Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач ПАТ «Укргазбанк» звернувся до суду 27.07.2015 року з вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 24.06.2008 року № 323/08-ЖКВФ в сумі 53 153,57 доларів США та 2 636 548,31 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 63 000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 14,3% річних на строк до 10.06.2027 року, з строком дії договору до 10.06.2028 року. Оскільки відповідачем взяті за договором зобов'язання належним чином не виконувалися, позивач скористався своїм правом станом на 23.07.2015 року утворилася заборгованість в сумі 53 153,57 доларів США, у тому числі: 53 153,57 доларів США - прострочена заборгованість по процентах; 1 490 712,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 1 145 835,81 - пеня за несвоєчасну сплату процентів, а тому просить стягнути на свою користь борг по договору та судовий збір. Ухвалою суду від 29.07.2015 року відкрито провадження у даній справі. 18.08.2015 року відповідач подав до суду письмові заперечення, в яких зазначає, що рішенням апеляційного суду Сумської області від 08.05.2014 року у справі № 591/7290/13-ц було задоволено позовні вимоги ПАТ «Укргазбанк» щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором з позичальника [PERSON] та з поручителя [PERSON], які відповідають як солідарні боржники, в повному обсязі. Крім того, відповідно до рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11.12.2009 року у справі № 2-2207/2009 стягнуто з [PERSON] заборгованість за даним кредитним договором в сумі 70 776,87 доларів США та 16 213,52 грн. та звернено стягнення на предмет іпотеки. Отже, вважає, що заборгованість за процентами стягується двічі за один і той же період. Заявляє також, що позивач пропустив строк позовної давності щодо вимоги про стягнення неустойки (пені), який законом встановлений в межах 12 місяців (а.с.23-27 т.1). 19.08.2015 року надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON], третя особа без самостійних вимог [PERSON] - про розірвання кредитного договору (а.с.38-44), яка була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом. Позов мотивований тим, що при підписанні кредитного договору позивач за зустрічним позовом [PERSON] була введена в оману відповідачем щодо її права протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання кредиту, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, забезпечених іпотекою. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір є удаваним в частині визначення валюти кредитування як долару США, оскільки він надавався на споживчі цілі - придбання житла за гривні. Не було також враховано, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, із [PERSON], отже не мала права передавати без його згоди квартиру в іпотеку в якості забезпечення за даним кредитним договором. Просила розірвати кредитний договір. Судове засідання 02.10.2015 року було відкладено за клопотанням представника відповідача за зустрічним позовом для ознайомлення з зустрічними вимогами, підготування заперечень. 03.11.2015 року надійшли письмові заперечення проти зустрічних позовних вимог (а.с.57-58 т.1), з яких вбачається, що ПАТ «Укргазбанк» вважає ці вимоги безпідставними, оскільки позивачем [PERSON] не надано доказів на підтвердження введення її в оману а також відсутні підстави для розірвання кредитного договору. Твердження позивача про удаваність кредитного договору не підтверджується жодним доказом. Сімейний стан позивача також не може бути підставою для розірвання договору. В судове засідання 09.11.2015 року надійшли усні заяви від [PERSON] та [PERSON] про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитися із письмовими запереченнями на зустрічну позовну заяву представника ПАТ «Укргазбанк» . Розгляд справи був відкладений. 04.02.2016 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява в новій редакції, позовні вимоги були доповнені, просила: розірвати кредитний договір від 24.06.2008 року, визнати кредитний договір удаваний в частині визначення валюти кредитування як долару США (а.с.81-84 т.1). Крім того, [PERSON] заявила про застосування спеціальної позовної давності до вимоги первісного позову щодо стягнення неустойки (пені) (а.с.79-80 т.1). Судове засідання 04.02.2016року було відкладено за клопотанням відповідача за зустрічним позовом у зв'язку із надходженням заяви про збільшення зустрічних позовних вимог. Судове засідання 17.03.2016 року було відкладено у зв'язку із задоволенням клопотання третьої особи [PERSON] про витребування розглянутої Зарічним районним судом м. Суми цивільної справи № 591/7290/13-ц. У зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному розгляд справи неодноразово відкладався. В судовому засіданні 15.09.2016 року відповідач за первісним позовом [PERSON] заявила клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю скористатися правовою допомогою та для підготовки клопотання про призначення судової фінансово-економічної експертизи. 