Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

позивач подала до суду позовну заяву та просить визнати за нею право користування житловим приміщенням: житлова кімната 1-2, площею 12,30 кв.м., передпокій 1-4, площею 6,60 кв.м, веранда літ. «а», ганок літ. «а1» за адресою: [ADDRESS] , нарівні з співвласником будинку [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що житловий будинок [ADDRESS] на праві власності належить в Ѕ частині матері позивача - [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В. та в Ѕ частині [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 11 березня 2003 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району. Порядок користування будинком [ADDRESS] за вищевказаною адресою був визначений між попередніми співвласниками на підставі рішення суду, згідно якого кожному співвласнику було надано у володіння і користування частина спільного майна в натурі, яка відповідає частці у праві спільної часткової власності. Такий порядок користування вказаним житловим будинком є обов`язковим і для теперішніх власників. Отже, [PERSON] належить право користування наступними приміщеннями: житлова кімната 1-2, площею 12,30 кв.м., передпокій 1-4, площею 6,60 кв.м., веранда «а1» (в технічному паспорті «а»), ганок «а1», по надвірним будівлям: Ѕ частина паркану №1 та № 2, частина літньої кухні «Б» площею 13,63 кв.м., сарай «Е», сарай «Ж», земельна ділянка, площею 443,2 кв.м. зі сторони житлового будинку [ADDRESS] . Після укладання договору дарування, [PERSON] разом з позивачем та її малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , вселились до вищевказаного житлового будинку, де вони проживають однією сім`єю та ведуть спільне господарство. Також, [PERSON] зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація місця проживання позивача за вищевказаною адресою є неможливою без згоди іншого співвласника будинку - [PERSON] . Проте остання у будинку [ADDRESS] не проживає та її місцезнаходження не відомо. За вказаних обставин позивач не має можливості отримати згоду відповідача [PERSON] на реєстрацію свого місця проживання за вищевказаною адресою. На думку позивача, їй належить право користування Ѕ частиною житлового приміщення у житловому будинку [ADDRESS] за вищевказаною адресою нарівні із співвласником будинку - [PERSON] , що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 лютого 2020 року відкрито провадження по справі. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи сповіщалася своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] , на праві приватної власності належить в Ѕ частині [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 19 грудня 2019 року між [PERSON] (Дарувальник) та [PERSON] (Обдарований), посвідченого 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В., реєстр № 6238 та в Ѕ частині - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого 11 березня 2003 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, реєстр № 3-422, про що свідчать витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 193934747, сформований 19 грудня 2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір Я.В., інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 196076017, сформована 13 січня 2020 року виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області та встановленими даними рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року. Технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] , виконаний Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 25 грудня 2014 року на ім`я [PERSON] в Ѕ частині та [PERSON] в Ѕ частині. Рішенням Харківського районного народного суду Харківської області від 01 червня 1990 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, визначено порядок користування житловим будинком [ADDRESS] та виділено у користування [PERSON] приміщення: 1-2, площею 12,30 кв.м., 1-4, площею 6,60 кв.м., веранду «а1», площею 40 кв.м., ганок «а», по надвірним будівлям: Ѕ частини паркану №1 та №2, частина літньої кухні «Б», площею 13,63 кв.м., сарай «Е», сарай «Ж», земельна ділянка, площею 443,2 кв.м. зі сторони житлового будинку [ADDRESS] ; [PERSON] виділено в користування приміщення 1-1 площею 15,30 кв.м., 1-3 площею 15,00 кв.м ., веранда «а2», площею 6,10 кв.м., ганок «а3», по надвірним будівлям: 1/2 частини паркану №1 та № 2, частина літньої кухні «Б», площею 9,66 кв.м., погріб «В», сарай «Г», вбиральня «Д», земельна ділянка площею 443,2 кв.м. зі сторони житлового будинку [ADDRESS] та двір площею 492,6 кв.м. залишено в загальному користуванні. Рішення суду від 01 червня 1990 року зареєстровано в Харківському бюро технічної інвентаризації реєстр № 37-53. В якості доказів суду надано: рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2015 року по цивільній праві за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частини житлового будинку в порядку спадкування згідно до заповіту (справа № 635/742/15-ц), за яким вимоги позивача повністю задоволено та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Також суду надані: копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 травня 2000 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, де вказано, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записано: батько: [PERSON] , мати - [PERSON] , запис № 84 від 19 травня 2000 року; копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 31 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського районного управління юстиції Харківської області, де вказано, що 02 жовтня 2003 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] », актовий запис № 400 від 02 жовтня 2003 року; копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, де вказано, що 12 березня 2019 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , запис № 21 від 12 березня 2019 року дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище: « [PERSON] »; копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах територіального управління юстиції у Харківській області, де вказано, що [PERSON] народився [INFO] , запис № 166 від 14 листопада 2019 року; висновок технічної експертизи від 19 січня 1990 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦК України якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Аналізуючи доводи позивача щодо підстав визнання за нею права користування Ѕ частиною житлового будинку [ADDRESS] , нарівні з співвласником будинку [PERSON] , суд, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач проживає у належному відповідачу [PERSON] житловому приміщенні, яке складається з Ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , рішенням суду між співвласниками будинку встановлений порядок користування будинком, і відповідач [PERSON] не оспорює право позивача на проживання у належній [PERSON] частині будинку, а що визнала у судовому засіданні позивач. За встановлених у судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про відсутність спору між сторонами, що є підставою відмови позивачу у задоволенні позову про визнання права користування житловим приміщенням, при цьому суд також враховує, що позивач у судовому засіданні вказала, що не має можливості зареєструвати місце свого проживання за адресою: [ADDRESS] , але не надала доказів на підтвердження вказаних обставин, як не надала доказів і на підтвердження, що їй відмолено в реєстрації її місця проживання за вказаною адресою. За викладених обставин, суд повністю відмовляє в задоволенні вимог позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed