Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 57-59) та прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 14 лютого 2006 року в розмірі 29 646 грн. 05 коп., а також понесені судові витрати. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 лютого 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому змінило назву на ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] був наданий кредит на споживчі цілі в розмірі 1 216 грн. 75 коп. у вигляді перерахування вказаних коштів на рахунок товргівельно-сервісному підсприємству зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25, 08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При укладенні договору [PERSON] була ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також Тарифами банку. За умовами кредитного договору відповідач брала на себе зобов»язання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, а також сплачувати комісії. Однак, свої зобов»язання за договором від 14 лютого 2006 року [PERSON] не виконала, у зв»язку з чим за ним станом на 31 березня 2016 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 29 646 грн. 10 коп., яка включає в себе: 6 903 грн. 93 коп.- заборгованість по процентам за користуванням кредиту; 20 854 грн 26 коп- пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи, відповідно до п.п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1 387 грн. 91 коп. (процентна складова). Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» за довіреністю (а.с. 39) [PERSON] в судовому засіданні, яке було проведено в режимі відеоконференції, пояснив що підтримує повністю уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнала частково. Прохає звільнити її від сплати штрафу, так як їй було нараховано пеню за аналогічне порушення строків сплати кредиту. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ КБ «Приват Банк» (а.с. 14-15) та [PERSON] був укладений кредитний договір (а.с. 6). Встановлено, що відповідачу, відповідно до її заяви № DNH4KP60160335 від 14 лютого 2006 року, був наданий строковий кредит на споживчі цілі шляхом перерахування коштів в розмірі 1 040 грн на рахунок торгівельно-сервісного підприємства, а саме на придбання телевізора SAMSUNG СS21M16. В той же час, позичальник зобов»язувалася сплатити банку комісію та консультативні послуги, що в загальному розмірі складає 1 216 грн 80 коп. ( а.с. 6). За умовами кредитного договору від 14 лютого 2006 року, базова процентна ставка за кредитним договором була встановлена в розмірі 2, 09 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту з кінцевим строком повернення до 14 лютого 2008 року включно. При укладенні кредитного договору [PERSON] зазначила, що вона ознайомлена з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а також Тарифами банку (а.с. 6). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з Умов надання споживчого кредиту фізичним особам визначено, що держатель картки зобов»язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за користування ним, а також сплачувати передбачені договором комісії. За умовами кредитного договору від 14 лютого 2006 року [PERSON] мала сплачувати комісії за кредитивним договором в розмірі 25, 08 % річних та 2,09 % на місяць. Відповідач повинна була вносити щомісячний платіж до 28 числа місяця, наступним за звітним та з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 14 лютого 2006 року, сплачувати 2,09 % від заборгованості, але не менше 65 грн. 20 коп. Однак, взяті на себе за кредитним договором від 14 лютого 2006 року зобов»язання відповідач не виконував належним чином. У зв»язку з чим станом на 31 березня 2016 року за нею утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 29 646 грн. 05 коп., яка включає в себе: 6 903 грн. 88 коп.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 20 854 грн. 26 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором. Відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, при порушенні строків платежів за будь-яким з видів грошових зобов»язань, передбачених вказаним договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову ( а.с. 10). Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов»язання може зебезпечуватися неустойкою. Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Позивач прохає стягнути з відповідача [PERSON] за порушення умов кредитного договору від 14 лютого 2006 року, зокрема, за порушення зобов»язань із погашення кредиту, як пеню, так і штраф, які є одним видом забезпечення виконання зобов»язань. В той же час, ст. 61 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного і того ж виду за одне і теж саме правопорушення. За таких обставин, суд вважає, що сума нарахованого ПАТ КБ «ПриватБанк» штрафу за порушення умов виконання кредитного договору від 814 лютого 2008 року, не підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Пунктом 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, з якими погодився відповідач при укладенні кредитного договору від 14 лютого 2006 року, передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється тривалістю у п»ять років. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № DNH4KP60160335 від 14 лютого 2006 року, яка утворилася станом на 31 березня 2016 року у вигляді заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6 903 грн. 88 коп., пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за кредитним договором в розмірі 20 854 грн. 26 коп., всього 27 758 грн. 14 коп. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 1 289 грн. 81 коп.

Outcome: partial