Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 28.10.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON]\~ була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт №б/н, згідно умов якого відповідачу було видано кредит у розмірі 67713 грн. 63 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. В позові вказує на те, що відповідачка [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит, в звязку з чим станом на 15.01.2018 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 71872 грн. 05 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 54481 грн. 15 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7328 грн. 16 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 7696 грн. 20 коп., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 2366 грн. 54 коп. Просить стягнути з відповідача [PERSON] несплачену заборгованість за кредитним договором в сумі 71872 грн. 05 коп., а також судові витрати в сумі 1762 грн. Від представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Всі обставини викладені в позові підтримав в повному обсязі, просив позовні вимоги задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, проте через канцелярію подала заяву, в якій зазначила, що позов визнає та просить стягувати заборгованість з її пенсії. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду немає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що згідно ст. 281 ч. 1 ЦПК України належить постановити ухвалу про заочний розгляд справи. Судом встановлено, що згідно укладеного договору №б/н від 28.10.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] була укладена генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання кредитних карт №б/н, згідно умов якого відповідачу було видано кредит у розмірі 67713 грн. 63 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Судом встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом в заяві. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав повністю, перерахував кредитні кошти на кредитну картку, які відповідач отримав. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості станом на 15.01.2018 року утворилась прострочена заборгованість в сумі 71872 грн. 05 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі 54481 грн. 15 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 7328 грн. 16 коп., заборгованість за пенею та комісією в сумі 7696 грн. 20 коп., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 2366 грн. 54 коп.., яку відповідач на момент розгляду справи не погасила, доказів в погашення цієї заборгованості суду не надано. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі порушення боржником зобов'язання він, відповідно до ст. 549, 1050 ЦК України, зобов'язаний сплатити неустойку (штраф, пеню). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Суд вважає, що з відповідача [PERSON] як позичальника за кредитним договором, згідно умов цього договору належить стягнути на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 71872 грн. 05 коп., задовольнивши позовні вимоги, а також згідно ст.141 ЦПК України понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн., оскільки судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а позовні вимоги задоволені повністю. На підставі викладеного та

Outcome: approved