Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство страхова компанія «Велта» (далі - позивач), звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування у загальному розмірі 17 546,36 грн. та 320,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.07.2012 року між ПРАТ СК «ВЕЛТА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 69 серії ТР. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов договору є автомобіль Toyota RAV 4, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Період страхування визначений у договорі з 24.07.2012 року по 13.07.2013 року. 05.04.2013 року з вини відповідача, встановленої вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 року, відбулася дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень автомобіль страхувальника ПРАТ СК «ВЕЛТА» Toyota RAV 4 державний юмер [NUMBER], у зв'язку з чим наступив страховий випадок. Відповідно до умов вищевказаного договору страхування та на виконання обов'язків, визначених Законом України «Про страхування», ПРАТ СК «ВЕЛТА» видатковим касовим ордером від 01.07.2013 року виплатило страхове відшкодування гр. [PERSON] у розмірі 17 546, 36 грн. Розмір страхового відшкодування визначений Звітом № 55/2013 від 24.04.2013 дослідження спеціаліста-автотоварознавця та складає 18 396, 36 грн. Умовами договору страхування передбачено франшизу, визначену у розмірі 850,00 грн. Вартість проведення оцінки дослідження склала 320, 00 грн. та була оплачена платіжним дорученням № 880 від 29.04.2013 року. З огляду на те, що гр. [PERSON] винний у вчиненні зазначеної дорожньо - транспортної пригоди та судом винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 15578,28 грн. та враховуючи, що [PERSON] було підписано угоду про відступлення права вимоги на користь ПРАТ СК «ВЕЛТА», позивач вважає, що [PERSON] зобов'язаний компенсувати страховику суму виплаченого страхового відшкодування, що складає 17 546, 36 грн. та 320,00 грн. оплати автотоварознавчого дослідження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в сумі 15 578,28 грн., яку стягнуто з нього на користь [PERSON] вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2013 року, додатково пояснив про обставини заподіяння шкоди [PERSON] внаслідок ДТП. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини. 23.07.2012 року між позивачем і [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 69 серії ТР. Забезпеченим транспортним засобом відповідно до умов договору є автомобіль Toyota RAV 4, державний номер [NUMBER], 2007 року випуску. Період страхування визначений у договорі з 24.07.2012 року по 13.07.2013 року (а.с. 3-6). 05.04.2013 року з вини відповідача, встановленої вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2013 року, відбулася дорожньо-транспортна пригода (а.с. 22, 23). Внаслідок ДТП зазнав механічних пошкоджень автомобіль страхувальника ПРАТ СК «ВЕЛТА» Toyota RAV 4 державний номер [NUMBER], у зв'язку з чим наступив страховий випадок. Видатковим касовим ордером від 01.07.2013 року позивач виплатив страхове відшкодування гр. [PERSON] у розмірі 17 546, 36 грн. (а.с. 19). Згідно зі Звітом № 55/2013 від 24.04.2013 дослідження спеціаліста-автотоварознавця, матеріальний збиток, завданий власникові Toyota RAV 4 державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження, складає 18 398,36 грн. (а.с. 9-12). Згідно з розрахунком суми страхового відшкодування володільцю автомобіля Toyota RAV 4 державний номер [NUMBER] від 20.06.2013 року, сума страхового відшкодування, за вирахуванням франшизи в сумі 850 грн., становить 17 546,36 грн. (18 396,36 - 850,00), (а.с. 20). Згідно з видатковим касовим ордером від 01 липня 2013 року, позивачем виплачено страхове відшкодування [PERSON] в сумі 17 546,36 грн. (а.с. 19). Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Враховуючи, що на відшкодування збитків у зв'язку з дорожньо-транспортною подією, що сталася з вини відповідача 05.04.2013 року, позивачем виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 17 546,36 грн., до позивача в межах виплаченої суми перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збиток, тобто до відповідача. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми виплаченого [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 17 546,36 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат у сумі 320,00 грн. на проведення автотоварознавчого дослідження, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Необхідність стягнення вказаної суми позивач обґрунтовує посиланням на ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У свою чергу статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суд зазначає, що підставою для цивільно-правової відповідальності є вчинення особою цивільного правопорушення, обов'язковими елементами якого є об'єкт, об'єктивна сторона, суб'єкт і суб'єктивна сторона. У свою чергу об'єктивна сторона правопорушення включає в себе протиправну поведінку (дію чи бездіяльність), негативні наслідки та прямий причинний зв'язок між протиправною поведінкою та негативними наслідками. Проте суд не вбачає прямого причинного зв'язку між порушенням відповідачем Правил дорожнього руху, що призвели до пошкодження автомобіля [PERSON], та витратами позивача на проведення автотоварознавчого дослідження для визначення збитків, завданих внаслідок ДТП, у зв'язку з чим у частині стягнення витрат на проведення автотоварознавчого дослідження позовні вимоги задоволенню не підлягають. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, підлягають присудженню позивачеві понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 229,40 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме, в сумі 225,27 грн.

Outcome: partial