Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2908. Сторони у судове засідання не зявились. Позивач надала заяву про підтримання позову, розгляд справи без її участі, в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи, проти надання строку для примирення категорично заперечує, прізвище змінювати не бажає, судові витрати залишає за собою, дитина після розірвання шлюбу проживатиме з нею. Крім того, долучила до матеріалів справи примірник газети «Урядовий курєр» від 20 липня 2017 року №133 з оголошенням про виклик відповідача. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в тому числі через пресу, у судові засідання двічі поспіль не зявився, причини неявки не повідомив, заяв від нього не надходило. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд, до початку розгляду справи по суті, визнав можливим її заочний розгляд, на підставі наявних у ній доказів. Згідно з позовом, шлюб між сторонами зареєстрований 21 листопада 2015 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різний склад характерів та поглядів на життя. Відповідач часто влаштовував сварки, за що притягувався до адміністративної відповідальності, що стало однією з причин розпаду сімї. Вже майже рік сторони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним для них обох. Під час розгляду справи суд виходить із того, що згідно зі ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, права та обовязки сторін регулюються ст.ст.104-105 СК України щодо підстав припинення шлюбу та припинення шлюбу внаслідок його розірвання, а також ст.ст. 110,112 СК України про право на предявлення позову про розірвання шлюбу та про підстави для його розірвання за позовом одного з подружжя. У судовому засіданні досліджені: копія паспорта позивача; свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції 21 листопада 2015 року, актовий запис №2908, видане повторно Кегичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 22 червня 2017 року серії І-ВЛ №320155; копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії І-ВЛ №441199 від 06 травня 2016 року; довідка Новопарафіївської сільської ради Кегичівського району Харківської області від 07 вересня 2016 року №02-24/273 про склад сімї [PERSON]; копія судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2016 року по справі №624/762/16-ц про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON]; копія постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення за ч. 1 ст. 173 КУпАП. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні доведено, що подружні відносини між сторонами фактично припинені. На виконання вимог ст. 111 СК України підстав для надання сторонам строку для примирення судом не знайдено, оскільки позивач проти цього категорично заперечила. Тому суд доходить висновку, що подальше збереження сімї неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відсутність вільної згоди сторін на спільне проживання, свідчить про неможливість дотримання у шлюбі принципу його добровільності, встановленого ст. 24 Кодексу. При тих стосунках, що склались між сторонами, державна реєстрація шлюбу не у змозі забезпечити стабільність відносин між сторонами та охорони прав і інтересів подружжя, як це передбачено ч.1 ст. 27 Кодексу. Згідно з заявою позивача підстав для розподілу судових витрат та зміни прізвища на дошлюбне суд не вбачає.

Outcome: approved