Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 2,16 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Москалівської сільської ради, яка на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Ярмолинецькою райдержадміністрацією та зареєстрованого у книзі реєстрації під №887 від 12.02.1997 р., належала [PERSON], що померла [INFO] р., у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] р.. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є сином [PERSON], який проживав разом із нею на дату її смерті та прийняв спадщину. Як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] позивач вчасно подав заяву про прийняття спадщини, однак, оформити свідоцтво про право на спадщину не зміг, оскільки втрачено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), а також внаслідок помилкового запису у свідоцтві про народження [PERSON] відомостей про його матір як [PERSON], а не як [PERSON], оскільки батьки [PERSON] у шлюбі не перебували, а тому [PERSON] не змінювала прізвища на [PERSON]. Представник позивача в судових засіданнях позов підтримував з аналогічних мотивів. Стверджував, що позивач прийняв спадщину, вчасно звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду 24.03.2017 р. подав заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі та без участі позивача, просив позов задоволити. Крім того, просив при винесенні рішення повернути надмірно сплачений судовий збір. Відповідач довідкою №953 від 26.12.2016 р. позов визнав, просив розглядати справу у відсутності представника. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Довідкою від 27.12.2016 р. №99-2221-99.1-3452/0/28-1 стверджує про належність [PERSON] права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого Ярмолинецькою райдержадміністрацією та зареєстрованого у книзі реєстрації під №887 від 12.02.1997 р. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. [INFO] р. у віці 84 роки у с. Москалівка померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 01.02.2000 р. Зазначеній особі Ярмолинецької райдержадміністрацією було видано сертифікат на земельну частку (пай) [NUMBER], зареєстрований у книзі реєстрації під №887 від 12.02.1997 р. на право на земельну частку (пай) розміром 2,16 умовних кадастрових гектарів, розташовану на землях Москалівської сільської ради, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру в Ярмолинецькому районі від 27.12.2016 р. №99-2221-99.1-3452/0/28-1. Позивач покликається на те, що [PERSON] є сином [PERSON]. Однак, у свідоцтві про народження [PERSON] [NUMBER] від 07.02.1980 р. його матір'ю вказано [PERSON]. Про те, що прізвище матері у свідоцтві про народження [PERSON] зазначено помилково, свідчать довідки Москалівської сільської радим №751 від 06.10.2016 р., №922 від 09.12.2016 р., у яких зазначено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], та проживала разом із ним; а також письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] від 26.01.2017 р. Зазначений факт також визнаний відповідачем довідкою №953 від 26.12.2016 р.. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно і ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР в редакції, чинній на дату смерті [PERSON], для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом вступу у володіння, оскільки був зареєстрований та проживав разом із нею на дату її смерті, що підтверджується довідками Москалівської сільської ради №751 від 06.10.2016 р., №922 від 09.12.2016 р.. Доказів існування інших спадкоємців відповідної черги суду не надано. Однак, свої права на земельну частку (пай) [PERSON] за життя не оформив. Заповітом, посвідченим 13.02.2001 р. секретарем виконкому Москалівської сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за №55, [PERSON] заповів усе своє майно доньці - [PERSON]. На день смерті спадкодавця заповіт не змінено та не відмінено. [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.07.2016 р.. Позивач вчасно звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, 07.10.2016 р. була заведена спадкова справа №226/2016, що підтверджується інформаційними довідками від 14.03.2017 р. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно позивач не змогла у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа про належність спірного майна спадкодавцю, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 20.01.2017 р. №17/02-14. Жодних доказів належності спірного майна іншим особам суду надано не було. Доказів переходу права на пай іншим особам суду не надано. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ст. 1217 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у зв'язку із чим, згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. Клопотання позивача про повернення зайво сплаченої суми судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає задоволенню, оскільки при подачі позову ним було подано докази сплати судового збору в сумі 960 грн., що підтверджується квитанціями № 43 та №44 від 26.01.2017 р., № 138 від 27.01.2017 р., тоді як згідно уточненої позовної заяви, що була подана позивачем 27.01.2017 р., позивач зменшив кількість позовних вимог, і йому необхідно повернути зайво сплачений судовий збір у сумі, що складає 320 грн.

Outcome: approved