Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 20 березня 2012 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № R53400215435B, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у сумі 99000 грн. з кінцевим терміном погашення 20 березня 2017 року, сплатою 25 % річних. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 10 червня 2014 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 85089,94 грн. Тому позивач змушений предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 85089,94 грн. та судові витрати у вигляді судового збору понесені ним при предявленні позову в сумі 850,9 грн. В судове засідання представник позивача публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст. 74 та ч.5 ст. 76 ЦПК України. При цьому, представник за довіреністю позивача [PERSON] подала до суду разом з позовною заявою та повторно надіслала поштою письмові клопотання, в яких просила розглянути справу за відсутності представника позивача та зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 20 березня 2012 року між позивачем ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № R53400215435B, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у сумі 99000 грн. з кінцевим терміном погашення 20 березня 2017 року, сплатою 25 % річних. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконує, у звязку з чим станом на 10 червня 2014 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 85089,94 грн., яка складається з боргу за кредитом і 3 % річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту, в сумі 76380,25 грн.; боргу за процентами (плата за користування кредитом) та 3 % річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо сплати процентів, в сумі 5289,17 грн.; та пені, нарахованої у звязку із несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5 % за кожен день прострочення платежу, в сумі 3420,52 грн., про що свідчить відповідний розрахунок суми заборгованості складений позивачем та доданий до позовної заяви. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1. Позика глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В свою чергу, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В свою чергу ч.3 ст. 549 ЦК України визначає пеню як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved