Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 14.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 19374,92 грн., з яких 7977,14 грн. заборгованості за кредитом, 8848,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1388,21 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в розмірі 250,00 грн. фіксована частина та 910,71 грн. процентна складова. Представник позивача в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З врахуванням обставин справи суд вважає, що подана відповідачем заява про визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому суд приймає подану відповідачем заяву про визнання позову та приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та відповідають фактичним обставинам справи, а позов підлягає до задоволення . Судом встановлено, що 14.02.2008 року між сторонами у цій справі було укладено кредитний договір, що зокрема підтверджено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 14.02.2008 року. Тим самим відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг , Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку , складає кредитний договір. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати, позичальник зобовязувався надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків та комісії, а також інших витрат згідно умов кредитування. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Свої вимоги за договором відповідач не виконав внаслідок чого у нього сформувалося 7977,14 грн. заборгованості за кредитом, 8848,86грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. Розділом 4 Заяви позичальника встановлено, що при порушенні позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми заборгованості. У відповідності із ст. 549 ч. 2, 3 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Отже у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 19374,92 грн., з яких 7977,14 грн. заборгованості за кредитом, 8848,86 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1388,21 грн.- заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи в розмірі 250,00 грн. фіксована частина та 910,71 грн. процентна складова. що підтверджено відповідним розрахунком, доданим до позовної заяви.

Outcome: approved