Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладений договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12.08.2008 з наступними змінами та доповненнями до нього. У відповідності до умов кредитного договору позивач надав кредитну лінію відповідачу у розмірі 50 000 000 грн., а відповідач зобов'язувався повернути його в повному обсязі та оплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно п. 1.2. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язується повернути кредит в повному обсязі в валюті кредиту в строк до 12 травня 2012 року на рахунок в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК». Станом на 01.02.2013 відповідачем [PERSON] не виконанні зобов'язання за кредитним договором, та існує заборгованість у розмірі 72 699 337,31 гривень. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та позивачем від 12.08. 2008 було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач [PERSON] зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та позивачем від 12 серпня 2008 року було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач [PERSON] зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором . Тому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 72 699 337,31 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 72 699 337,31 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] солідарно з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії у розмірі 72 699 337,31 гривень. Також судовий збір солідарно. В ході судових засідань позивач змінював позовні вимоги, згідно останніх уточнень та доповнень просив прийняти уточнення, оскільки в прохальній частині замість помилково вказаного договору про відкриття кредитної лінії №451-001/08Ф від 27 лютого 2008 вказаний договір про відкриття кредитної лінії №451-006/08Ф від 12 серпня 2008 та просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість у розмірі 84 140 908,31 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованість у розмірі 84 140 908,31 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] солідарно з [PERSON] заборгованість у розмірі 84 140 908,31 гривень. Стягнути з відповідача [PERSON] солідарно з [PERSON], [PERSON] сплачені судові витрати у сумі 3441,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, та заявила зустрічний , посилаючись, на те, що Договором про відкриття кредитної лінії №451-006/08Ф від 12 серпня 2008 року сторони визначилися, що на їх відносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Договором про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від та договором від 27.11.2009 «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф виключно встановлено лише відповідальність позичальника, але жодним чином не передбачено відповідальність Банку. Договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф банком включені умови, які є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. 27.11.2009 Позивач та відповідач [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії №451-006/08Фт від 12 серпня 2008 року. У договорі cторони визначилися, що на їх відносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». У Договір банком включені умови, які є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Зокрема, в договір включені умови щодо надання банку права розірвати договір з позичальником на власний розсуд, позичальнику (споживачеві) таке право не надається; встановлення обов'язкових для позичальника (споживача) умов, з якими він не мав можливості ознайомитися перед укладенням договору. На розмір пені, який визначено договором про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12.08.2008 р. та договором від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» - п. 9.1. договору про відкриття кредитної лінії передбачено, що за порушення строків повернення кредиту або погашення чергової частини кредиту згідно графіку зменшення ліміту кредитування та/або внесення відсотків за користування кредитом, позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочки в розмірі подвійної відсоткової ставки, вказаної в п. 1.2. даного договору, від суми заборгованості за весь період прострочки (п. 1.2. договору про відкриття кредитної лінії № -006/08Ф від 12.08.2008 встановлено 19% річних; п. 9.1. договору від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» передбачено, що за порушення строків повернення кредиту або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2. даного договору від суми заборгованості за весь період прострочення (п. 1.2. договору від 27.11.2009 р. встановлено з 12 серпня 2008 р. по 27 листопада 2009 р. 19% річних, з 27 листопада 2009 р. по 12 серпня 2010 р. - 22% річних). Вважає, що такий розмір пені с несправедливим та непомірно високим для позичальника, при несвоєчасному поверненні кредитних коштів позичальник повинен чувати банку 38% річних пені + 19% річних за користування кредитом = 57% з 12 квітня 2008 р. по 12 серпня 2010 р., 44% річних пені + 22% річних за користування кредитом = 66% з 27 листопада 2009 р. по 12 серпня 2010 р. Тому просила визнати договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12.08.2008 р. та договір від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» (викладення договору в новій редакції) недійсними. Застосувати наслідки недійсності договору про відкриття кредитної лінії № 451 -006/08Ф від 12.08.2008 р. та договору від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.», а саме: зобов»язати кожну зі сторін зазначених договорів повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання даних договорів. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та заявила зустрічний позов, посилаючись, на те, що в договорі поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р., договорі про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12.08.2008 р., договорі від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р.- відсутній строк, після закінчення якого порука припиняється. У вищенаведених договорах: в договорі поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р., п. 4.1. договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 12 серпня 2013 р.; в договорі від 11.02.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 5 08Ф-2 від 12 серпня 2008 р., п.1.2. викладено п. 4.1. у новій редакції - договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 12 травня 2014 р.; в договорі від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451 -006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р., п.1.2. викладено п. 4.1. у новій редакції - договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 12 травня 2015 р.». В договорі поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р. від 11.02.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф- 12 серпня 2008 р.; договорі від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р. строк у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦКУ. після закінчення якого порука припиняється, а визначено термін: до 12 серпня 2013 р.. 12 травня 2014 р.; до 12 травня 2015 р. В цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. ст. 559 ЦКУ про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. П. 4.1. вищевказаного договору визначено, що кредит підлягає поверненню в строк до 12 серпня 2010 р. Позовна заява до відповідача [PERSON] подана до суду 13.06.2013 р., вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦКУ шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання до 12 серпня 2010 р. В даному випадку договором про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф та договором «Про внесення змін та доповнень до про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» виключно встановлено лише відповідальність позичальника (у вигляді різноманітних зобов'язань, сплати процентів, штрафних санкцій але жодним чином не передбачено відповідальність Банку. Договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф банком включені умови, які є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. п. 9.9. договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов п. 6.1.10 даного договору, в частині письмового погодження з банком умов договору страхування, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами збільшується на 5 (п'ять) відсотків річних. 27.11. 2009 Позивач та відповідач [PERSON] уклали договір про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії №451-006/08Фт від 12 серпня 2008 року. У відповідному договорі позивач (Банк) та відповідач визначилися, що на їх відносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: У Договір банком включені умови, які є несправедливими, скільки всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. п. 9.1. договору від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» передбачено, що за порушення строків повернення кредиту або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2. даного договору від суми заборгованості за весь період прострочення (п. 1.2. договору від 27.11.2009 р. встановлено з 12 серпня 2008 р. по 27 листопада 2009 р. 19% річних, з 27 листопада 2009 р. по 12 серпня 2010 р. - 22% річних). Вважає, що такий розмір пені є несправедливим та непомірно високим для позичальника, при несвоєчасному поверненні кредитних коштів позичальник повинен сплачувати банку 38% річних пені + 19% річних за користування кредитом = 57% з 12 квітня 2008 р. по 12 серпня 2010 р., 44% річних пені + 22% річних за користування кредитом = 66% з 27 листопада 2009 р. по 12 серпня 2010 р. Тому просила визнати поруку, визначену: договором поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р.; договором від 11.02.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р.; договором від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р., припиненою. Визнати договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12.08.2008 р. та договір від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» недійсними. Застосувати наслідки недійсності договору про відкриття кредитної лінії № 451-306/08Ф від 12.08.2008 р. та договору від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.», а саме: зобов'язати кожну зі сторін зазначених договорів повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання даних договорів. Судові витрати покласти на позивача. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала та заявила зустрічний , посилаючись, на те, що в договорі поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 серпня 2008 р.; договорі про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 для 2008 р.; договорі від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 серпня 2008 р. відсутній строк, після закінчення якого порука припиняється. У вищенаведених договорах:в договорі поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 серпня 2008 р. - договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до 12 серпня 2013 р.»;в договорі від 11.02.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 506/О8Ф-1 від 12 серпня 2008 р., п.1.2. викладено п. 4.1. у новій редакції - договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 12 травня 2014 р.»; в договорі від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 серпня 2008 р., п.1.2. викладено п. 4.1. у новій редакції - договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до 12 травня 2015 р.». В договорі поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 серпня 2008 р., в договорі від 11.02.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-зід 12 серпня 2008 р.; договорі від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-1 від 12 серпня 2008 р. відсутній строк у розумінні ч. 4 ст. 559 ЦКУ, після закінчення якого порука припиняється, - визначено термін: до 12 серпня 2013 р., 12 травня 2014 р.; до 12 травня 2015 р. В цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. ст. 559 ЦКУ про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. П. 4.1. вищевказаного договору визначено, що кредит підлягає поверненню в строк до 12 серпня 2010 р. Позовна заява до відповідача [PERSON]. подана до суду 13.06.2013 р., вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦКУ шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання до 12 серпня 2010 р. Договором про відкриття кредитної лінії №451-006/08Ф від 12 серпня 2008 року позивач та відповідач [PERSON] визначилися, що на їх відносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». В даному випадку договором про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф та договором «Про внесення змін та доповнень до про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» виключно встановлено лише відповідальність позичальника (у вигляді різноманітних зобов'язань, сплати процентів, штрафних санкцій але жодним чином не передбачено відповідальність Банку. Договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф банком включені умови, які є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Сторони уклали договір про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії №451-006/08Фт від 12 серпня 2008 року. У відповідному договорі позивач (Банк) та відповідач визначилися, що на їх відносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», а саме: п. 1.1. договору передбачено, що банк надає позичальнику кредит в національній валюті на загальну суму 50 000 000 гривень для споживчих .її. а також з метою сплати страхових платежів відповідно до договорів страхування заставного майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.10 договору; У договір банком включені умови, які є несправедливими, скільки всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Також розмір пені вважає несправедливим та непомірно високим для позичальника, при несвоєчасному поверненні кредитних коштів позичальник повинен чувати банку 38% річних пені + 19% річних за користування кредитом = 57% з 12 квітня 2008 р. по 12 серпня 2010 р., 44% річних пені + 22% річних за користування кредитом = 66% з 27 листопада 2009 р. по 12 серпня 2010 р. П. 9.1. договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12.08.2008 та п. 9.1. договору від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» не відповідають вимогам чинного законодавства та порушують їх, оскільки встановлюють жорсткі обов'язки споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; порушують принцип рівності сторін договору, учасником якого є позичальник (відповідач), оскільки кредитними договорами між сторонами виключно встановлено лише відповідальність позичальника, але жодним чином не передбачено відповідальність банку. Тому просила визнати поруку, визначену: договором поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р. ; договором від 11.02.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р.; договором від 12.05.2011 р. про внесення змін та доповнень до договору поруки № 451-006/08Ф-2 від 12 серпня 2008 р., припиненою. Визнати п. 9.1. договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12.08.2008. 10) та п. 9.1. договору від 27.11.2009 р. «Про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 р.» недійсними. Судові витрати покласти на позивача. Представник позивача зустрічні позови не визнав.. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи позов ПАТ КБ «Правекс-Банк» задовольняє частково а з зустрічному відмовляє з таких підстав: Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладений договір про відкриття кредитної лінії № 451-006/08Ф від 12 серпня 2008 року з наступними змінами та доповненнями до нього. У відповідності до умов кредитного договору позивач надав кредитну лінію відповідачу у розмірі 50 000 000 грн., а відповідач зобов'язувався повернути його в повному обсязі та оплатити відповідну плату за користування кредитом. Відповідно п. 1.2. кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язується повернути кредит в повному обсязі в валюті кредиту в строк до 12 травня 2012 року на рахунок в ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК». Згідно п. п. 4.1, 4.2, 6.1.1, 6.1.2 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язується своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування ним. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Обов'язок з повернення процентів за кредитом встановлено статтею 1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. 9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або внесення процентів за користуванням кредитом банк нараховує позичальнику пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної процентної ставки вказаної в пункті 1.2 кредитного договору від суми заборгованості за весь період прострочки. На даний час не виконанні зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 77 441 744, 01 гривень, а саме: заборгованість по кредиту: 50 000 000,00 гривень; заборгованість по відсоткам: 3 492 418 ,59 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту 22037383, 04 гр., пеня за несвоєчасне погашення процентів 1 1911 942, 38 гр. Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд стягує на користь позивача 77441744 , 01 гр. в решті відмовляє, оскільки вимоги позивача про стягнення пені за три роки, а також стягнення , які вимагає позивач мають потрійний характер, що протирічить вимогам діючого законодавства . У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та позивачем від 12 серпня 2008 року було укладено договір поруки № 451-006/08Ф-2. Відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач [PERSON] зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12 травня 2012 року у розмірі 50 000 000,00 гривень та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно пункту 4.1 договору поруки, вона дії до 12 травня 2015 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між [PERSON] та позивачем від 12 серпня 2008 року було укладено договір поруки № 451-006/08Ф-1. Відповідно до п. 1.1. договору поруки відповідач [PERSON] зобов'язується нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання у повному обсязі зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12 травня 2012 року у розмірі 50 000 000,00 гривень та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Згідно пункту 4.1 договору поруки, вона дії до 12 травня 2015 року. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. За загальним правилом ч. З ст. 215 ЦКУ, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин); згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦКУ вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору для забезпечення зобов'язань по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за несвоєчасну сплату відсотків та несвоєчасне повернення кредиту, штрафу за нецільове використання кредиту, а також по відшкодуванню збитків у зв'язку з порушенням даного договору, позичальник чи його майновий поручитель передають в заставу Банку належне їм на праві власності майно. З урахуванням того, що засобом забезпечення виконання зобов'язання за договором є застава у формі іпотеки, на правовідносини пов'язані із заставним нерухомим майном поширюються норми Закону України «Про іпотеку». В аналізі судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) Верховним Судом України висловлена позиція: «ураховуючи, що окремі види правовідносин з участю споживачів регулюються й спеціальними законами України (наприклад, страхування, перевезення, фінансові послуги, житлово-комунальні послуги тощо), Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується в частині, не врегулюваній спеціальним законом». Отже, до правовідносин, які виникають із страхування переданого в іпотеку майна повинен застосуватись Закон України «Про іпотеку», а не Закон України «Про захист прав споживачів». Відповідно до статті 8 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержатель. З урахуванням того, що обов'язок страхування переданого в іпотеку майна передбачений в іпотечних договорах, положення договору про обов'язковість страхування переданого в заставу майна не суперечать Закону Україну «Про захист прав споживачів», а викликані необхідністю виконання вимог Закону України «Про іпотеку». Також, відповідно до пункту 1.1 договору банк надає позичальникові кредит в національній валюті на загальну суму 50000000,00 гривень для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових внесків згідно з договорами страхування заставного майна, укладання яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог п.6.1.10 договору. Тобто, окрім споживчих цілей, видача коштів відповідно до кредитного договору була також спрямована на проведення страхування заставного майна, а тому пункти 1.6, 6.1.10, 6.1.11 договору, якими передбачено проведення страхування заставного майна, цілком відповідають цілям самого кредитування. Відповідачі також посилаються на дискримінаційні умови зміни відсоткової ставки, але в редакції пункту 1.3. кредитного договору, викладеній 10.11.2011 в договорі про внесення змін та доповнень до кредитного договору №451-006/08Ф від 12 серпня 2008 року, сторони домовились, що у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України відкладальною обставиною є зобов'язання позичальника належним чином виконувати свої кредитні зобов'язання згідно даного договору, а саме: стосовно строків сплати відсотків та повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту в повному обсязі та/або погашення чергової частини кредиту згідно графіку погашення кредиту, у разі невиконання даної умови, сторони погодили, що розмір відсоткової ставки складатиме 22 (двадцять два) відсотки річних. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється з дати настання такої обставини без додаткового підписання договорів про внесення змін і доповнень до даного договору. Таким чином, зміна відсоткової ставки є відкладальною обставиною в значенні статті 212 ЦК України, відповідно до якої особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Такою відкладальною обставиною є невиконання умов договору, про що сторони досягли згоди підписуючи договір про внесення змін і доповнень. Так само, відкладальною обставиною є передбачене в пункті 9.9 кредитного договору збільшення відсоткової ставки на 5 відсотків річних в разі не виконання позичальником умов пункту 6.1.10 даного договору, в частині письмового погодження з ґанком умов договору страхування. Зазначена норма договору жодного разу не була застосована банком. Будь-якої дискримінація, у значенні пункту 4 частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»,в зазначених умовах кредитного договору не має. Тобто в судовому засіданні нічим не обґрунтована твердження відповідачів про несправедливість пунктів 9.1, 9.5, 9.6, 9.7, 9.8, 9.10 Кредитного договору, якими передбачена відповідальність Позичальника за невиконання договірних зобов'язань. Так, пунктом 9.1. кредитного договору встановлена пеня за невиконання договірних зобов'язань, можливість застосування якої як засобу забезпечення виконання зобов'язання передбачена статтею 549 ЦК України. В позовній заяві відсутнє нормативне обґрунтування недійсності пункту 9.1 Кредитного договору. Окремо слід зазначити про пункт 9.10. Кредитного договору, яким передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником умов даного договору Позичальник несе відповідальність незалежно від його вини. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Пунктом 4 постанови Пленум вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 висловлена правова позиція, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Оспорювані договори поруки містять конкретну дату з настанням якої закінчується його діяти, а тому, порука продовжує діяти. Це також закріплено в ст..530 ЦК України відповідно до якої, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, (у відповідності до ч. 1 ст. 1047 ЦК України кредитний договір укладено у письмовій формі). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. (Так внаслідок укладення кредитного договору позивач отримав від відповідача кредит у розмірі 50000000,00 грн., внаслідок чого настали наслідки, передбачені договором). Таким чином, при укладенні кредитного договору сторонами повністю були дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, а як наслідок відсутні підстави для визнання договору про відкриття кредитної лінії №451-005/08Ф від 12 серпня 2008 року із усіма змінами та доповненнями) недійсним, що передбачені ст. 215 ЦК України. Частиною першою статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, настання відповідальності без вини можливе, за умови включення такого положення до договору, що й було зроблено. Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Відповідно до пунктів 10.8 та 10.10 кредитного договору позичальник підтвердив, що шляхом укладання та підписання кредитного договору він підтвердив факт письмового повідомлення його банком про умови надання кредиту, а також про всі збори, відсотки, тарифи, комісії та інші елементи вартості кредиту по даному договору згідно пункту 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та факт ознайомлення зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже представники відповідачів не довели тих обставин на які посилалися як на підставу своїх заперечень та вимог, не надали докази в обґрунтування своїх вимог , не спростували тих обставин на які посилається представник позивачка в обґрунтування своїх вимог, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представникам відповідача їх права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача, та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial