Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивач ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові посилається на те, що 23 травня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк», який в подальшому перейменований на «Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] на підставі отриманої від позичальниці заяви-анкеті взаємною згодою сторін укладено договір №Ск-461-000131/5 2008. У відповідності до п.п. 1.1.5. якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 3272,70 грн. строком дії до 23 травня 2010 року зі сплатою 7% річних, а боржник зобов'язувався повністю погасити споживчий кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами та плату за обслуговування споживчого кредиту в строки та на умовах договору. В позові вказує на те, що для видачі зазначеної в договорі суми кредиту відповідачу було відкрито особовий позичковий рахунок 2203727607.000131 та зараховано суму у розмірі 3272,70 грн., в подальшому кредит у зазначеному вище розмірі був виданий відповідачу шляхом перерахування коштів у сумі 300 грн. на картковий рахунок позичальника [NUMBER] та коштів у сумі 272,70 грн. на рахунок банку в якості плати за перевірку документів, яку сплачує позичальник в день отримання споживчого кредиту, згідно з пунктом 1.1.7.2. договору № СК-461-000131/5-2008 від 23 травня 2008 року. Вказує на те, що у відповідності до п. 2.14 кредитного договору щомісячна плата за обслуговування споживчого кредиту становить 2,65% від суми наданого кредиту, нараховується банком в останній робочий день місяця, а також 23 травня 2010 року та в день повного погашення кредиту, але не пізніше 23 травня 2010 року, та сплачується щомісячно пізніше останнього дня місяця, наступного за звітним, а також 23 травня 2010 року або в день повного дострокового погашення споживчого кредиту. Плата за обслуговування споживчого кредиту, за перший та останній місяці користування грошовими коштами кредиту нараховується банком та сплачується позичальником в розмірі, встановленому кредитним договором, незалежно від кількості днів фактичного користування грошовими коштами у звітному місяці. Крім цього в позові вказує на те, що банк свої зобов'язання про надання кредиту позичальнику відповідно до умов кредитного договору виконав в повному обсязі. Про факт отримання коштів відповідачем свідчать розписка одержання картки та ПІН-коду від 23 травня 2008 року та виписка операціях за картковим рахунком, виписка з особового рахунку за балансовим №2203. Вказує на те, що загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем станом 01.02.2014 року становить 26 896,54 грн. Просить стягнути з відповідачки [PERSON] на їхню користь суму заборгованість за кредитом в сумі 26 896,54 грн. та судовий збір в сумі 268,97 грн. Представник позивача Ковальчук І.І. в судовому засіданні свій позов підтримала та дала пояснення згідно позовних вимог, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на їхню користь суму заборгованості за договором кредиту у розмірі 26 896,54 грн. та судовий збір в сумі 268,97 грн. Зі згоди представника позивача суд може ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів що відповідають положенням ст.224 ЦПК України. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» від 25.03.2014 року № 54, не повідомила про причину її неявки та не подала до суду заяву про відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно укладеного кредитного договору №Ск-461-000131/5 2008 від 23.05.2008 року між ВАТ «Родовід Банк», який в подальшому перейменований на «Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» та [PERSON] на підставі отриманої від позичальниці заяви-анкеті, позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 3272,70 грн. строком дії до 23 травня 2010 року зі сплатою 7% річних, а боржник зобов'язувався повністю погасити споживчий кредит, сплатити проценти за користування грошовими коштами та плату за обслуговування споживчого кредиту в строки та на умовах договору. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідачки перед позивачем станом 01.02.2014 року становить 26 896,54 грн., з яких: прострочений кредит - 2 939,98 грн.; прострочені проценти - 387,41 грн.; прострочена комісія - 1 768,93 грн.; нарахована пеня - 2 1105,22 грн.; три проценти річних - 695 грн. Судом встановлено, що згідно листів та підтвердження поштового відправлення позивач неодноразово надавав відповідачці повідомлення про порушення зобов'язання по кредитному договору: 04.05.2011року; 15.06.2012 р та 19.11.2013р.на її адресу відправлялися листи-претензії з зазначеною сумою заборгованості пропозицією врегулювати спір. Ці обставини знайшли підтверджені дослідженими доказами. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 624 ч.1 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Враховуючи вищенаведене судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не виконала умов кредитного договору № СК-461-000131/5-2008 від 23 травня 2008 року укладеного між нею та ВАТ «Родовід Банк», який в подальшому перейменований на «Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк», в результаті чого за нею утворилась заборгованість яка станом на 01.02.2014 року становить 26 896,54 грн., з яких: прострочений кредит - 2 939,98 грн.; прострочені проценти - 387,41 грн.; прострочена комісія - 1 768,93 грн.; нарахована пеня - 2 1105,22 грн.; три проценти річних - 695 грн. Крім цього слід зазначити, що згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Частинами 1, 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та матеріалів справи суд приходить до висновку, що за відсутності заяви відповідачів про застосування строку позовної давності, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Слід стягнути з відповідачки [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» заборгованість за кредитом в сумі 26896,54 грн. та суму судового збору в розмірі - 268,97 грн.

Outcome: approved