03.10.2016 року надійшла зустрічна позовна заява від третьої особи [PERSON], яка заявила самостійні вимоги про визнання договору поруки від 14.06.2011 року № 1-П-323/08, укладеного в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором неукладеним (таким, що не відбувся) (а.с.133-134 т.1). У зв'язку з цим розгляд справи був відкладений на 28.10.2016 року. 27.10.2016 року до суду надійшло клопотання позивачів за зустрічними позовами [PERSON], [PERSON] про призначення у справі судової фінансово-економічної експертизи (а.с.141-142 т. 1). Ухвалою зарічного районного суду м. Суми від 28.10.2016 року за клопотанням позивачів за зустрічними позовами [PERSON], [PERSON] було призначено судову фінансово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: 1. Чи відповідає розмір заборгованості позичальника [PERSON] з повернення кредиту розрахунку станом на 27.07.2015 р., здійсненого позивачем ПАТ «Укргазбанк» за період, зазначений в цьому розрахунку, зі сплати процентів за користування кредитом та погашення основної суми боргу, пені та штрафних санкцій, умовам укладеного між сторонами кредитного договору № 323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року та розрахункових документів щодо видачі та погашення кредиту, та якщо відповідає, то в якому розмірі? 2. Чи відповідає розмір заборгованості, зазначений у розрахунку, доданого до первісної позовної заяви від 27.07.2015 р., базовим умовам, викладеним в кредитному договорі № 323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року та додатках до нього, підписаних сторонами, розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту та чи обґрунтований нормативно, враховуючи вимоги актів НБУ, складений цей розрахунок? На час проведення експертизи провадження у справі було зупинене. 15.11.2016 року до суду надійшло клопотання експерта про оплату рахунку за проведення експертизи, копія якого була надіслана [PERSON], [PERSON] для оплати (а.с.158-161 т.1). 23.01.2017 року до суду надійшло друге клопотання експерта про надання необхідних додаткових матеріалів. У зв'язку з необхідністю вирішення вказаного клопотання та відновлення провадження у справі судом витребувані у експерта матеріали даної цивільної справи, які були направлені йому раніше (а.с.164 т.1). Після повернення до суду матеріалів цивільної справи провадження у ній було відновлено ухвалою суду від 31.03.2017 року. В судовому засіданні 14.06.2017 року представником ПАТ «Укргазбанк» надані витребувані за клопотанням експерта документи, тому ухвалою суду від 14.06.2017 року призначено судову фінансово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: 1. Чи відповідає розмір заборгованості позичальника [PERSON] з повернення кредиту розрахунку станом на 27.07.2015 р., здійсненого позивачем ПАТ «Укргазбанк» за період, зазначений в цьому розрахунку, зі сплати процентів за користування кредитом та погашення основної суми боргу, пені та штрафних санкцій, умовам укладеного між сторонами кредитного договору № 323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року та розрахункових документів щодо видачі та погашення кредиту, та якщо відповідає, то в якому розмірі? 2. Чи відповідає розмір заборгованості, зазначений у розрахунку, доданого до первісної позовної заяви від 27.07.2015 р., базовим умовам, викладеним в кредитному договорі № 323/08-ЖКВФ від 24.06.2008 року та додатках до нього, підписаних сторонами, розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту та чи обґрунтований нормативно, враховуючи вимоги актів НБУ, складений цей розрахунок? На час проведення експертизи провадження у справі зупинене. Після отримання висновку експерта від 15.02.2018 року № 2439, ухвалою суду від 10.04.2018 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду у судове засідання на 29.05.2018 року. Судове засідання на 29.05.2018 року у зв'язку з неявкою учасників справи на 10.08.2018 року. В судовому засідання 10.08.2018 року протокольною ухвалою головуючого було відмовлено у прийнятті до спільного розгляду зміненої зустрічної позовної заяви [PERSON] із збільшенням вимог та зміною предмету позову, поданої до суду 29.05.2018 року, у зв'язку з порушенням визначеного законом порядку подання таких заяв. В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача за первісним позовом адвоката Вдовіченка О.Л. було оголошено перерву у зв'язку з неявкою [PERSON] на 10.09.2018 року. У зв'язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному до 26.12.2018 року включно, судове засідання продовжилося 10.01.2019 року. У зв'язку із закінченням відведеного процесуального часу, було оголошено перерву, розгляд справи продовжився 19.02.2019 року, та після перерви 20.02.2019 року. В судових засіданнях 19.02.2019 року та після перерви 20.02.2019 року представник позивача за первісним позовом ПАТ «Укргазбанк» адвокат Михно А.О. підтримав заявлені вимоги первісного позову, пояснив, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, договір є діючим, підстави для його розірвання відсутні, крім того, [PERSON] пропустила строк давності для звернення до суду з такою вимогою. Вважав, що договір поруки, укладений із [PERSON] є укладеним, оскільки в момент його підписання сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Просив відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та третьої особи [PERSON] у зв'язку з необґрунтованістю, або застосувати строк позовної давності до зустрічних позовних вимог обох позивачів. Представник відповідача [PERSON] адвокат Вдовіченко О.Л. в судових засіданнях 19.02.2019 року та після перерви 20.02.2019 року проти задоволення первісного позову заперечував, пояснив, що ПАТ «Укргазбанк» при підписанні кредитного договору порушили права [PERSON] як споживача послуг, оскільки не ознайомили її з усіма умовами договору та ризиками, крім того, пропустили строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (пені). Просив звернути увагу на те, що питання про розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем та правомірність її розрахунку досліджувалася експертом під час проведення експертизи, та експерт на підставі всіх наданих йому документів встановив наявність відсутність підстав для нарахування неустойки, а також не підтвердив розмір заборгованості, про який заявлено в позові. Просив задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, а також задовольнити позов третьої особи із самостійними вимогами [PERSON] Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] в судових засіданнях 19.02.2019 року та після перерви 20.02.2019 року проти задоволення первісного позову заперечувала, вважала, що укладений між [PERSON] та ПАТ «Укргазбанк» кредитний договір та договір поруки суперечить як вимогам цивільного законодавства в цілому, так і Закону України «Про захист прав споживачів». Пояснила, що в 2011 році при підписанні договору поруки її не булло ознайомлено з самим кредитним договором, а в подальшому з'ясувалося, що останній не містить вказівки на такий спосіб забезпечення основного зобов'язання як порука, про що їй не було відомо в момент його підписання. Також їй не було відомо про те, що кредитний договір не відповідає вимогам закону та є удаваним в частині визначення валюти кредитування як долар США. В іншому випадку вона б його не підписувала. З цих підстав вважала договір поруки неукладеним, оскільки в момент його підписання сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Просила задовольнити її зустрічні позовні вимоги, а також вимоги [PERSON] та повністю відмовити в задоволенні первісних позовних вимог. Судом встановлено, що 24.06.2008 року між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 323/08-ЖКВФ, відповідно до умов якого позичальник отримав 63 000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 14,3% річних на строк до 10.06.2027 року, з кінцевим терміном повернення до 10.06.2028 року - п.7.4 договору. Кредит надається для придбання позичальником квартири за адресою м. Суми, площа Червона, буд. 8, кв. 13 (а.с.5-6 т.1). Згідно з п.5.3 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такого прострочення до повного погашення заборгованості, але в межах строку позовної давності. Відповідно до п.5.8. Кредитного договору сторони визначили строк позовної давності, у тому числі, щодо вимог про стягнення пені, в три роки. Відповідно до п.1.5, п. 3.3.11 Кредитного договору строк виконання позичальником зобов'язань за договором може бути змінений за рішенням Банку у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань. Відповідно до п. 2.1 договору одночасно з цим договором укладається договір про передачу в іпотеку банку квартири за адресою м. Суми, площа Червона, буд. 8, кв. 13 - в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. Крім того, відповідно до п. 2.2 договору кредит забезпечується неустойкою. Кредит погашається щомісячними платежами, не пізніше 10 числа кожного місяця - у встановлені договором строки, та у разі порушення цих умов на підставі п. 3.1.9, 3.1.10, 3.1.11 Банк має право збільшувати процентну ставку на 1% на поточну та прострочену заборгованість. Порядок та підстави для розірвання договору в односторонньому порядку визначений розділом ІV. Право розірвання договору в односторонньому порядку передбачено лише для Банку. Встановлено, що заяві позичальника [PERSON] на отримання кредиту від 19.06.2008 року. Тобто за шість днів до укладення кредитного договору, є підпис [PERSON] про те, що Банк надав їй у письмовій формі та повному об'ємі інформацію, передбачену п. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.59-62 т. 1). Письмовою заявою на ім'я директора Банку та нотаріально посвідченою заявою від 24.06.2008 року [PERSON] засвідчила, що у шлюбних та фактичних шлюбних стосунках не перебуває, грошові кошти, витрачені нею на придбання квартири, що передається в іпотеку Банку, не є спільною сумісною власністю (а.