Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

Позивач просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері[PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що за життя 11.03.2004 р. мати склала заповіла йому все своє майно. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/9 частки квартири за адресою [ADDRESS] . Стверджує, що пропустив 6-місячний строк для прийняття спадщини з причин тривалого перебування за межами України та наявністю спадкового спору, за результатом розгляду якого лише у листопаді 2017 р. дізнався про необхідність прийняття спадщини матері. Покликаючись на ч. 3 ст. 1272 ЦК України просить визначити йому додатковий строк для прийняття цієї спадщини. Відповідачка у відзиві просила відмовити у позові, оскільки вважає, що поважні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини відсутні. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Останній додатково відзначив, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини стало судове рішення, яким через кілька років після смерті матері позивача було визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом, що потягло за собою виникнення ситуації, за якої 1/9 частки квартири залишилася без спадкоємця. Просив встановив додатковий строк тривалістю один рік. Відповідачка та її представник позов заперечили з підстав, викладених у відзиві. Останній також зазначив, що скасування свідоцтва про право власності на спадщину за законом не є поважною причиною для поновлення строку для прийняття спадщини. Третя особа - [PERSON] - у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань не подавав. Вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. 23.06.1998 р. бюро приватизації ДП Червоноградського управління ЖКГ видало свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру за адресою [ADDRESS] на ім`я [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] у рівних частинах кожному (а.с. 9). 11.03.2004 р. [PERSON] склала заповіт на все своє майно на ім`я позивача (а.с. 10). 19.08.2004 р. на ім`я позивача видане свідоцтво № [NUMBER] про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі якого 16.09.2004 р. зареєстровано право власності позивача на 1/3 частки вище вказаної квартири. (а.с. 12, 83). 25.12.2008 р. на підставі договору дарування [ADDRESS] [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 ідеальну частину цієї ж квартири та 15.06.2009 р. зареєстровано право власності позивача на таку частику (а.с. 13-14). Станом на 15.06.2009 р. спірна квартира належала позивачеві на праві приватної власності (а.с. 22). [INFO] у віці 78 років у м. Червонограді померла [PERSON] (а.с. 96). 30.06.2015 р. відповідачка пред`явила позов до відповідача про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину. 15.04.2016 р. Червоноградський міський суд Львівської області ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 459/2016/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] (треті особи: [PERSON] , [PERSON] , державного нотаріуса Червоноградської державної нотаріальна контора Стеців Марії Романівна, реєстраційна служба Червоноградського МУЮ, ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Червоноградське відділення №7856 Львівської області) про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, яким позов задовольнив частково. Так, рішення суду вирішено визнати недійсними видані відповідачу [PERSON] , [INFO] , державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Стеців М.Р. по спадковій справі № 428/2004 заведеній після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.08.2004 р. зареєстровані в реєстрі за № 2-1696 та № 2-1698. У визнанні недійсними інших свідоцтв по даній спадковій справі - відмовити у зв`язку з відсутністю таких (а.с. 15-17). 13.11.2017 р. Апеляційний суд Львівської області постановив ухвалу про залишення без змін вище вказаного рішення суду першої інстанції (а.с. 18-20). 16.08.2018 р. державний нотаріус Червоноградської ДНК виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 1/9 частину квартири за адресою [ADDRESS] , оскільки останнім пропущено 6-місячний строк з часу відкриття спадщини [PERSON] для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини (а.с. 21). Протягом 2013-2016 р. позивач проживав і працював у Польщі, має там зареєстроване місце проживання та роботу з 2006 р. (а.с. 57-63). Відповідно до приписів ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За приписами ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Такий правовий висновок висловив Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 26.09.2019 р. у справі № 565/1145/17. Обставини справи свідчать про те, що на момент смерті матері [INFO] позивач був одноособовим власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідачка оспорила його право власності у рамках цивільної справи № 459/2016/15-ц, звернувшись до суду з позовом 30.06.2015 р., тобто поза межами шестимісячного строку з часу відкриття спадщини матері позивача. 13.11.2017 р. набрало законної сили судове рішення, яким розв`язано вище вказаний цивільний спір щодо спадкування часток на квартиру за адресою [ADDRESS] . Правовим наслідком вказаного судового рішення стало фактично відкриття спадщини [PERSON] , що складається із 1/9 частки спірної квартири. Враховуючи дати виникнення, перебігу та результат судового спору у рамках цивільної справи № 459/2016/15-ц, суд вважає обґрунтованими аргументи позивача про те, що він з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері[PERSON] . Окрім цього, позивач пропустив строк для прийняття спадщини через велику відстань між місцем постійного проживання і місцем знаходження спадкового майна, оскільки до і після смерті матері виїхав на роботу за межі України в Польщу, де знаходився протягом тривалого часу. Такі причини пропуску строку суд трактує як поважні, оскільки вони були пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для прийняття спадщини. Дані обставини відповідачем не спростовані належними та допустимими доказами. З огляду на фактичні обставини справи, викладені норми права, суд вважає позов обґрунтованим і не вбачає підстав для відмови у його задоволенні.

Outcome: approved