Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем, мотивуючи тим, що на сьогоднішній день подружні стосунки між ними припинилися, з вини відповідача сімя розпалась. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого виникали сварки, скандали. Повага до відповідача втрачена, спільне проживання для позивачки та їх дитини є тяжким. На даний час сторони проживають окремо, тому позивачка просить розірвати шлюб. Позивач надала заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує, погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 08 вересня 2011 року, серії 1-ТП №082155 (а.с.5) [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 08.09.2011 року, актовий запис за № 78. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої заяви вбачається, що сторони не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало неможливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Місце проживання дітей, які не досягли десяти років, у відповідності до ч.1 ст.160 СК України, визначається за згодою батьків. Відповідач не надав заперечень, щодо визначення місця проживання дитини з позивачкою, а тому і цю вимогу позивача слід задовольнити. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 243,60 грн.

Outcome: approved