с.63-64 т.1). У зв'язку з порушенням умов кредитного договору позичальником [PERSON] Банком була направлена вимога про дострокове повернення кредитних коштів та стягнута заборгованість в судовому порядку. Так, згідно з рішенням зарічного районного суду м. Суми від 11.12.2009 року було стягнуто заборгованість з [PERSON] на користь АТ «Укргазбанк» станом на 03.11.2009 року в загальному розмірі 70 776,87 дол. США та пеня в сумі 16213,52 грн.; в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою м. Суми, площа Червона, буд. 8, кв. 13 (а.с.12-13 т.1). Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 08.05.2014 року скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.03.2014 року та стягнуто з [PERSON] як з поручителя заборгованість за кредитним договором від 24.06.2008 року в сумі 72 188,15 дол. США (а.с.29-31 т.1). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 23.07.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає сумі 53 153,57 доларів США, у тому числі: 53 153,57 доларів США - прострочена заборгованість по процентах; 1 490 712,50 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 1 145 835,81 - пеня за несвоєчасну сплату процентів (а.с.13-15 т.1). Судом не взяті до уваги надані позивачем до позовної заяви копії документів (а.с.10-11 т.1), оскільки через погану якість цих копій, текст неможливо прочитати, а тому ці копії не можна вважати належними доказами. У зв'язку з тим, що для визначення дійсного розміру заборгованості за кредитним договором необхідна наявність спеціальних знань та додаткове вивчення фінансових банківських документів, судом за клопотанням сторони відповідача була призначена судово-економічна експертиза. Як вбачається з висновку експерта від 15.02.2018 року № 2439 (а.с.212-235 т.1, 2-55 т.2), експерт дослідив всі надані банком на підтвердження розміру наявної заборгованості за кредитним договором із [PERSON] документи та дійшов висновку, що в межах наданих документів дійсний розмір заборгованості, зазначений у розрахунку, що доданий до первісної позовної заяви (а.с.13-15 т.1), та розрахунковим документам щодо видачі і погашення кредиту в частині простроченої заборгованості з процентів - 10 341,18 дол. США. Обґрунтованість нарахування банком пені станом на 23.07.2015 року не підтверджена наданими документами. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, дійшов таких висновків. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як було встановлено під час розгляду справи, відповідно до договору від 24.06.2008 року № 323/08-ЖКВФ відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 63 000 доларів США зі сплатою процентів в розмірі 14,3% річних на строк до 10.06.2027 року, з строком дії договору до 10.06.2028 року, та зобов'язувалася погашати кредит та сплачувати проценти щомісячними платежами, згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Суд не може взяти до уваги суму заборгованості, вказану позивачем за первісним позовом в розрахунку, що міститься на а.с.13-15 т.1, оскільки цей розрахунок не підтверджується наданими позивачем доказами та вказаний у ньому розмір заборгованості не знайшов свого підтвердження також при проведенні судово-економічної експертизи. Будь-яких доказів на підтвердження заборгованості по кредиту в розмірі 53 153,57 доларів США та 2 636 548,31 грн., суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Укргазбанк», необхідно стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у підтвердженому документально розмірі - в сумі 10 341 доларів 18 центів США за простроченими відсотками по кредиту. В задоволенні первісного позову в іншій частині належить відмовити за необґрунтованістю вимог. При вирішенні зустрічного позову [PERSON] про розірвання кредитного договору, визнання його в частині визначення валюти кредитування удаваним суд виходить з наступного. В ст. 627 ч. 1 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, [PERSON] посилається на введення її Банком в оману при підписанні кредитного договору щодо її права протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання кредиту, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 11, п. 2 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» право відкликання згоди не застосовується щодо споживчих кредитів, забезпечених іпотекою. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір є, на її думку, удаваним в частині визначення валюти кредитування як долару США, оскільки він надавався на споживчі цілі - придбання житла за гривні. Не було також враховано, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, із [PERSON], отже не мала права передавати без його згоди квартиру в іпотеку в якості забезпечення за даним кредитним договором. Просила розірвати кредитний договір. На підтвердження своїх вимог копії договору купівлі-продажу квартири, яка передавалася в іпотеку банку, копію іпотечного договору, копію постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.11.2010 року щодо відмови у посвідченні розірвання договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24.06.2008 року, копію нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 24.06.2018 року про те, що [PERSON] повністю розрахувалася з продавцем за договором купівлі-продажу квартири в сумі 305 550,00 грн. (а.с.45-46). Як вбачається з п. 3.4.4 кредитного договору, позичальник має право протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладення кредитного договору, починаючи з дня отримання позичальником примірника цього договору. Отже, в кредитному договорі - п. 3.4.4 передбачено право позичальника не щодо розірвання договору, як помилково зазначає в зустрічній позовній заяві [PERSON], а щодо відкликання своєї згоди на укладення договору, що не заборонено чинним законодавством. Отже, даний пункт кредитного договору, на думку суду, жодним чином не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав позивача [PERSON] Позивач за зустрічним позовом не надав суду доказів на підтвердження того, що в 14-денний строк, скориставшись своїм правом, він звертався до Банку з відповідною заявою про відкликання своєї згоди на укладення кредитного договору. Підстави для розірвання договору передбачені ст. 651 ЦК України. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, з аналізу наведених вище доказів, наданих сторонами, та положень закону вбачається, що підстави для розірвання договору, на які посилається позивач за зустрічним позовом, відсутні, оскільки не підтверджені жодним доказом. За змістом ч.1 ст.202, ч.3 ст. 203 ЦК України головним елементом правочину є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Отже, основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом у цій справі при розгляді зустрічної позовної вимоги про визнання кредитного договору удаваним в частині визначення валюти кредитування є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору кредитування та з'ясування питання про те, чи не укладений цей правочин з метою приховати інші та які саме. При підписанні кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що кредитні кошти позичальнику будуть надаватися саме в доларах США. Встановлено, що в подальшому після підписання кредитного договору [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу та придбала у останньої квартиру, при цьому розрахувалася національною валютою - гривною. Як та куди були використані позичальником отримані ним за договором кредитні кошти - не є предметом дослідження у даній справі, оскільки розпоряджатися кредитними коштами є правом особи позичальника. Сам по собі факт розрахунку за придбання квартири в гривнах не є підставою для визнання кредитного договору в цій частині удаваним. Суд вважає, що заява представника відповідача за зустрічним позовом про те, що [PERSON] пропустила строк звернення до суду з цим позовом, заслуговує на увагу, оскільки судом встановлено, що порушення свого права позивач [PERSON] дізналася або повинна була дізнатися при укладенні спірного договору, та у будь-якому разі, не пізніше, ніж під час розгляду справи про стягнення заборгованості за даним кредитним договором Зарічним районним судом м. Суми 11.12.2009 року. Проте, з цим позовом [PERSON] звернулася лише 19.08.2015 року. Тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності. Разом з цим, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічних позовних вимог у зв'язку з їх необґрунтованістю, отже, відмовляє в позові повністю саме за необґрунтованістю. Розглядаючи зустрічні позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами [PERSON], суд встановив наступне. Підстави для визнання договору неукладеним передбачені Цивільним кодексом України. Відповідно до ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст.640 ЦК України Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. Таким чином, договір поруки від 14.06.2011 року № 1-П-323/08 між ПАТ «Укргазбанк» та [PERSON] є укладеним з моменту його підписання сторонами. Суд не може взяти до уваги доводи позивача [PERSON] про те, що сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, оскільки в самому кредитному договорі не передбачено укладення договору поруки в забезпечення виконання зобов'язань. При цьому суд виходить з того, що позивачем [PERSON] оспорюється не кредитний договір, у якому відсутнє посилання на забезпечення зобов'язань по ньому порукою, а договір поруки, в якому вказується, які саме зобов'язання та за яким кредитним договором забезпечуються порукою [PERSON] (а.с.135 т.1). відповідно до п. 1.3 договору поруки, поручитель, підписуючи цей договір, засвідчує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору та згоден забезпечувати виконання всіх його умов. Таким чином, позивачем [PERSON] не доведено наявність підстав для визнання договору поруки неукладеним. Суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову третьої особи із самостійними вимогами за необґрунтованістю в повному обсязі. У зв'язку з частковим задоволенням первісного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені по справі судові витрати у розмірі 3654 гривні 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial