Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з даною позовною заявою, посилаючись на те, що 31.10.2006 року, між ВАТ «Державний ощадний банк України», найменування якого змінене на ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладений кредитний договір №395, за яким відповідач отримав грошові кошти (кредит) на придбання товарів у сумі 10 000 грн. на строк 24 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20.10.2008 року, зі сплатою 23 % річних за користування кредитом. Позивач свої зобов'язання виконував у повному обсязі. На підтвердження надаються копії кредитного договору, кредитної заявки за підписом [PERSON] Проте, з боку відповідача має місце неналежне виконання взятих на себе грошових зобов'язань за кредитним договором, а саме - з дня видачі кредиту його погашення та сплата відсотків відповідачем здійснювалась неналежним чином. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов'язався: належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання (п. 3.3.1 Кредитного договору); повернути кредит в сумі 10 000 грн. (п. 3.3.3 Кредитного договору); проводити погашення кредиту щомісяця в сумі 618 грн. перерахуванням до Банку, починаючи з 20.11.2006 року; останнє погашення кредиту в сумі 674,86 грн. здійснити не пізніше 20.10.2008 року (п.1.4 Кредитного договору); на період з дня видачі кредиту та до моменту закінчення терміну, на який було надано кредит, а саме до 20.10.2008 року включно, відсотки за користування кредитом перераховуються Банку на основі процентної ставки 23 % річних (п. 1.6.1.1. Кредитного договору); нараховані відсотки повинні бути сплачені позичальником щомісячно, до 1 числа місяця, наступного за звітнім; сплата нарахованих відсотків проводиться шляхом внесення готівки до каси Банку, або шляхом безготівкових перерахувань; остання сплата відсотків повинна бути здійснена не пізніше 20.10.2008 року (п. 1.6.1.3 Кредитного договору). На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Станом на 14.10.2015 року за кредитним договором відповідач має кредитну заборгованість у сумі 25 840 грн. 25 коп., яка складається з наступного: прострочена заборгованість по кредиту - 10 000 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - 4 180,02 грн., нарахована сума 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) за несвоєчасне повернення кредиту - 900 грн., нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту - 7 323 грн., нарахована сума 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) за несвоєчасне повернення відсотків - 376,20 грн., нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків - 3 061,03 грн. Також позивач зазначає, що відповідно до ЗУ «Про акціонерні товариства» тип товариства ВАТ «Ощадбанк» було приведено у відповідність до чинного законодавства та у зв'язку з чим проведено державну реєстрацію змін до Статуту Банку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 квітня 2011 року №502 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 року №261», які стосуються, в тому числі, зміни найменування банку з Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». З зазначених обставин позивач, посилаючись на ст. ст. 1046, 1054, 526, 625, 610 ЦК України і звернувся до суду з вимогами стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором і просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник позивача під час розгляду справи повністю підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача спочатку надав суду заяву про застосування строків позовної давності (а.с.23-24), але потім від неї відмовився (а.с.26) та заперечував проти заявлених позовних вимог банку, посилаючись на те, що між [PERSON] та позивачем 31.10.2006 року кредитний договір не укладався, тому платіж за цією угодою відповідачем не здійснювався. Також представник відповідача звернув увагу на порушену відносно працівників Чугуївського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» кримінальну справу, яка містить в собі дані щодо непричетності [PERSON] до оформлення спірного кредитного договору та отримання будь-яких грошових коштів та інших матеріальних цінностей [PERSON], а отже про безпідставність вимог ба\-нку до відповідача. [PERSON] декілька разів викликався та давав покази як свідок щодо шахрайських дій працівників Чугуївського відділення ПАТ «Державний ощадний банк України» по кримінальній справі за №91100020, порушеній Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області. Вказана кримінальна справа була направлена з обвинувальним висновком на роз\-гляд до Чугуївського міського суду Харківської області 28.09.2010 року за статтею 190 КК України. У відповідності зі ст. 10 ЦПК України - сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 11 того ж кодексу вказує на те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. Суд вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної і кримінальної справи, приходить до наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ст. 1049 ЦК України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Частина 1 ст. 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). З копій кредитної заявки та кредитного договору за №395, наданих банком слідує, що відповідач отримав кредит на придбання товарів у сумі 10 000 грн. на строк 24 місяці, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20.10.2008 року, зі сплатою 23 % річних за користування кредитом (а.с.6-7, 38-41). -2- Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором за №395 від 31.10.2006 року станом на 14.10.2015 року, на думку банку, відповідач заборгував позивачу 25 840,25 грн. (а.с.8). [PERSON] позивачем направлялось повідомлення про стягнення заборгованості, однак вимоги, викладені в ньому виконані не були (а.с.9-10,42,43). На розгляді у Чугуївському міському суді Харківської області знаходилась кримінальна справа за №101100044 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 4 ст. 190 КК України, [PERSON] за ч. 4 ст. 190 КК України, [PERSON] за ч. 4 ст. 190 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 285 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, [PERSON] за ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 385 КК України, яку було оглянуто під час судового засідання. По даній кримінальній справі [PERSON] проходив як свідок. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідач в якості свідка дав показання, згідно яких він не отримував кредит у позивача, однак від працівників міліції йому стало відомо, що сусідка [PERSON] [PERSON] оформила кредит на його ім'я. Обставини оформлення кредиту йому невідомі, ніяких грошових коштів він не отримував. Відповідно до протоколу виїмки від 07.12.2006 року в Чугуївському відділенні №2834 «Ощадбанк» лейтенантом міліції Лінійного відділу на станції Основа [PERSON] було здійснено виїмку кредитних справ, у тому числі і справи за №395 (а.с.37). З матеріалів вказаної кримінальної справи слідує, що 19.02.2007 року для проведення почеркознавчої експертизи у [PERSON] були відібрані експериментальні зразки підпису та почерку. Також в зазначеній кримінальний справі міститься постанова про виділення матеріалів кримінальної справи в окреме провадження від 27.11.2007 року, згідно якої з кримінальної справи за №3106189 виділено в окреме провадження матеріали відносно співробітників філії Чугуївського відділу №2834 ВАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Матеріали для проведення додаткової перевірки були спрямовані до лінійного відділу на ст. Основа ЛУ УМВСДУ на Південній залізниці. Також відповідно до вказаної постанови слідує, що 31.10.2006 року при використанні завідомо підробленої довідки про доходи було незаконно укладено кредитний договір за №395 на громадянина [PERSON] і отримано кредит у філії Чугуївського відділу за №2834 ВАТ «Державний ощадний банк України» на суму 10 000 грн., згідно висновку експерта №Кр-Е-41 від 24.05.2007 року - підписи в договорі застави майна за №322 від 31.10.2006 року, в кредитному договорі за №395 від 31.10.2006 року, в заявці на видачу кредиту - виконані не [PERSON], а іншою особою. Зі змісту постанови від 20.11.2007 року слідує, що в порушенні кримінальної справи за ч. 3 ст. 358 КК України стосовно [PERSON] було відмовлено за відсутністю в його діях складу злочину. З відповіді начальника відділення поліції на ст. Основа Комінтернівського ВП ГУ НП в Харківській області від 14.03.2016 року слідує, що у зв'язку з реорганізацією системи МВС України, транспорту міліцію було ліквідовано, всі кримінальні провадження спрямовані до територіальних відділів поліції. Кримінальна справа за №3106189 розслідувалась в Управлінні МВС України на Південній залізниці, будь які обліки відсутні (а.с.97). Зі змісту листа директора інституту Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса від 11.03.2016 року слідує, що згідно з п. 10.20 «Інструкції з діловодства в науково-дослідних установах судових експертиз МЮУ» за №2548/5 від 24.12.2009 року - наглядові провадження зберігаються в інституті протягом 5 років, після чого знищуються (а.с.99). За клопотанням представника відповідача по справі була призначена судова почеркознавча експертиза для вирішення питань чи підписував відповідач кредитний договір за №395 від 31.10.2006 року та кредитну заявку, але згідно повідомлення за №6325/6326 від 01.08.2016 року неможливо надати висновок, оскільки для надання повного та обґрунтованого висновку експерту необхідний значно більший порівняльний матеріал та вільні зразки підпису відповідача (а.с.136-138). Як повідомив представник відповідача [PERSON] не має можливості надати експерту вільні зразки підпису в тій кількості, в якій запропоновано, оскільки такі вільні зразки були надані ним для проведення почеркознавчої експертизи №Кр-Е-41 від 24.05.2007 року. Відповідно до ч. 1,3,5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зі статті 60 ЦПК України слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Частина 2 цієї статті наголошує, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які брали участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, передбачено частинами 2-4 цієї статті. На підставі наведеного було встановлено, що відповідач кредитний договір від 31.10.2006 року за №395 не підписував, кошти на суму 10 000 грн. на підставі підробленої кредитної заявки [PERSON] отримані не були, за таких обставин між сторонами не виникало зобов'язань по спірному договору, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed