Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

позивач просить суд стягнути з ТОВ «Русава-К» на його користь невиплачену заробітну плату за період червня 2015 р. по серпень 2015 р. в сумі, що складає 5515 грн. 00 коп., а також моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, посилаючись на те, що 20 квітня 2012 р. він був прийнятий на посаду водієм в ТОВ «Русава-К». Відповідно до укладеного трудового договору відповідач прийняв його на роботу, а він зобов'язувався виконувати роботу визначену трудовим договором. На даний час він продовжує працювати, але відповідачем не виплачується заробітна плата йому за період з червня 2015 р. по серпень 2015 р. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. В порушення вимог ст. 115 Кодексу законів про працю України відповідачем за період з червня 2015 р. по серпень 2015 p., не виплачується йому заробітна плата. На даний час заборгованість складає 5515,00 гривень. Відповідач не проводить із ним розрахунку по заробітній платі в строки передбачені ст. 115 Кодексу законів про працю України, чим порушено його право на її отримання. Згідно ст. 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У звязку з порушенням відповідачем його прав, а саме невиплатою заробітної плати, він зазнав моральної шкоди. Моральні та фізичні страждання спричинили погіршення його емоційного та психологічного стану. У звязку з невиплатою заробітної плати були порушені його нормальні життєві звязки, оскільки невиплата заробітної плати поставило в скрутне становище його. Також, йому доводиться звертатись до суду з даним позовом, оскільки відповідач відмовляється виплатити заробітну плату. Розмір заподіяної моральної шкоди він оцінює в 5000 гривень. Спір, що виник між ним та відповідачем має розглядатись в порядку позовного провадження. оскільки між ними існує спір про право. Представник відповідача ТОВ «Росава - К» в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вислухавши позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити частково. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У\~ст. 3 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених\~Конституцією України\~та законом; 3)свобода договору;\~\~4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої\~статті 13 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] з\~\~20 квітня 2012 року\~\~працює на посаді\~\~водія в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Русава-К», що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с. 7). Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, яка передбачена ст. 115 КЗпП. Право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю та соціальних виплат закріплено у статтях\~43,\~46 Конституції України. Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована\~Законом України «Про оплату праці», Кодексом законів про працю України, іншими законодавчими та нормативними актами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Зокрема,\~ст. 1 Закону України «Про оплату праці»\~визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу; ч. 3 ст. 15 передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі підприємство здійснює після виконання зобовязань щодо оплати праці; у ч. 5 ст. 24 зазначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно ч. 2\~ст. 94 КЗпП України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. В порушення вимог ст. 115 Кодексу законів про працю України відповідачем за період з 01.06.2015 р. по 30.08.2015 p., не виплачена позивачу заробітна плата, тому на даний час заборгованість складає 5514 гривень 46 коп., що підтверджується довідкою виданою ТОВ «Русава - К», згідно якої заборгованість по заробітній платі [PERSON] становить 5514,46 грн., і складається із заборгованості за наступні періоди: червень 2015 року 1989,84 грн., липень 2015 року 2044,62 грн. та серпень 2015 року 1480,00 грн. (а.с. 9). Таким чином,\~\~суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі\~\~є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди завданої позивачу затримкою виплати заробітної плати суд виходить з наступного. Згідно\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Частина 3\~ст. 23 ЦК України\~встановлює, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~серед іншого зазначається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд при визначенні розміру моральної шкоди враховує, що своїми діями відповідач по справі, ігноруючи вимогу позивача про здійснення з ним повного розрахунку за виконану ним роботу, маючи на це повне законне право, спричинив йому моральні страждання, що виразилися в душевних хвилюваннях та стражданнях, втраті життєвих звязків, що вимагало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на прецедентну практику Європейського Суду з прав людини щодо здійснення оцінки розміру відшкодування моральної шкоди на засадах справедливості, а тому,

Outcome: partial