Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсиббанк» 05.12.2014 року звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 7880,45 доларів США за курсом НБУ що еквівалентно 118685,83 гривні та стягнення судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 23.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибанк», який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року було перейменовано в ПАТ «УкрСибанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11396354000 від 23.09.2008 року, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у розмірі 11 000 доларів США, строком з 23.09.2008 року по 24.09.2018 року, зі сплатою 15,5 % річних за час фактичного користування кредитом. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені договором строки. Наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON], про що між ним та Банком було укладено Договір поруки № 230026 від 23.09.2008, за яким [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитними договором виконав належним чином та надав [PERSON] кошти, які в ньому зазначені. Позичальником [PERSON] у встановлені кредитним договором строки, повернення наданого їй кредиту (основної суми) та строки сплати відсотків за користування кредитом не дотримуються, у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 24.11.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 7880,45 доларів США. Крім того, відповідачам з боку Банка направлялася кореспонденція щодо порушень зобов'язань за кредитним договором та про необхідність погашення боргу, однак вони так і не виконали свої зобов'язання. В судове засідання 02.06.2015 року представник позивача ПАТ «УкрСибанк» не з'явився, але надав суду 27.03.2015р. заяву про розгляд справи за його відсутності.(а.с.79). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСибанк», який відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року було перейменовано в ПАТ «УкрСибанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11396354000 від 23.09.2008, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у розмірі 11 000 доларів США, строком з 23.09.2008 року по 24.09.2018 року, зі сплатою 15,5 % річних за час фактичного користування кредитом. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені договором строки. Наданий [PERSON] кредит був забезпечений порукою [PERSON], про що між ним та Банком було укладено Договір поруки № 230026 від 23.09.2008, за яким [PERSON] несе солідарну відповідальність перед Банком за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до розділу 1. кредитного договору Банк зобов'язується надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 11 000 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів порядку і на умовах, визначених цим договором. Також позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути Банку кредит в повному обсязі в термін, не пізніше 24.09.2018 року. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі встановлених договором та додатковими угодами, укладеними між сторонами. Відповідно до п.1.1. Договору позичальник, підписуючи цей договір, погоджується з викладеною у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк», затверджених рішенням Продуктово-тарифного комітету АКІБ «УкрСиббанк», (протокол №243 від 21.08.2008р.) із усіма змінами і доповненнями пропозицією Банка надати позичальнику споживчий кредит, на умовах, встановлених у цьому Договорі та Правилах.(а.с.19-31). Відповідно до п.2.1. наданий [PERSON] кредит був забезпечений заставою нерухомого майна у вигляді квартири загальною площею 51 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], власником якої є [PERSON] Згідно п. 1.2.6. кредитного договору цільове призначення кредиту-на поточні потреби. Банк свої зобов'язання за кредитними договором виконав належним чином та надав [PERSON] кошти, які в ньому зазначені. Позичальником [PERSON] у встановлені кредитним договором строки повернення наданого їй кредиту (основної суми) та строки сплати відсотків за користування кредитом не дотримуються, у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 24.11.2014 року, виникла заборгованість у розмірі 7880,45 доларів США. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору [PERSON] був ознайомлий та згоден, про що свідчить його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року в статут АКІБ «УкрСибанк» були внесені зміни, відповідно до яких повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСибанк», яке залишилося правонаступником всіх прав та обов'язків АКІБ «УкрСибанк». Відповідно до положень зазначеного кредитного договору позивач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти, які зазначені в кредитному договорі, а позичальник зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісію, тощо у встановлені кредитним договором строки. З позову вбачається, що позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу-1 кошти, які зазначені у кредитному договорі. Згідно додаткової угоди №1 від 23.09.2008 року між банком та [PERSON].(а.с.38) до договору про надання споживчого кредиту №11396354000 від 23.09.2008 сторони домовились, що до договору буде доданий Додаток №2 про графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту та Додаток №3 -про Тарифи банку. п.1.3.5. викладено в новій редакції: Позичальник згідно умов договору сплачує Банку комісію на умовах, зазначених у цьому договорі. Також доповнено п.3.5.5 наступного змісту: Сплачувати платежі на користь третіх осіб в порядку і на умовах, встановлених законодавством України…..». Пункт 5..2. доповнено абзацем :у випадках настання обставин: передбачених п.п.»а», «б» п. 5.2. договору-процкнта ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі подвійної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1. Договору; передбачених підпунктом «в» п.5.2. Договору-процентна ставка за договором збільшується не більш ніж на 10 % для депозитів у національній валюті та не більше ніж на 5% для кредитів в іноземній валюті відповідно до розміру ставки, що діє згідно п.1.3.1. Договору; передбачених підпунктом «г» п.5.2. Договору-процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється на рівні двох процентних ставок Банку за програмами кредитування; Доповнено п.7.5. новим абзацем: підписанням цього договору позичальник підтверджує що є клієнтом банку і ознайомлений з усіма тарифами по розрахунково-касовому обслуговуванню. В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем з одного боку та [PERSON] (надалі відповідач-2, поручитель) з іншого боку 23.09.2008р. був укладений договір поруки № 230026, відповідно до якого [PERSON] виступила поручителем та поручилася перед Банком солідарно відповідати за невиконання відповідачем-1 умов кредитного договору (а.с.38-40). Зі змістом, умовами та правовими наслідками договору поруки відповідач-2 була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці цього договору. Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11396354000 від 23.09.2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п. 1.2 договору поруки поручителю добре відомі усі умови кредитного договору, зокрема суму основного боргу у розмірі 11 000 доларів США, процентна ставка, термін виконання основного зобов'язання з 23.09.2008 року по 24.09.2018 року, якщо не будуть застосовані інші терміни та інші вимоги основного договору. Згідно п. 1.3. договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Згідно п. 1.4 договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно п. 1.5. договору поруки причини невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов'язань за договором. Згідно п.2.1. у випадку зміни умов Основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. Згідно п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним кредитним договором, кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Згідно п. 3.2. договорів поруки у випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, пред'явленої згідно умов п. 2.2. договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобов'язань за договором, за кожен день прострочення. Ці пункти Договорів поруки цілком відповідають ч.1 ст. 554 ЦК України, в якій зазначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов'язання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобов'язань боржником. З позову вбачається, що відповідач-1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту, та не з'являється до позивача у зв'язку з вирішенням питання щодо погашення цієї заборгованості. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у відповідача-1 перед позивачем, станом на 24.11.2014 року, виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить - 7880,45 доларів США, що за курсом НБУ на 24.11.2014 року, еквівалентно 118685,83 грн. та пені у розмірі 2514,26 гривні, з яких: · заборгованість за кредитом - 6838,32 дол США,. у тому числі 1024,89, - прострочена заборгованість за строк з 24.02.2014 року по 24.11.2014 року; · прострочена заборгованість по відсоткам - 1042,13 дол. США, За строк з 23.12.2013 року по 22.11.2014 року; · пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 1312,16 грн., за строк з 24.02.2014 року по 24.11.2014 року; · пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами - 1202 грн., за строк з 24.02.2014 року по 24.11.2014 року. Розрахунок заборгованості зазначений в позові та додано до матеріалів справи (а.с.54-63). Судом встановлено, що п. 4.1. Правил до кредитного договору передбачено в разі невиконання зобов'язань стягнення з позичальника на користь Банка пені та неустойки. Стягнення пені з поручителя передбачено п. 3.2. договору поруки, за яким поручитель несе солідарну відповідальність за невиконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором(подвійна облікова ставка НБУ за кожен день прострочення).. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів пені, заявлені обґрунтовано. Судом встановлено, що позивач направляв відповідачам письмові вимоги за Вих. №№ 30-11/17799 та 30-11/17798 від 17.10.2014 року щодо погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується копією вимоги від 17.10.2014р. (а.с.48-51) реєстром замовлених поштових відправлень від 20.10.2014 року (а.с.52). Однак, вказані вимоги залишилися поза увагою відповідачів та заборгованість погашена не була. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На момент розгляду справи доказів погашення відповідачами кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості, яка виникла у них за кредитним договором, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цих договорів та ст. 1050 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільний кодекс України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи - позичальника і до юридичної особи - поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. Відповідно до вказаної постанови, договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Також, у вказаній постанові зазначено, що відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином вбачається, що Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». При цьому згідно із ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Суд, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів, в рівних частках з кожного, на його користь, суму сплаченого ним судового збору, на підставі наступного. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1212 (одна тисяча двісті дванадцять) гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 0010509055 від 27.11.2014 року (а.с.6). Отже, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 606 гривень, з кожного окремо. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved