Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що був укладений 05.10.2013 року та зареєстрований Відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 136, [PERSON], [INFO], залишити на виховання та проживання з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON], судові витрати покласти на [PERSON], посилаючись на те, що 05.10.2013 р. між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, у звязку з чим Відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про шлюб серія І-ОК № 153502 від 05.10.2013 р. Від спільного шлюбу вона та відповідач мають малолітню дитину, а саме: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у неї не склалося, оскільки як виявилося згодом їхні характери є зовсім різними, її погляди та відповідача на подружнє життя не співпадають, у звязку з чим між ними виникали конфлікти та сварки. Вона та відповідач не можуть знайти порозуміння та з боку відповідача відсутня повага до неї як до жінки. Відповідач не показує будь-якого інтересу до неї як дружини та до їхнього спільного шлюбу. Відповідач проявив байдужість до спільного шлюбу та до подружнього життя з неї. Вона на даний час майже два тижні не проживає із відповідачем, не веде спільного господарства та побуту. Також, ще раніше були періоди, коли вона та відповідач не проживали разом. Отже, на даний час шлюбні відносини між нею та відповідач фактично припинені. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Необхідно зазначити, що на сьогодніший день збереження шлюбу між нею та відповідачем є неможливим, оскільки вона ні за яких умов не буде проживати однією сімєю відповідачем. Подальше спільне життя її і відповідача як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між нею та відповідачем. Отже, є неможливим збереження шлюбу між нею та відповідачем, який у разі надання їй та відповідачу судом строку на примирення, все одно не буде збережено. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищезазначених обставин та норм Сімейного кодексу України вона має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а у суду є всі підстави для прийняття рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 150 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На даний час спільна дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. У звязку з чим необхідно визначити місце проживання її малолітньої дитини за місцем проживання її, що відповідатиме інтересам дитини, якій всього 1 рік 9 місяців. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Надавати їм строк для примирення не потрібно. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 05 жовтня 2013 рокус Відділом державної реєстрації актів цивільного страну реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 136, у звязку з чим Відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про шлюб серія І-ОК № 153502 від 05.10.2013 р. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього [PERSON], [INFO], відносно якого вони позбавлені батьківських прав. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сімя розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сімї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~\~ \~\~Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ \~\~Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що\~\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що позивач може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України\~\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено виняткових обставин, які можуть бути підставою для залишення проживати малолітню дитину сторін сина [PERSON], [INFO] з відповідасем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати сина [PERSON], [INFO] з [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, що підтверджено квитанцією про його сплату, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved