Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, згідно якого звільнити з-під арешту квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]), накладеного, як на майно боржника [PERSON], згідно Постанови про арешт майна серії АА № 250438 від 16 жовтня 2009 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області. [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що Постановою ВДВС Харківського РУЮ Харківської області серії АА № 250438 від 16 жовтня 2009 року було накладено арешт на його майно, як боржника, у вигляді квартири, за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]) та оголошено заборону на її відчуження, що позбавляє його права на вільне володіння, користування та розпорядження майном, яке належить йому на праві власності, хоча на даний час у нього не існує будь-яких заборгованостей, а тому будь-яких підстав для подальшого знаходження майна під арештом немає. В звязку з вищевикладеним, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав. Представник відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Харківського відділення [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в судове засідання не зявився, але надав до суду відзив, згідно якого просить суд розглянути справу за його відсутністю та вважає зняття арешту з майна законним (а.с.27). Представник відповідача [PERSON] підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу за його відсутністю та позовні вимоги позивача підприємство визнає в повному обсязі (а.с.30). Представник третьої особи Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, згідно якої просить слухати справу за відсутністю представника виконавчої служби та прийняти рішення на розсуд суду (а.с.34). Позивач в судове засідання не зявився, але надав заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити (а.с.29). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ([ADDRESS]), що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації дослідного господарства 11 серпня 1999 року та рішенням Харківської міської ради № 338 від 22 травня 2013 року про зміну адреси (а.с.17, 23). Постановою ВДВС Харківського РУЮ Харківської області серії АА № 250438 від 16 жовтня 2009 року, було накладено арешт на майно [PERSON], як боржника, у вигляді квартири, за адресою: [ADDRESS] (колишня адреса: [ADDRESS]) та оголошено заборону на її відчуження, що підтверджується повідомленням Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області від 25.08.2015р. за № 34/6884 (а.с.7) та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна за № 42085420 від 11.08.2015р. (а.с.19). 12 серпня 2015 року, Позивач звернувся до Відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області з заявою про зняття арешту, у зв'язку з відсутністю будь яких заборгованостей, та виконавчих проваджень відносно нього та отримав відповідь від в.о. начальника відділу ВДВС Харківського РУЮ Харківської області, за № 34/6884, згідно якої на даний час, провести перевірку стосовно виконавчих проваджень не виявляється можливим, у зв'язку з трирічним терміном зберігання завершених виконавчих проваджень. З питання зняття арешту, йому було запропоновано звернутися до суду (а.с.18). Також, у відповідності до вищевказаної відповіді зазначено, що з 2008 року по 2012 рік, на виконанні у відділі перебували декілька виконавчих проваджень про стягнення боргів відносно Позивача на користь стягувачів та на підставі цього накладено арешт 16 жовтня 2009 року. В цей період, згідно даних ЄДРВП на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] суми боргу на користь ОКПТМ (теперішня назва КПТМ). Вказане виконавче провадження повернуто стягувачу у зв'язку з тим, що виконання рішення виконується шляхом стягнення суми боргу з солідарного співвідповідача. Крім того, на виконання до відділу ДВС надходив виконавчий документ № 2-483, виданий Харківським районним судом 15 жовтня 2008 року про стягнення з Позивача на користь АКБ «Укрсоцбанк» суми боргу. Станом на 21 серпня 2015 року за даними ЄДРВП у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження. На даний час, Позивач не має будь-яких заборгованостей в вищевказаних установах, що підтверджується довідкою, виданою [PERSON] підприємством теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації за № 4836 від 16 вересня 2015 року (а.с.9), та довідкою ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.1-186/96-16014 від 27 листопада 2014 року і за № 10.1-186/96-17716 від 05.10.2015р. (а.с.22, 33). У відповідності до ст. 319 Цивільного Кодексу України, власник має права користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, та вчиняти що до свого майна будь які дії, що не суперечать закону. Крім того, стаття 321 цього ж кодексу також зазначає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків встановлених законом. Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення, та накладається шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вище викладе, суд вважає, що необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки останній не має будь-яких заборгованостей. Судові витрати суд залишає за рахунок позивача у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved