Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Провідна» звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення збитків за заподіяну шкоду в порядку регресу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 19.04.2015року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/2549181. Відповідно до даного полісу застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер [NUMBER]. 18.07.2015року в м.Києві по вул. Маршала Жукова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «SMART ROADSTER» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2015року, [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення. Зазначена ДТП була визнана страховою і 18.08.2015 року було складено Страховий акт № 2300081984 та розрахована сума страхового відшкодування. ПАТ «Страхова компанія «Провідна» виплатила потерпілому [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 26657,58грн., але позивач зазначає, що має право на регресний позов до страхувальника, оскільки останній не повідомив страховика у визначені строки про вказану ДТП і в зв»язку з цим, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 26657,58 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1378грн. В судове засідання позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» представника не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали клопотання про розгляд спарви без участі представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмово викладені заперечення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19.04.2015року між ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується копією полісу № АЕ/2549181. Відповідно до даного полісу застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO державний номерний знак [NUMBER]. Строк дії полісу з 21.05.2015 року до 20.05.2016 року (а.с.5-6). Відповідно до ст. 3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Судом встановлено, що 18.07.2015 року, в м. Києві на вулиці Маршала Жукова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «SMART ROADSTER» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], в результаті даної ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження . Як вбачається з постанови Дніпровського районного суду м.Києва від 14.09.2015 року, відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави, в розмірі 340гривень, що підтверджується копією відповідної постанови суду (а.с.11). На підставі полісу АЕ/2549181 ПрАТ «СК «Провідна» відшкодувала [PERSON], як власнику транспортного засобу «SMART ROADSTER», державний номерний знак [NUMBER], шкоду пов'язану із пошкодженням його транспортного засобу в розмірі 26657,58 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №039232 від 29.09.2015 року та копією відомості № ВПТ-004040 від 28.09.2015 року. Відповідач не визнав позовні вимоги, мотивуючи тим, що відразу, 18.07.2015р. в телефонному режимі повідомив страхову компанію про зазначену ДТП і ніхто не заперечив факт настання страхового випадку, позивачем кошти були виплачені, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності, жодних претензій позивач не мав до відповідача. При вирішенні справи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як було зазначено вище, позивач ПрАТ «СК «Провідна» відшкодував [PERSON] шкоду, пов'язану із пошкодженням транспортного засобу «SMART ROADSTER», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 26657,58 грн. Відповідно до ст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Дійсно, підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33, підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Отже, оскільки факт настання страхового випадку ніким неоспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач винний в ДТП і визнав свою вину, був притягнутий до адмінвідповідальності, ПрАТ «СК «Провідна» визнала страховий випадок, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути підставою для вимоги до [PERSON] в порядку регресу . Сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Дана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15. А за приписами ст.360-7 ЦПК України такі висновки Верховного Суду України є обов'язковими для всіх судів України. Позивачем не зазначено інших підстав позовної вимоги до відповідача та не надано жодних належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову. Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства. Таким чином, з огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed