Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивач пояснила, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року з відповідача на користь позивача для утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 16 жовтня 2022 року. Разом із тим відповідач працює за межами України, є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 лютого 1999 року та автомобіль. З урахуванням вказаного просить збільшити розмір аліментів щомісяця до 3000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією підтверджено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09 лютого 2016 року з відповідача на користь позивача для утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] стягнуто аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до 16 жовтня 2022 року. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 182 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 СК України у редакції, чинній на час розгляду справи, при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Роз?ясненнями у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Окрім вказаного, вимогами ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. Довідкою станом на 02 серпня 2018 року головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України підтверджені перетинання державного кордону відповідачем 02 лютого 2017 року, 18 серпня 2017 року та 17 жовтня 2017 року. Разом із тим не підтверджена мета перетинання кордону задля отримання доходів, або наявність доходів відповідача за роботу за межами України. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 591608851106 підтверджене право власності відповідача на квартиру [ADDRESS] на підставі договору дарування від 19 лютого 1999 року та автомобіль. Докази, які надані позивачем про матеріальний стан відповідача стосуються права власності на квартиру на підставі договору дарування від 19 лютого 1999 року, що було відомо сторонам на час прийняття рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 09 лютого 2016 року, а з урахуванням вказаного позивачем не надано доказів про зміну матеріального стану відповідача, розмір якого надає можливість стягувати аліменти щомісяця в розмірі 3000 грн., що не перевищує 50% від наявного у відповідача доходів. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed