015 року, однак, позичені кошти не повернула до даного часу, незважаючи на неодноразові пропозиції про добровільне погашення боргу, а тому просив суд прийняти рішення, яким стягнути з відповідачки на користь його довірителя [PERSON] суму боргу 11 000,00 грн., суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 253,00 грн., 3% річних від простроченої суми в сумі 79,56 грн. та понесені судові витрати при зверненні до суду на користь держави в сумі 551,20 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, заяв та клопотань не надіслала, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без неї на підставі доказів, що є в справі. Вислухавши пояснення представника позивача по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 серпня 2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] для власних потреб 11 000,00 грн., які зобовячалася (написала власноручно розписку) повернути до 04 вересня 2015 року, однак, позичені кошти не повернула до даного часу, незважаючи на неодноразові пропозиції про добровільне погашення боргу. У відповідності до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає іншій стороні (позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості, при цьому договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На виконання умов договору, [PERSON] того ж дня, тобто 31 серпня 2015 року передав [PERSON] обумовлені кошти в сумі 11 000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В матеріалах справи (а.с. 12) наявна письмова розписка від 31 серпня 2015 року про те, що [PERSON] дійсно позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 11 000,00 грн., які зобов»язалася повернути до 04 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання, а у разі порушення зобов»язання, настають правові наслідки, встановлені Договором або Законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений Договором або Законом. На підтвердження викладеного позивач надав суду розрахунок боргу, а саме інфляційних втрат: - сума боргу 11 000,00 грн., період з 05.09.2015 року по 01.12.2015 року (11 000,00 грн.+ 102,3% (базовий індекс споживчих цін) 11 000,00 грн. = 253,00 грн.; Розрахунок 3% річних: - сума боргу 11 000,00 грн., період з 05.09.2015 року по 01.12.2015 року, тобто 88 днів (11 000,00 грн.+ 3% + 88 днів : 365 днів = 79,56 грн.) Суд вважає, що позивачем надані суду належні та достатні докази на підтримання заявлених до відповідача вимог, а наявність порушення відповідачем законних прав позивача є підставою до задоволення позовних вимог про стягнення суми позики. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача кошти в сумі 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved