Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за надані послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01.07.1996 р по 01.03.2014 р. в сумі 7351,77 грн. , витрати від інфляційних процесів - 4905,10 грн. , 3 % річних - 1893,02 грн. та судові витрати. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позові наполягав . Відповідачі також надали заяву про розгляд справи у їх відсутність не заперечували проти задоволення позовних вимог, але в межах строку позовної давності, просили суд застосувати строк позовної давності. Судом встановлено, що відповідачі мешкають в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Послуги по опаленню і гарячому водопостачанню в даному будинку, в тому числі в квартирі відповідачів, надає позивач. Згідно даним особистого рахунку [NUMBER] заборгованість відповідачів по теплопостачанню і гарячому водопостачанню за період з 01.07.1996 р. по 01.03.2014 р. склала 7351,77 грн.. Таким чином, встановлено, що відповідачі є споживачами платних комунальних послуг по опаленню і гарячому водопостачанню, наданих їм позивачем. Плата за комунальну послугу визначена згідно встановлених за рішенням Луганської міської ради тарифів. Відповідно до ст. ст. 20, 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, власник та наймач орендар квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (надалі Правила), розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється також тривалістю у три роки, але не є беззаперечною підставою для відмови у позові і застосовується судом лише у випадках, коли про це заявила одна з сторін. Відповідачі просили суд застосувати строк позовної давності. Підстав для стягнення боргу за період до 01.03.2011 р. нема, з причини пропуску позивачем строку позовної давності і відсутності підстав для поновлення строку. Тому в даній частині позовних вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності. Згідно наданого суду особистого рахунку заборгованість відповідачів у період часу з 01.03.2011р. по 01.03.2014 р. складає 1021,77 грн., яка підлягає стягненню за рішенням суду. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі неналежним виконанням зобов'язань порушили майнові права позивача, тому позивач має право вимагати через суд стягнення з відповідачів витрат від інфляційних процесів у сумі 22,55 грн. та 3 % річних у сумі 50,33 грн. Відповідачами не оспорено і не надано доказів на спростування розрахунку заборгованості позивача, тому суд його приймає, як вірний і доведений останнім. Стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial