Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що відповідно до укладеного договору від 05.09.2007 року №CSA0G100000065 позивач зобовязувався надати відповідачу кредит у розмірі 12000 дол. США, на термін до 05.09.2027 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому вказаним договором. Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 12.06.2015 року має заборгованість на суму 24839,94 дол. США. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із договору кредиту від 05.09.2007 року №CSA0G100000065 судом вбачається, що відповідач по справі зобовязувався сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п. 7.1, 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3., 3.1 та 3.2 даного договору. Сплатити банку винагороду згідно п.п. 7.1 та 6.2 даного договору та погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строках, передбачених п. 7.1 та 6.2 вказаного договору. Судом встановлено, що відповідач по справі погодився із умовами вказаного договору, про що свідчить його підпис на ньому. Як вбачається судом відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 12.06.2015 року, відповідно до розрахунку суми заборгованості наданої позивачем, відповідач має заборгованість - 24839,94 дол. США, яка складається з наступного: 11511,67 дол. США заборгованість за кредитом; 5788,36 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом; 835,76 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом; 5509,97 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 11,89 дол. США штраф (фіксована частина); 1182,29 дол. США штраф (процентна складова). Згідно ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операції з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у іноземній валюті. Суд переконався, що у позивача по справі наявна відповідна банківська ліцензія та відповідний письмовий дозвіл на здійснення валютних операцій, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст.. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобовязання за даним договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved