Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач просить суд визнати відповідачкою такою, що втратила право користування житловим приміщенням у [ADDRESS] . Вказав, що дане житло є його приватною власністю, а відповідачка у ньому зареєстрована як колишня дружина. Стверджує, що остання, будучи зареєстрованою у квартирі, житлом не користується і там не проживає більше року та її реєстрація у цьому житлі призводить до зайвих нарахувань комунальних платежів. Покликаючись на норми цивільного законодавства просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачка у відзиві просила відмовити у позові. Вказала, що у даній справі відсутній предмет спору, оскільки вона добровільно знялася з реєстрації до подання позивачем цього позову. Вважає, що позивач подав завідомо безпідставний позов, тому просить у порядку ст. 148 ЦПК України накласти на нього штраф за зловживання процесуальними правами. Представник позивача у відповіді на відзив послався на безпідставність позиції відповідачки щодо необхідності відмови у позові у зв`язку з її добровільним зняттям з реєстрації. Вважає, що зняття з реєстрації місця проживання і втрата права користування житлом є різними поняття. Стверджує, що позивач не зловживав процесуальними правами. У підсумку просив позов задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності не подавала, про причини неявки не повідомила. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Позивач є власником спірного житла, що стверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 22.08.2002 р. Як видно з довідки № 241 від 16.01.2019 р., відповідач була зареєстрована у квартирі позивача з 22.04.2004 р. Відповідно до довідки № 246 від 22.01.2019 р., відповідач добровільно знята з реєстрації у квартирі позивача з 22.01.2019 р. Даний позов поданий до суду 22.01.2019 р. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Фактичні обставини справи та наявні докази переконливо свідчать про те, що відповідачка не проживає у житлі позивача та добровільно знялася з реєстрації у його житлі, чим втратила право на користування вказаним житловим приміщенням. Позивачем не доведено, що відповідачка порушила, не визнала чи оспорювала його права, свободи чи інтереси. Аргументи й доводи представника позивача щодо необхідності ухвалення рішення про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням, навіть після її зняття з реєстрації - безпідставні, оскільки судом встановлено, що відповідачкою не були порушені права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Відтак позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. У відповідності до правил ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed