Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулось в суд із позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 20784,02 гривень та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 17.02.2010 року на підставі заяви [PERSON], ПАТ «КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 11,100 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з умовами надання кредиту складає між нею і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідачка не надавала своєчасно грошові кошти банку для погашення заборгованості, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, що становить: заборгованість за кредитом 2112,26 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом 11023,61 гривень, пеня 6182,24 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 965,91 гривень, що всього складає 20784,02 гривень. В судове засідання представник позивача не зявився та скерував до суду заяву, в якій просив слухати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково, просила зменшити розмір відшкодування, посилаючись на важке матеріальне становище та інвалідність, крім цього просила застосувати позовну давність. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що 17.02.2010 року на підставі заяви [PERSON], ПАТ «КБ «Приватбанк» надало відповідачу кредит у розмірі 11100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з умовами надання кредиту складає між нею і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Ст. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Позивач свої обовязки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 11100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від виконання договірних зобовязань визначених договором, у встановлений договором строк не сплатила відсотків та передбачених договором платежів в повному обсязі. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст. 1050, 612 ЦК України відповідач построчила виконання зобовязання за кредитним договором, оскільки вона прострочила повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Згідно наданого банком розрахунку станом на 13.06.2017 року заборгованість відповідача становить: заборгованість за кредитом 2112,26 гривень, заборгованість по відсотках за користування кредитом 11023,61 гривень, пеня 6182,24 гривень, штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 965,91 гривень, що всього складає 20784,02 гривень. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом 2112,26 гривень та заборгованості по відсотках за користування кредитом 11023,61 гривень підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст.\~266\~та ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~стягнення неустойки (пені) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Згідно позовних вимог заявлених позивачем, пеня становить 6182,24 грн., в той же час виходячи з наданого суду розрахунку заборгованості, яка виникла у позичальника за період з 17.02.2010 року по 13.06.2017 року, нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. становить 1150,00 грн., нарахування по якій починаються лише з 01.02.2016р. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З урахуванням положень п. 3\~ст.551 ЦК України та скрутного матеріального становища позивачки, крім того яка єінвалідом першої групи, суд вважає допустимим зменшити відповідачу суму пені до 200 грн. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого субєкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Щодо вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) 965,91 гривень, то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Кредитним договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. З позовної заяви вбачається, що порушення зобовязань відповідача полягає у не наданні своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості за Кредитним договором. До грошових зобовязань, яким є зобовязання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. Отже, суд вважає, що у стягненні штрафів слід відмовити у звязку з їх безпідставністю. Таким чином, заборгованість за кредитом 2112,26 гривень та заборгованість по відсотках за користування кредитом 11023,61 гривень, пеня 200 грн., що всього складають 13335,87 підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення. У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: partial