Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрексімбанк», у листопаді 2015 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № [NUMBER] від 17 лютого 2012 року про відкриття та обслуговування карткового рахунку, і додатковою угодою від 28 лютого 2014 року, у сумі 4250 гривень 11 копійок, судові витрати у сумі 1218 гривень 00 копійок (платіжне доручення а.с. 1). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі додаткової угоди від 28 лютого 2014 року до Договору про відкриття та обслуговування картковогорахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 17 лютого 2012 року за № [NUMBER], [PERSON] було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000 гривень. Відповідач зобовязувалася погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 31 серпня 2015 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 4250 гривень 11 копійок, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1218 гривень 00 копійок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 49). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається такою, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявилася, письмових заяв та клопотань суду не надала (а.с. 43-44, 45-46). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17 лютого 2012 року банк та [PERSON] уклали договір № [NUMBER] про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту, на підставі якого 28 лютого 2014 року було укладено додаткову угоду, згідно з якою позичальнику відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з кредитним лімітом не більше 4000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 31 серпня 2015 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 4250 гривень 11 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 3561 гривня 78 копійок, заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом у сумі 482 гривні 41 копійка; заборгованості по сплаті пені за основним боргом у сумі 181 гривня 50 копійок; заборгованості по сплаті пені за відсотками у сумі 24 гривні 42 копійки (а.с. 11). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк, на підставі договору, видав [PERSON] кредитну картку по відкритій кредитній лінії. Однак, позичальниця умови договору належним чином не виконує, оскільки кредитні кошти та кошти за користування кредитом не повертає. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ними, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1218 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved