Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на причіп - самоскид марки 8551, 1987 року випуску, шасі (рама) № 5910, реєстраційний номер [NUMBER], стверджуючи, що 10 квітня 2018 року він надав своєму знайомому [PERSON] у тимчасове безоплатне користування вище вказаний причіп самоскид, строк користування ним був визначений у один тиждень, але, після сплину строку користування відповідач відмовився повернути йому причіп самоскид, мотивуючи своє рішення тим, що, начебто, відповідно до даних технічного паспорту власником причіпа є не позивач, а інша особа. За ствердженням позивача, саме він є власником причіпа - самоскида марки 8551, 1987 року випуску, шасі (рама) № 5910, реєстраційний номер [NUMBER], оскільки 22 січня 1998 року між ним та АТ «Райагробуд» був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого акціонерне товариство продало позивачу вище вказаний причіп, він є добросовісним набувачем, вважає, що право власності на причіп самоскид виникло у нього саме в день його купівлі. В звязку з тим, що його право власності на причіп самоскид оспорюється, він змушений звернутися до суду з позовом, надав суду заяву, в якій свої заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач до судового засідання не зявився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій позов визнав, просить розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до виписки із протоколу засідання правління АТ «Райагробуд» від 22 січня 1998 року, було прийнято рішення про реалізацію автомобіля КамАЗ 5511 (самоскид), д/н 85-04 ОДП № двигуна 315166 № шасі 318168, завод виготовлювач Нєфтєкамський, рік випуску 1988, з причепом 8551 (самоскид), д/н [NUMBER], рік випуску 1987, № шасі 5910 з метою погашення заборгованості до бюджету та вирішення позовних вимог Балтського районного суду про виплати заробітних плат працівникам. Вказаний автомобіль та причіп були продані [PERSON], що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 06.04.1998 року, платіжним дорученням № 62. Відповідно до ст. 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, тобто, право власності на спірний причіп виникло у позивача саме 6 квітня 1998 року, при цьому, те, що позивач не здійснив державної реєстрації причепу на своє імя не впливає на його право власності. Крім того, законодавство України не містить жодної вказівки власне на реєстрацію права власності на транспортні засоби, а лише говорить про державну реєстрацію самих транспортних засобів. Як встановлено ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з вище наведеного, суд вважає, що позивач є добросовісним набувачем, набув право власності на причіп самоскид на законних підставах, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, і має законне право володіти, користуватися, розпоряджатися придбаним вище вказаним причепом - самоскидом. На підставі викладеного,

Outcome: approved