Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача як з поручителя заборгованість за Генеральним кредитним договором № 2016/ГЕН/184-003 від 06.12.2016 р., укладеним з третьою особою, в сумі1234315,54грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 1059320,25грн., прострочена заборгованість по процентам - 56284,62грн., пеню - 118710,67грн., мотивуючи тим, що 06.12.2016р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ТОВ «МБК - Продукт» був укладений Генеральний кредитний договір №2016/ГЕН/184-003. В рамкахГенерального кредитногодоговору 06.12.2016року між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ТОВ «МБК - Продукт» був укладений Додатковийдоговір №2016/ГЕН/184-003-1про відкриттявідновлювальної кредитноїлінії, відповідно до умов якої банк надав ТОВ «МБК - Продукт» кредит у сумі 1160000,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21,1 % річних, строком до 05 грудня 2017 року. Належне виконання ТОВ «МБК - Продукт» зобов`язань з належного і своєчасного повернення кредиту було забезпечене договором поруки № 2016/ГЕН/184-003/1П, укладеним між відповідачем [PERSON] і ПАТ АБ «Укргазбанк». ПАТ АБ «Укргазбанк» виконав умови договорів, надав ТОВ «МБК - Продукт» обумовлені договором кредитні кошти, позичальник кредит отримав, але допустив прострочення в платежах по сплаті кредиту і відсотків за користування кредитом, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість у вказаній сумі. Поручителю була відправлена вимога від 30.01.2018 р. № 515/33/2018,якою його повідомлено про наявність у позичальника простроченої заборгованості за кредитним договором і про необхідність її погашення. Відповідач вимогу отримав, про що свідчить розписка про вручення поштового відправлення, але на час звернення з позовом до суду ні позичальник ні поручитель заборгованість не виплатили, тому відповідач як поручитель має солідарні з позичальником грошові зобов`язання перед кредитором, і позивач користується правом пред`явлення позову до поручителя. Відповідач подав відзив, за змістом якого, не оспорюючи факту укладення договору кредиту з позичальником і договору поруки з ним та не оспорюючи наявності у позичальника заборгованості у вказаній сумі, позов не визнав, мотивуючи тим, що кредитор не дотримався умов договору поруки щодо пред`явлення вимоги поручителю як підстави виникнення у нього зобов`язання перед кредитором, а саме: умовами договору поруки передбачено право банку звернутися до поручителя з письмовою вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором у разі невиконання їх позичальником, після чого поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги кредитора перерахувати суму заборгованості за кредитним договором на рахунок, номер якого має бути зазначений у письмовій вимозі кредитора. До даного часу відповідач не отримав такої вимоги кредитора, яка б відповідала умовам договору (п.-----), а тому у нього не виникло зобов`язання перед позивачем щодо сплати пред`явленої до стягнення заборгованості. Вимогувід 30.01.2018р. № 515/33/2018, на яку послався позивач і яку позивач долучив до позовної заяви, відповідач не визнає як таку, що відповідала б умовам договору, наведеним вище, оскільки дана вимога адресована третій особі - ТОВ «МБК - Продукт» для виконання, а йому направлялась лише для відома, про що свідчить напис на вимозі в графі, адресованій поручителю, «Копія». Крім того, дана вимога не містить посилань на умови договору поруки, не містить номеру рахунку, на який необхідно сплатити заборгованість, у вимозі зазначений строк виконання вимоги - семиденний строк замість двох банківських днів, як то передбачено умовами договору поруки, що на думку відповідача додатково підтверджує, що дана вимога була адресована не йому, а позичальнику. Також відповідач послався на те, що поручитель не допустив жодних порушень умов договору поруки, не порушив прав позивача. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт порушення поручителем умов договору поруки, зокрема умов щодо строків оплати заборгованості третьої особи за кредитним договором, тому у позивача не було підстав пред`являти позов до нього. Третя особа письмових пояснень не надала. Вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши подані сторонами докази, суд дійшов таких висновків: Судом встановлено, що 06.12.2016р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» (позивач) і ТОВ «МБК - Продукт» (третя особа) був укладений Генеральний кредитний договір №2016/ГЕН/184-003. Відповідно до п.1.1 Генерального кредитного договору цей договір визначає загальні умови та порядок кредитування банком позичальника на умовах забезпеченості, повернення, платності, строковості та цільового характеру використання кредитних коштів, а також встановлює права та обов`язки, відповідальність сторін та інші умови, які визнаються сторонами обов`язковими для застосування протягом всього строку дії Генерального кредитного договору та до всіх відносин, що виникнуть на підставі Генерального кредитного договору та Додаткових договорів, укладених в рамках Генерального кредитного договору, які зазначені в додатку 1 до цього Генерального кредитного договору.Погашення кредитів та виконання інших грошових зобов`язань, передбачених Додатковими договорами, здійснюється у порядку, визначеному у відповідних додаткових договорах, та з урахуванням положень цього Генерального кредитного договору.Відповідно до п.1.2 кредитування за цим генеральним кредитним договором проводиться виключно після укладання Додаткових договорів до цього Генерального кредитного договору, які є невід`ємною частиною цього Генерального кредитного договору та містять посилання на Генеральний кредитний договір.Відповідно доп.1.3загальнийліміт кредитуванняза цимГенеральним кредитнимдоговором встановлюєтьсяв розмірі1 435000,00 грн.Ліміт кредитування за кожним Додатковим договором встановлюється в межах Загального ліміту кредитування.Відповідно до п.1.5. Договору строк кредитування за цим Генеральним кредитним договором встановлюється з 06 грудня 2016 року по 05 грудня 2019 року (включно).Строки кредитування за Додатковими договорами встановлюються в Додаткових договорах, але в будь якому разі не можуть перевищувати строк кредитування, що встановлений цим пунктом Генерального кредитного договору. В рамкахГенерального кредитногодоговору 06.12.2016 р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» і ТОВ «МБК - Продукт» булоукладено Додатковийдоговір №2016/ГЕН/184-003-1 про відкриттявідновлювальної кредитноїлінії .Відповідно доп.1 Додаткового договору позивачна умовахГенерального кредитногодоговору №2016/ГЕН/184-003 та Додаткового договору відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію у сумі 1160000,00 грн.Відповідно до п.2.1. Додаткового договору надання кредитних коштів здійснюється з 06.12.2016 року по 05.12.2017 року (включно).Відповідно до п.2.2. Додаткового договору позичальник зобов`язаний сплачувати Кредит у строки визначені в Графіку зменшення Ліміту кредитної лінії за Додатковим договором (Додаток 2 до цього Додаткового договору) та у будь якому випадку повернути Кредит у повному обсязі в термін по 05 грудня 2017 року (включно).За користуваннякредитними коштамив межахстроку кредитування,визначеного п.2.цього Додатковогодоговору,процентна ставкавстановлюється врозмірі 21,2 % річних.За користування кредитними коштами, що не повернуті в строк відповідно до п.2 цього Додаткового договору (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 26,2% річних.Кредитні кошти надаються Банком Позичальнику шляхом перерахування з позичкового рахунку № [NUMBER] на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] , відкритий в ЗОД АБ «Укргазбанк» за умови отримання Банком, у строк не менше як за один банківський день до дати видачі коштів, попередньої письмової заяви [PERSON] . Відповідно до п.п.6.2.2.-6.2.4. Генерального кредитного договору позичальникзобов`язаний використовувати кредит за цільовим призначенням, відповідно до умов Додаткових договорів, своєчасно та в повному обсязі, в строки, встановлені в Додаткових договорах до цього Генерального кредитного договору та в п.1.5. Генерального кредитного договору здійснювати повернення Кредиту, та своєчасно та в повному обсязі, в строки та в порядку, встановлені в п. п. 3.4.- 3.8. цього Генерального кредитного договору та Додатковими договорами до цього Генерального кредитного договору сплачувати плату за Кредит у вигляді процентів та комісій. В забезпечення зобов`язань за Генеральним кредитним договором 06.12.2016 року між Позивачем (кредитором), третьою особою (позичальником) і відповідачем [PERSON] (поручителем) було укладено Договір поруки №2016/ГЕН/184-003/2П .Згідно п.1.1. Договору поруки Поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником зобов`язань по Генеральному кредитному договору №2016/ГЕН/184-003 від 06.12.2016 року, а також договорів про внесення змін та додаткових договорів до нього, укладеному Кредитором з Позичальником, згідно якого Позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах викладених у Кредитному договорі. Згідно п.2.1. Договору поруки у випадку невиконання Позичальником зобов`язань по Кредитному договору Кредитор звертається з письмовою вимогою про виконання зобов`язань по Кредитному договору до Позичальника та Поручителя. У разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це позичальника, а у разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення позичальника до участі у справі. Відповідно до п.2.2. Договору поруки поручитель зобов`язаний не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання письмової вимоги Кредитора, перерахувати суму заборгованості Позичальника за кредитним договором на рахунок, номер якого зазначається в письмовійвимозі кредитора. П.2.3: у разі невиконання поручителем пункту 2.2. цього договору кредитор має право відшкодувати заборгованість по кредитному договору шляхом звернення стягнення на майно, належне поручителю у відповідності з вимогами чинного законодавства. П.2.4: поручитель зобов`язаний протягом двох банківських днів у письмовій формі інформувати позичальника про виконання зобов`язань перед кредитором. Відповідно до п.3.1 Договору поруки за невиконання або неналежне виконання умов п.2.2. цього договору. Поручитель сплачує на користь Кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення виконання зобов`язання , обчислену від суми простроченого зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язань , від дня виникнення такого прострочення, до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.Відповідно до п.3.2. Договору поруки сторони встановили строк позовної давності за договором поруки у десять років. У т.ч. до вимог про стягнення неустойки. Строк виконання зобов`язання по сплаті неустойки визначається моментом вимоги по сплаті неустойки. Заявою на перерахування кредитних коштів, випискою по особовому рахунку підтверджується факт видачі позичальнику 06.12.2016р. кредитних котів в сумі 1160000грн. З наданого розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 12.03.2018 року у позичальника за забезпеченим порукою договором кредиту виникла заборгованість в розмірі 1234 315,54 грн., з яких: заборгованість по кредиту прострочена -1059320,25 грн., заборгованість по процентам прострочена 56284,62грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 115246,17грн., а також нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів 3464,49 грн. Відповідач не заперечує факту отримання кредиту позичальником і наявної заборгованості, прострочених грошових зобов`язань позичальника перед кредитором. 11.12.2017р.позивач направив директору ТОВ «МБК-Продукт» (вих.№515/164/2017)вимогу про повернення суми заборгованості за кредитним договором в сумі 1234417,28грн. (з розшифровкою вказаної суми, зокрема суми боргу по кредиту, по процентам, штрафні санкції) в семиденний строк з дати отримання вимоги. Дана вимога отримана директором ТОВ «МБК-Продукт» 11.12.2017р. 02.02.2018р.позивач направив директору ТОВ «МБК-Продукт» [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ), і [PERSON] вимогу (вих. №515/33/2018), датовану 30.01.2018р. , в даній вимозі позивач повідомив про наявну заборгованість в розмірі 1254125,29грн. ( в тому числі заборгованість по кредиту прострочена -1159321,25 грн., заборгованість по процентам прострочена з 6.12.2017р. по 31.12.2017р. 54,43грн., штрафні санкції 17058,30грн. за невиконання умов пп.5.1,6.2.7 ГКД, пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитними коштами у період з 6.102017р. по 28.01.2018р. - 77691,31грн.). В даній Вимозі кредитор з посиланням на ст.530 ЦК України вимагав в семиденний строк з дати отримання вимоги повернути всю суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1254125,29грн., і у випадку невиконання вимоги банк попередив про звернення до суду. Дана вимога відповідачем [PERSON] отримана особисто під розписку 6.02.2018р. Рішенням господарського суду Запорізької області від 15.05.2018р. у справі 908/466/18 задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до ТОВ «МБК-Продукт» про стягнення заборгованості за договором кредиту (від 6.12.2016р. ) , стягнуто основну заборгованість 1059320,25грн., проценти за користування кредитом 56284,62грн.. пеню 118710,67грн. і 18514,73грн. судового збору. Сума заборгованості позичальника за даним кредитним договором встановлена даним судовим рішенням. Обставини, встановлені у даному рішенні, відповідач [PERSON] і його представник не оспорюють, зокрема розмір заборгованості, його складові, наявність підстав для стягнення боргу з позичальника. Як пояснив позивач, він одночасно пред`явив позови: до позичальника - до господарського суду в порядку господарського судочинства , до поручителя - до суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства. На даний час рішення про стягнення боргу з позичальника (третя особа у даній цивільній справі) виконанечастково. Як видно з наданої позивачем довідки (звірка щодо оплати) від 22.01.2019р., з якою погодився відповідач, - з вказаної у рішенні суми боргу позичальником (відповідачем у господарській справі) в межах виконання судового рішення сплачено частину боргу, з урахуванням таких оплат загальна заборгованість станом на день розгляду справи становить: заборгованість по кредиту прострочена 935604,88грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту 115246,17грн., пеня за несвоєчасну оплату процентів 346449грн., всього заборгованість в сумі 1054315,54 грн., а також судовий збір 18514,73грн., всього стягнути 1072830,27 грн. (один мільйон сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять гривень 27 копійок). Крім того, така заборгованість (станом на день подання цивільного позову до суду, і станом на час розгляду справи з урахуванням часткового погашення суми боргу, яка була стягнута рішенням господарського суду з позичальника) підтверджена наданими розрахунками, меморіальними ордерами; платник ТОВ «МБК-продукт», призначення платежу: погашення кредиту за даним договором. Відповідач не оспорює розмір заборгованості по даному кредитному договору. Позивач погодився з тим, що даним рішенням має бути стягнута заборгованість з поручителя у вказаній сумі - тобто зменшена у порівнянні з заявленою у позові, з урахуванням оплати позичальником і відповідно зменшення розміру заборгованості на даний час. Також відповідач не заперечував, що позивачем враховані всі платежі, і що безпосередньо поручитель заборгованості не погасив. Щодо підстав для стягнення даної заборгованості з поручителя і щодо доводів відповідача, то суд робить такі висновки: Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки у відповідності з договором. Згідно ст.638, ст..639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якомупередбачені певні зобов`язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно ст.530 ЦКУ якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов`язання. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За аналізу даних приписів закону, що регулює дані правовідносини, слід виходити з того, що моментом настання у поручителя обов`язку вважається отримання ним повідомлення про наявність у боржника (позичальника) невиконаного грошового зобов`язання , забезпеченого порукою, з вимогою виконати зобов`язання замість позичальника або разом з ним. Виходячи з положень закону, які встановлюють загальне правило , за яким строк виконання зобов`язання для боржника у разі, коли законом або договором передбачено пред`явлення вимоги, - настає з пред`явленням відповідної вимоги; простроченим після цього зобов`язання стає у разі, якщо боржник протягом семи днів не приступив до виконання зобов`язання . Закон не регламентує детально зміст вимоги, але за правилами ділового спілкування і принципами договірних відносин, така вимога має на меті: 1.довести до відома боржника про сам факт наявності невиконаного зобов`язання та його розмір і 2.повідомити про свій намір отримати виконання зобов`язання саме від даного боржника. Статтею 530 ЦК встановлюється загальний строк для виконання: сім днів. Аналізуючи положення закону, що стосуються поруки, і зокрема солідарного обов`язку поручителя та підстав виникнення солідарного зобов`язання у нього , то вимога позивача , яку він направив відповідачу 2.02.2018р., відповідає таким вимогам закону (зокрема. Статті 530 ЦК України). виходячи з цього, дією кредитора було досягнуто мети: доведено до відома поручителя про наявність боргу позичальника, про його розмір, і встановлено строк виконання зобов`язання . Таким чином, у разі невиконання вказаного зобов`язання протягом семи днів з дня отримання вимоги - згідно статті 530 ЦК України, дане зобов`язання для поручителя стало простроченим, і з даного моменту у кредитора з,явились підстави для судового захисту порушеного права на отримання виконання простроченого основним боржником зобов`язання від поручителя. Виходячи з положень статті 559 ЦК України - строк поруки не закінчився, порука н припинилась, і тому підстав для звільнення поручителя від обов`язку не встановлено. Відповідач як на єдину підставу для відмови у позові посилається на те, що відправлена кредитором 30.01.2018р. вимога не відповідає умові договору, викладеній у пункті 2.1 договору поруки, і тому для поручителя ще не виникло зобов`язання перед кредитором. При цьому відповідач посилається на ст.509 та ст.11 ЦК України. Так, згідно ст.509 ЦКУ зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦКУ. Згідно ст.11 ЦКУ ц ивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Ч.2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Ч.3. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Ч.6. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. При порівнянні (та застосуванні) умов конкретного договору і закону, що регулює відповідні правовідносини, слід виходити з того, що умова договору не відміняє припису закону, а може його доповнити у такий спосіб, щоб така умова не суперечила вимогам закону. Аналізуючи умову договору, на яку посилається відповідач (п.2.1), системно з приписами закону, слід зробити висновок, що дана умова договору скорочувала поручителю строк виконання зобов`язання ( з семи днів передбачених законом до двох днів) і конкретизувала для поручителя порядок та спосіб виконання (що гроші треба внести на рахунок, вказаний кредитором у вимозі). У цьому сенсі кредитор дотримався даної умови договору в тій частині, що звернувся до позичальника і поручителя з вимогою, передбаченою статтею530 ЦК України. Дана умова договору не встановлює обов`язку кредитору дотриматись певної форми вимоги та її змісту, тому слід виходити з того, що кредитор був зобов`язаний направити поручителю таку вимогу, яка б відповідала меті і яка б не суперечила вимогам закону з даного приводу. Тому посилання відповідача, що у вимозі не вказано рахунок, на який поручитель повинен був би перерахувати суму боргу, - не є таким, що дає підстави для ігнорування вказаної вимоги чи для визнання її недійсною, тощо. Пункт 2.2. договору стосується дій поручителя, і покладає обов`язки на поручителя, а не на кредитора, в тому числі обов`язок поручителя виконати зобов`язання у вказаний спосіб: перерахувати грошові кошти на вказаний кредитором рахунок. У сенсі тлумачення змісту даних умов договору і їх відповідності вимогам закону, це означає, що у разі вказання у вимозі конкретного рахунку, це б зобов`язувало поручителя виконати зобов`язання саме у вказаний спосіб; відсутність даної інформації у вимозі звільняє поручителя від обов`язку виконати грошове зобов`язання саме у такий спосіб (перерахувати грошові кошти на певний рахунок), але не звільняє поручителя від виконання вимоги кредитора у будь-який спосіб, що відповідає вимогам закону. У цьому сенсі не зазначення кредитором у вимозі рахунку могло б бути підставою для визнання належним виконання зобов`язання у інший спосіб - у разі такого виконання. У даному ж випадку поручитель у жодний з передбачених законом спосіб (або такий, що не суперечить закону) зобов`язання не виконав. Та обставина, що у вимозі встановлено строк виконання вимоги сім днів, а не два дні, як передбачено умовами договору поруки, - так само не є підставою для визнання такої вимоги невідповідною закону, і не є підставою для звільнення поручителя від його обов`язку виконати грошове зобов`язання у вказаний у законі (і у вимозі) строк - сім днів. Як встановлено у суді- поручитель не виконав вимогу протягом значно більшого часу. Посилання відповідача, що дана вимога не була адресована поручителю, а направлена йому як копія для відома, судом до уваги не береться як таке, що нівелює дану вимогу поручителю, оскільки таке оформлення вимоги не змінює її по суті. Даною вимогою мета досягнута: і позичальник і поручитель повідомлені у належний (письмовий) спосіб про наявність боргу і про необхідність його сплатити. Сам факт отримання такої вимоги відповідач не оспорює. Крім того, суд враховує, що самим фактом звернення до суду з позовом до поручителя кредитор пред`явив поручителю вимогу про сплату боргу, і до даного часу відповідачем дане зобов`язання не виконано. Тому для цілей розгляду даної справи не має суттєвого значення з якого моменту слід вважати простроченим зобов`язання поручителя. До того ж, в межах даної справи кредитор пред`явив до поручителя вимогу, по сумі еквівалентну з вимогою до основного боржника (позичальника), а це означає (і це видно з наданого розрахунку), що поручителю позивач не пред`являє вимоги про сплату інших сум, на кшталт неустойки, інших штрафних санкцій, передбачених законом та/або договором у випадку прострочення поручителем його грошового зобов`язання. Посилання відповідача. що в позовній заяві вказано суму більшу, ніж у вимозі, так само не є підставою для відмови у стягнені вказаної суми боргу, оскільки дана різниця обумовлена подальшим перебігом часу від направлення вимоги і до подання позову до суду. Щодо розміру суми, яку слід стягнути з поручителя, то суд виходить з того, що вона правильно встановлена у рішенні господарського суду, не оспорюється відповідачем, підтверджена сукупністю наявних у справі доказів, наведених вище. Таким чином , позов підлягає задоволенню, і дана сума має бути стягнута з поручителя, солідарно з позичальником. Виходячи з того, що станом на день подання позову до суду існувала заборгованість, вказана у позові і підтверджена доказами, суд дійшов висновку про повне задоволення позову. Разом з тим, суд враховує, що за період знаходження справи в провадженні суду сума заборгованості (ціна позову) зменшилась за рахунок часткових оплат третьою особою (позичальником). Оскільки дана обставина виникла вже під час розгляду справи по суті, коли позивач вже втратив право подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, але подав довідку про зменшення заборгованості з причини її часткової сплати основним боржником, то суд вважає логічним, об`єктивним і доцільним, з метою усунення будь-якої плутанини при виконанні даного рішення і різного тлумачення суми стягнення, в резолютивній частині даного рішення вказати суму стягнення з урахуванням часткової оплати боргу позичальником, згідно наданої позивачем довідки, що не означає часткового задоволення позову. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 18514,73грн. (що підтверджено платіжним дорученням). Розмір відповідає вимогам закону «Про судовий збір». Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у повному розмірі понесених витрат, оскільки при наведених вище обставинах вважається, що позов суд задовольняє повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved