Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Надра» 12.03.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 874 775,81 грн. та судового збору у розмірі 3 654 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 06.07.2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 05/07/2007/840-К/367, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у розмірі 198 000 дол. США, строком з 06.07.2007 року по 05.07.2034 року, зі сплатою 12,49 % річних, які нараховуються на залишок заборгованості. Відповідно до положень зазначеного кредитного договору [PERSON] зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та комісію у встановлені договором строки. Наданий позичальникам кредит був забезпечений порукою [PERSON] про що між нею та Банком був укладений договір поруки, за яким вона перед Банком несе солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за вказаним кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитними договором виконав належним чином та надав [PERSON] кошти, які зазначені у кредитному договорі. В свою чергу [PERSON] не дотримується умов кредитного договору у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 01.04.2013 року, виникла заборгованість у розмірі 2 874 775,81 грн.. У зв'язку з цим Банк направляв [PERSON] та [PERSON] претензії-вимоги щодо погашення заборгованості, які залишилася поза їх увагою та заборгованість так і не була погашена. В судове засідання 05.11.2014 року представник позивача ПАТ «КБ «Надра» - Храпенко С.В. (діє на підставі довіреності від 21.11.13), але 06.08.2014 року надав до суду заяву в якій зазначив, що просить розглядати справи за його відсутністю на підставі наявних матеріалів, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. При цьому, представник позивача був присутній у судовому засіданні 25.06.2014 року, в якому представник відповідачки зазначив, що відповідачка договору поруки не підписувала та не має по ньому відповідати. В судове засідання з'явився представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 11.06.14), який позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що відповідачка [PERSON] з позичальником [PERSON] не знайома, будь-яких договорів в забезпечення його зобов'язань за кредитним договором не підписувала та відповідно не визнає їх. Крім того, позивачем до позову а також за весь час розгляду справи так і не було надано договір поруки, за яким відповідачка виступила поручителем та поручилася за виконання боргових зобов'язань відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку (згідно ч.5 ст.74 ЦПК України), поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача [PERSON] та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ст. 169 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника відповідачки [PERSON], дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає часковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Надра» (надалі позивач, кредитор, позичальник) та [PERSON] (надалі відповідач, боржник, позичальник) був укладений Кредитний договір № 05/07/2007/840-К/367 (надалі - кредитний договір), відповідно до якого Банк надав позичальнику грошові кошти (кредит) в іноземній валюті у сумі 198 000 дол. США, строком з 06.07.2007 року по 05.07.2034 року, зі сплатою (згідно п. 1.3..1 договору) процентної ставки у розмірі 12,49 % річних за користування кредитом (а.с.12-13). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору позичальник був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Відповідно до п. 1.2. ПАТ «КБ «Надра» вбачається, що ПАТ «КБ «Надра» продовжує свою діяльність в результаті зміни найменування ВАТ «КБ «Надра» та приведення його статуту у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства», відповідно до наказу тимчасового адміністратора № 52 від 26.01.2011 року, ПАТ «КБ «Надра» є правонаступником прав та обов'язків ВАТ «КБ «Надра» (оборот а.с.22). Відповідно до положень зазначеного кредитного договору позивач зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти, які зазначені в кредитному договорі, а позичальник зобов'язався повертати отриманий кредит, сплачувати нараховані відсотки та інші платежі у встановлені кредитним договором строки. З позову вбачається, що позивач умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, позичальник (майновий поручитель) укладає з Банком договір іпотеки земельної ділянки площею 0,15 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно п. 2.4. кредитного договору в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, Банк укладає в день укладання цього договору з [PERSON] договір поруки. Згідно п. 3.3.1., п. 3.3.2. та п. 3.3.3 кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п.п. 1.3.1., 1.3.2. цього договору платежі шляхом здійснення перерахування щомісячних мінімально-необхідних платежів у розмірі 2 165 дол. США з 1 по 5 число поточного місяця. Відповідно до п. 4.2.4. кредитного договору Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3. кредитного договору. Згідно п. 5.3.2 та п. 4.3.3. кредитного договору позичальник зобов'язаний суворо дотримуватись положень цього договору, договору визначеного п. 2.1. цього договору та сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.3.2, 3.3.3. цього договору. Згідно п. 4.3.4. кредитного договору позичальник зобов'язаний у випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим договором, сплатити Банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1.-5.2. цього договору. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначених у п. 3.3.3. цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.3.5. цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. З позову вбачається, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, не здійснює відповідні платежі щодо погашення кредиту та не з'являється до позивача у зв'язку з вирішенням питання щодо погашення заборгованості за наданим йому кредитом. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] перед позивачем, станом на 01.04.2013 року, виникла прострочена заборгованість, загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, складає 2 874 775 (два мільйони вісімсот сімдесят чотири тисячі сімсот сімдесят п'ять) гривень 81 копійка, з яких: - заборгованість за кредитом - 197 074 дол. США, що за курсом НБУ станом на 01.04.13 р. еквівалентно 1 575 218,32 грн.; - заборгованість по відсотках - 124 970,87 дол. США, що за вказаним курсом еквівалентно 998 892,16 грн.; - пеня за прострочення сплати кредиту - 17 816,06 дол. США, що за вказаним курсом еквівалентно 142 403,93 грн.; - штраф за порушення умов договору - 19 800 дол. США, що за вказаним курсом еквівалентно 158 261,40 грн.. Розрахунок заборгованості зазначений у позові та доданий до матеріалів справи (а.с.2,10-11). З вказаного розрахунку вбачається, що в останнє погашення заборгованості за кредитним договором здійснено [PERSON] 30.09.2008 року, після чого платежі припинились. Позивачем у позові зазначено, що в забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором, між Банком та [PERSON] (надалі відповідачка) був укладений Договір поруки № б./н. від 06.07.2007 року (надалі договір поруки), відповідно до якого відповідачка виступила поручителем та поручилися перед Банком солідарно відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору. При цьому, позивачем до матеріалів позову не додано зазначений договір поруки. Відповідачка не визнає себе належним відповідачем у цій справі та заперечує проти висунутих до неї, як до поручителя [PERSON], позовних вимог на підставі того, що вона ніяких договорів поруки в забезпечення боргових зобов'язань відповідача [PERSON] не підписувала та не укладала, про що зазначила у письмових запереченнях (а.с.42-43). Для з'ясування того, чи був укладений між позивачем та відповідачкою зазначений договір поруки, суд ухвалою від 25.06.2014 року ухвалив витребувати у позивача оригінал зазначеного договору поруки та надати його до 28.08.2014 року (а.с.49 та оборот 49). Однак, до зазначеного часу з боку позивача вказаний договір поруки наданий до суду не був. У зв'язку з цим, суд 28.08.2014 року повторно направив позивачу для виконання копію зазначеної ухвали, яку позивач отримав 20.10.2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.73). Проте, позивачем так і не було надано суду зазначений договір поруки. У зв'язку з вищенаведеним та враховуючи заперечення відповідачки суд приходить до висновку про те, що позивачем не додано доказів в підтвердження того, що між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено Договір поруки № б./н. від 06.07.2007 року, відповідно до якого відповідачка виступила поручителем та поручилися перед Банком солідарно відповідати за невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору № 05/07/2007/840-К/367 від 06.07.2007 року. Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ніяких інших доказів щодо підтвердження поручительства відповідачки з боку позивача також надано не було. За таких обставин суд вважає, що в цій частині позов є необґрунтованим у зв'язку з чим необхідно відмовити позивачу у задоволення позовних вимог, заявлених до відповідачки [PERSON] з підстав їх недоведеності. Судом встановлено, що п. 5.1. та п. 5.2. кредитного договору передбачено у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором стягнення з позичальника на користь Банка пені та штрафу. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. На підставі вищезазначеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу, заявлені обґрунтовано. Також судом встановлено, що позивач направляв відповідачам Досудові вимоги за Вих. №№ 118 та 119 від 13.02.2014 року (а.с.14-15) щодо погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується поштовими квитанціями щодо сплати цих поштових відправлень (а.с.17). Однак, зазначені вимоги залишилися поза увагою відповідачів та заборгованість за кредитним договором погашена не була. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На момент розгляду справи доказів погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду не має. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості, яка виникла у нього за кредитним договором, обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цих договорів та ст. 1050 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Також, у вказаній постанові зазначено, що відповідно до статті 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином вбачається, що Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні, що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 2605 від 02.08.2013 року на суму 3 441 грн. та № 132829962 від 26.02.2014 року на суму 213 грн. (а.с.6,8). Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають ці судові витрати. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial