Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

позивач просить суд зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений згідно постанови державного виконавця ВДВС Кагарлицького РУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 898584 від 05.11.2008 року та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис - реєстраційний номер обтяження 8161042 від 06.11.2008 року про арешт ? частини квартири [ADDRESS], обґрунтовуючи позов наступним. Він, [PERSON], у 1994 році отримав, як працівник КСГП «Батьківщина», службову квартиру [ADDRESS] (тепер Миронівській) у м. Кагарлик Київської області, у якій 04.11.1994 року йому та членів його сім'ї було прописано. 19.08.1997 року він купив цю квартиру, про що свідчить договір купівлі-продажу, зареєстрований державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори в реєстрі за №1с-1351, але під час державної реєстрації цієї квартири у Кагарлицькому БТІ з'ясувалось, що поштова адреса її квартири дещо інша і її було зареєстровано як квартира [ADDRESS], то підтверджується штампом БТІ на звороті зазначеного договору купівлі-продажу та штампом його реєстрації у паспорті. У 2006 році він перейшов жити до будинку [ADDRESS], де і зареєстрований по даний час, а в його квартирі залишилася проживати його донька. У березні 2018 року він вирішив свою квартиру подарувати своїй доньці, тому 16.03.2018 року він звернувся до приватного нотаріуса з метою оформити договір дарування даної квартири, однак йому повідомили, що його квартира перебуває під арештом, тому оформити її відчуження неможливо. Оскільки в нього немає ніяких боргів, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, тобто щодо [PERSON], які йому надав приватний нотаріус. Він звернувся до державного реєстратора Кагарлицької міської ради з метою отримання інформації про арешт його квартири [ADDRESS]. Йому надали Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, в якій зазначено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА898584 від 05.11.2008 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції арешт накладено на ? частину квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. 21.03.2018 року він звернувся із заявою до Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби, в якій просив надати: копії документів про накладення арешту на його квартиру, роз'яснення чому арешт накладено саме на його квартиру, довідку про те, що він не був і не є боржником по їх обліках, зняти арешт з його квартири. 02.04.2018 року Кагарлицький районний відділ державної виконавчої служби надав відповідь, в якій йому повідомили, що виконавчих документів відносно нього, [PERSON], у відділі немає, а арешт на його квартиру [ADDRESS], власником якої він є не накладався. Крім того, в цій відповіді зазначено, що оскільки він не є боржником, тому йому не можуть бути надані копії матеріалів виконавчого провадження про накладення арешту на майно та зняття арешту з майна, а саме: квартири [ADDRESS]. З даної відповіді він зрозумів, що даний арешт накладений на нерухоме майно [PERSON], але адреса вказана його і це очевидно помилково. Адже, він звернувся до Кагарлицької міської ради, де йому надали копію рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 221 від 08.11.2016 року «Про впорядкування поштової адреси», з якої видно, що частина будинку по [ADDRESS], яка належить [PERSON] мала поштову адресу № 50/2 кВ. 1, потім № 2 кв. 1, а тепер згідно зазначеного рішення № 49В кВ. 1. Таким чином на даний час на належне йому майно безпідставно накладено арешт, чим порушені його майнові права щодо розпорядження власністю. Адже, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує його законні права як власника квартири, щодо вільного розпорядження майном: унеможливлює укладення договорів відчуження належної їй квартири. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності с непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту Оскільки те, що саме він є власником даної квартири підтверджується правовстановлюючим документом, арешт на його майно Кагарлицьким районним ВДВС не накладався, виконавчі документи щодо його боргів на виконанні відсутні, тому на підставі ч. 1. ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» такий арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Отже, єдиним дієвим механізмом зняття арешту у даному випадку є звернення з позовом до суду. Представник відповідача в особі - Кагарлицького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причини неявки суд не повідомив. Суд, вислухавши позивача, який не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав. Згідно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.03.2018 р., в якій зазначено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА898584 від 05.11.2008 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції арешт накладено на ? частину квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. 05.11.2008 року державним виконавцем відділу ДВС Кагарлицького РУЮ винесено постанову № АА 898584 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: об'єктом обтяження є ? частина квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору купівлі - продажу від 19.08.1997 року, який зареєстрований державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори в реєстрі за №1с-1351, але під час державної реєстрації цієї квартири у Кагарлицькому БТІ з'ясувалось, що поштова адреса її квартири дещо інша і її було зареєстровано як квартира [ADDRESS] Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна зазначено, що згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 898584 від 05.11.2008 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Кагарлицького районного управління юстиції арешт накладено на ? частину квартири [ADDRESS], власником якої є [PERSON]. Згідно рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 221 від 08.11.2016 року «Про впорядкування поштової адреси», з якої видно, що частина будинку по [ADDRESS], яка належить [PERSON] мала поштову адресу №50/2 кВ. 1. потім № 2 кв. 1, а тепер згідно зазначеного рішення № 49В кВ. 1. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, в тому числі і до повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі) арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчинити щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту Оскільки те, що саме він є власником даної квартири підтверджується правовстановлюючим документом, арешт на його майно Кагарлицьким районним ВДВС не накладався, виконавчі документи щодо його боргів на виконанні відсутні, тому на підставі ч. 1. ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» такий арешт може бути знятий лише за рішенням суду, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Стягнути з позивача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved