Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ „ПриватБанк звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 11.01.2010 року в розмірі 12996 грн. 11 коп. та судові витрати в розмірі 1600 грн. Свої вимоги мотивував тим, що 11.01.2010 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] надано кредит у сумі 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Свій обовязок згідно до договору [PERSON] виконав у повному обсязі, а відповідач [PERSON] свої зобовязання по кредитному договору виконує неналежним чином і станом на 05.03.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 12 996 грн. 11 коп. в тому числі: 241 грн. 57 коп. заборгованості за кредитом, 8 659 грн. 49 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3\~000 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 595 грн. 05 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, що зазначені у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні у задоволенні позову просив відмовити у зв»язку з його необґрунтованістю, безпідставністю та суду пояснив, що він дійсно заповнив анкету заяву про надання кредиту у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку та отримав платіжну картку. Проте з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами ознайомлений не був. Також не був ознайомлений про розмір відсотків за користування коштами. Відтак, відсутні істотні умови кредитного договору, а тому вважає даний договір таким, що не укладений. Кредитною карткою він користувався до 2013 року та у 2013 році повністю погасив заборгованість за кредитним договором і в його присутності працівник банку знищив кредитну картку. Інших кредитних карток він не отримував та хто і яким чином у 2014 році вносив кошти на погашення заборгованості за кредитним договором йому невідомо, оскільки він такі кошти не вносив. Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне. 11.01.2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого [PERSON] вказав бажаний кредитний ліміт по платіжній картці Кредитка «Універсальна» в розмірі 500 грн., а [PERSON] надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договром банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договром, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з анкетою-заявою [PERSON] погодився, що підписана заява разом з Пам»яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг. Відповідно до п.3.2, 3.3 цього Договору [PERSON] надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і клієнт дає право [PERSON] в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, в разі невиконання зобовязань по договору, на вимогу банку [PERSON] зобовязався виконати зобовязання по поверненню Кредиту, в тому числі простроченого кредиту Овердрафта, оплати винагороди банку. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежу по будь якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. П.9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не повідомить другу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий же строк. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк», за договором б/н від 11.01.2010 року, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON], було надано наступні кредитні картки: №5577212911273202 ( дата відкриття - 11.01.2010, термін дії - 11/13), №5211537410366392 (дата відкриття 22.11.2012, термін дії 12/15), №5457082390193592 (дата відкриття 22.11.2012, термін дії 11/16). Згідно наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 05.03.2017 року заборгованість за кредитним договором склала 12 996 грн. 11 коп. в тому числі: 241 грн. 57 коп. заборгованості за кредитом, 8 659 грн. 49 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3\~000 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн. штраф (фіксована частина), 595 грн. 05 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до\~ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. При обгрунтуванні заперечень проти позову відповідач посилається на те, що він підписав лише анкету заяву, а Умови і правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та [PERSON] він не підписував, а отже ознайомлений із ними не був. Таким чином між ним та [PERSON] у належній формі не було укладено договір про надання банківських послуг, а сам по собі факт надання кредитного ліміту в рамках договору банківського обслуговування, не може бути розцінено як укладення кредитного договору. Підписуючи анкету - заяву він не був повідомлений ані про встановлену суму кредиту, ані про розмір відсотків за корисутвання кредитом, а тому відсутні істотні умови кредитного договору. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст.ст.202, 203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. В ст. 1055 ЦК України встановлено, що Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ст.ст. 626, \~628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.ст. 638, 640 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами\~договору є умови про предмет\~договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Як встановлено судом, та це не заперечував відповідач в судовому засіданні, останній 11.01.2010 року підписав заяву анкету, згідно якої погодився, що підписана заява разом з Пам»яткою клієнта, «Умовами і правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами банку є договором про надання банківських послуг. Також [PERSON] 11.01.2010 року підписав Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, відповідно до якої він ознайомлений з фінансовими умовами надання платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Згідно наданої представником позивача виписки по рахунку картки №5577********3202 за період з 01.01.1999 року по 26.09.2017 року, з використанням основної картки № 5577********3202 у період часу з 11.01.2010 року по 21.05.2014 року здійснювались операції, зокрема, по зняттю готівки в банкоматах та здійснювалось погашення заборгованості шляхом поповнення готівкою карти з використанням терміналів самообслуговування. Будь яких доказів, які б свідчили про те, що відповідач не був ознайомлений з «Умовами і правилами надання банківських послуг» та «Правилами користування платіжною карткою», останнім суду не надано, як і не надано доказів того, що на час підписання ним анкети заяви існували інші «Умови і правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою» ніж ті, що додані представником позивача до позовної заяви. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, тобто між сторонами у належній формі було укладено кредитний договір, а тому суд вказані твердження відповідача до уваги не приймає. Також суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що у 2013 році ним було повністю погашено заборгованість за кредитним договором, у зв»язку з чим у 2013 році представником банку було знищено кредитну картку, оскільки як встанволено судом, за договором б/н від 11.01.2010 року, що укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON], було надано наступні кредитні картки: №5577212911273202 ( дата відкриття - 11.01.2010, термін дії - 11/13), №5211537410366392 (дата відкриття 22.11.2012, термін дії 12/15), №5457082390193592 (дата відкриття 22.11.2012, термін дії 11/16) та згідно виписки по рахунку основної картки №5577********3202 за період з 01.01.1999 року по 26.09.2017 року, у 2014 року відбувалось погашення заборгованості за кредитним договором шляхом поповнення готівкою карти з використанням терміналів самообслуговування. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач свої зобовязання за кредитним договором виконує неналежним чином, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 241 грн. 57 коп., в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8659 грн. 49 коп. та пені в сумі 3 000 грн. є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення штрафів в сумі 1095 грн. 05 коп., то суд приходить до наступних висновків. Згідно правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного суду України від 21.10.2015 року по справі №6 2003цс15, цивільно правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов»язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов»язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов»язків, як заходу цивільно правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст..549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Зважаючи на вищевикладене та відповідно до ст..549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що за невиконання зобов'язань за кредитним договором в даному випадку з відповідача підлягає стягненню пеня, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення штрафів (фіксованого та його процентної складової), оскільки стягнення двох санкцій за одне і те саме порушення умов договору є недопустимим. Відповідно до ст..141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1465 грн. 18 коп.

Outcome: partial