Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 16.06.2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 58 972,52 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач порушив умови Угоди, грошові кошти для погашення заборгованості кредитом, відсотками не надає. Таким чином, в зв'язку із порушенням умов договору, станом на 05.05.2016р. відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 57 215,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 920,78 грн., заборгованість по пені та комісії - 18 309,04 грн., штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 6 055,06 грн., а всього заборгованість складає 90 500,73 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на письмові заперечення, в яких зазначав про те, що [PERSON] не отримувала грошові кошти, які позивач намагається стягнути, натомість останній надав кредитний ліміт на погашення кредиту, щодо стягнення якого вже було винесено рішення Шевченківськім районним судом м. Києва від 12.06.2015р., яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2016р., а тому розмір позовних вимог повинен бути зменшений на стягнуту за цим рішенням суму 34 812,23 грн. Крім того, звертав увагу суду на вимогу позивача щодо стягнення заборгованості по комісії за користуванням кредитом та пені у розмірі 18 309,04 грн. Так, у наданому Банком розрахунку не розмежовано, який саме розмір пені вимагається ним до стягнення та за який саме період він виник, а також не зазначено яка сума комісії нарахована позивачем та за які саме послуги банку. У Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості від 16.06.2015 року відсутні будь-які згадки про нарахування по комісії за користування кредитом. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 11.04.2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг, згідно умов якого Банк видав останній кредитну картку, відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України. В зв»язку з невиконанням [PERSON] своїх обов»язків за кредитним договором, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.06.2015 року було стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі - 34812,23 грн. та судовий збір в розмірі - 348,12 грн., яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.03.2016р. залишено без змін. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов і правил, Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи на невиконані зобов'язання перед Банком. В зв'язку з чим, 16.06.2015 року між ПАТ Комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 58 972,53 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, на строк 36 місяців, з 16.06.2015 року по 30.06.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 2 139,52 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається з заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрат згідно з Умова та правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.06.2018 року. (п.2.1. Генеральної угоди а.с. 5). При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку становить собою Договір про надання кредиту, про що свідчить підпис [PERSON] на даній заяві. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил, відповідач [PERSON] зобов'язувалась погашати заборгованість по Кредиту, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення своїх зобов'язань та правил, відповідач кредит не повертала у повному обсязі. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 05.05.2016 року заборгованість відповідача по кредиту - 57 215,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 920,78 грн.; заборгованість по пені та комісії - 18 309,04 грн., штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 6 055,06 грн., а всього заборгованість складає 90 500,73 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконала зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. За умовами п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно п. 2.2 Генеральної угоди передбачено, що згідно ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, зазначених в даній Генеральній угоді, Умовах та правилах, більше ніж на 31 день, по зобов'язанням строк виконання яких не настав, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 6 055,06 грн. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушила свої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з неї кредитні кошти, проценти та штраф (п. 2.2. Генеральної угоди) у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України. Щодо стягнення заборгованості по пені та комісії, то суд вважає зазначити наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція взаємоузгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові суду від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, що у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обов'язковим для застосування усіма судами України. Таким чином, враховуючи, що штраф та пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є неможливим. Отже, в силу ст. 549 ЦК України та з огляду на те, що за невиконання зобов'язань за кредитним договором в даному випадку з Відповідача вже стягнуто штраф, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення пені. Крім того, як вбачається зі змісту укладеної між сторонами Генеральної угоди від 16.06.2015р, остання не містить будь-яких посилань на застосування такої цивільної-правової відповідальності до позичальника, як сплата комісій за користування кредитом. Банком з цього приводу жодних обґрунтованих пояснень суду надано не було, нараховані суми не знайшла свого підтвердження, в зв'язку з чим суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Більш того, порядок їх нарахування не визначений як в позовній заяві, так і комісія відсутня у інших розрахунках боргу до позову. У відповідності до ч. 3 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи невиконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з нього заборгованість за тілом кредиту в розмірі - 57 215,85 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8920,78 грн., штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 1 648,01 грн., а всього - 72 191,63 грн. Згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача кошти судового збору в сумі - 1378,00 грн., що визначені пропорційно до задоволеної суми позовних вимог.

Outcome: partial