Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивач подав до суду позов до відповідача, який в подальшому уточнив, в якому просить визнати виконавчий напис №601, вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 23 лютого 2015 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача безпідставно стягнуті за цим виконавчим написом кошти в сумі 1691,80 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 04.05.2005 року №DNH4КР11400297 в загальній сумі 219475,40 грн. не є безспірними, вони заявлені поза межами строків позовної давності, крім того, він взагалі оспорює факт укладання вказаного кредитного договору, на даний час проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню, відкритому за його заявою за ознаками підроблення документів чи використання підроблених документів. Представник відповідача в судовому засіданні з позовом не погодився та зазначив, що виконавчий напис №601 від 23.02.2015 року відповідає вимогам закону, банк надав нотаріусу усі необхідні для вчинення виконавчого напису документи - кредитний договір, виписку по рахунку та копію вимоги, позивач на даний час свої зобов»язання до договору не виконав, тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третьої особи Хортицького ВДВС та приватний нотаріус Бондар І.М. надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. В судовому засіданні встановлено, що приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» 23 лютого 2015 року вчинила виконавчий напис №601 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» коштів в сумі 219475,40 грн., які є його боргом за кредитним договором №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року, а саме: основний борг 8272,20 грн., сума заборгованості по відсоткам 58690,18 грн., пеня 150813,02 грн., строк, за який проводиться стягнення - 9 років 9 місяців, з 04.05.2005 року по 04.02.2015 року. Судом досліджена копія нотаріальної справи - виконавчого напису та документів, на підставі яких було його вчинено. Так, нотаріусу була надана заява ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23.02.2015 року про вчинення такого нотаріального напису, інформаційні довідки та довіреність представника, копія письмової вимоги банку на ім»я [PERSON] від 10.02.2015 року, яка містить вимогу погасити заборгованість за вказаним кредитним договором в сумі 218275,40 грн.: основний борг 8272,20 грн., сума заборгованості по відсоткам 58690,18 грн., пеня 151313,02 грн., копія опису цінного листа та чек про оплату відправлення цінного листа на ім»я [PERSON], а також копія кредитного договору, засвідчена печаткою нотаріуса з копії / а не з оригіналу/ договору №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року, та виписка з рахунку боржника за цим договором. З виписки по рахунку [PERSON] за даним кредитним договором вбачається, що заборгованість по кредиту, відсоткам та пені починає рахуватись з 31.05.2005 року. Надані нотаріусу матеріали не містять підтвердження отримання [PERSON] вимоги погасити заборгованість. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2013 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року, станом на 13.02.2013 року у сумі 149341,24 грн., яка складалась з основного боргу 8272,20 грн., заборгованості по відсоткам 46761,67 грн., пені 94307,37 грн.. Рішення обґрунтовано тим, що позивач не надав суду доказів видачі кредиту відповідачу, не надані деталізація розрахунку заборгованості та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення примусового стягнення боргу, не надано оригіналу кредитної справи. Крім того, у рішенні суду зазначено, що проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №12013080070002232 від 25.09.2013 року, відкритому за заявою [PERSON] за ознаками ст.358 ч.1 КК України. При цьому, копія вказаного рішення суду нотаріусу при вчиненні виконавчого напису не надавалась. Суду надана копія витягу з ЄРДР, з якої вбачається, що 25.09.2013 року Олександрівське ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відкрило кримінальне провадження №12013080070002232 за ознаками ст.358 ч.1 КК України за заявою [PERSON]. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 07.04.2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Жовтневого РВ за вказаним кримінальним провадженням та надано тимчасовий доступ до речей та документів, а саме документів, які містять банківську таємницю, з Дніпропетровського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» - кредитної справи по кредитному договору №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року. Аналогічне рішення було винесено і ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 08.09.2016 року по цьому кримінальному провадженню. Згідно довідки УПФУ в Хортицькому районі м.Запоріжжя від 19.05.2016 року, з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса №601 від 23.02.2015 року утримано в рахунок боргу 295,48 грн. та на користь ВДВС виконавчий збір в сумі 32,83 грн.. З виписки з особового рахунку за кредитним договором №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року на ім»я [PERSON], наданої ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що за період з 01.04.2010 року по 01.06.2010 року відбулось погашення заборгованості в сумі 1321,80 грн.. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо до вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до пунктів 3.1 - 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості; за умови, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року; якщо до вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 року. В даному випадку вбачається, що на час подання ПАТ КБ «ПриватБанк» заяви до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON], та на час видачі нотаріусом виконавчого напису №601 від 23.02.2015 року, рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2013 року було повністю відмовлено ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні з позивача заборгованості за кредитним договором №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року з підстав відсутності доказів видачі [PERSON] кредиту, відсутності детального розрахунку заборгованості, відсутності доказів належного повідомлення боржника щодо примусового стягнення боргу, не надано оригіналу кредитної справи. Вказане рішення суду набрало законної сили, а відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Таким чином, станом на час вчинення виконавчого напису між позивачем та відповідачем вже існував спір щодо заборгованості за цим кредитним договором, відбулось судове рішення, яким у задоволенні вимог банку було відмовлено, тому суд приходить до висновку про те, що на час вчинення виконавчого напису заборгованість позивача перед банком не була безспірною. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок про безспірність заборгованості боржника. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року. Крім того, з матеріалів, наданих нотаріусом, вбачається, що при видачі виконавчого напису не були дотримані вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а якщо до вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Так, з виписки з особового рахунку на ім»я [PERSON] видно, що з 31.05.2005 року почала утворюватись заборгованість за цим кредитом, потім було здійснено три погашення - 06.04.2010 року, 26.04.2010 року та 26.05.2010 року, і після цього заборгованість більше не погашалась, тобто платежі не здійснювались з цього часу, тоді як п.2.1 кредитного договору №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року передбачено погашення кредиту шляхом щомісячних платежів по 514,11 грн., тобто право вимоги до боржника у банку виникло саме з місяця, наступного за датою, коли боржник мав здійснити наступний платіж, а саме з червня 2005 року, а після цього - з червня 2010 року. Таким чином, право вимоги у банку щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та пені виникло з червня 2005 року. Відповідно до ст. ЦК України строк позовної давності встановлюється у три роки, а що до вимог про стягнення неустойки /пені/ - в один рік. У виконавчому написі ж зазначено, що стягнення здійснюється за 9 років 9 місяців, з 04.05.2005 року по 04.02.2015 року. Таким чином, з дня виникнення у ПАТ КБ «ПриватБанк» права вимоги про стягнення кредиту та відсотків або з червня 2005 року, або з червня 2010 року, станом на 23.02.2015 року минуло значно більше трьох років, а щодо вимог про стягнення пені - значно більше одного року, і ці обставини залишились поза увагою нотаріуса при вчиненні спірного виконавчого напису. Крім того, викликає сумнів і факт надання нотаріусу при вчиненні виконавчого напису оригіналу кредитного договору №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року, оскільки його копія, надана суду з нотаріальної справи, засвідчена печаткою та підписом нотаріуса не з оригіналу, а з копії. Відтак, незважаючи на те, що нотаріус в даному випадку вчинив виконавчий напис №601 від 23.02.2015 року на підставі документів, передбачених у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, за виключенням оригіналу кредитного договору та, як вбачається з матеріалів нотаріальної справи, йому не було надане рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 02.12.2013 року, але оскільки між сторонами по справі існує спір щодо заборгованості за зазначеним кредитним договором, виконавчий напис №601 від 23.02.2015 року має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, то позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача безпідставно стягнутих за цим виконавчим написом коштів в сумі 328,31 грн., що підтверджується наданою довідкою УПФУ від 19.05.2016 року, мають бути задоволені. Відповідно до ст.387,388 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому, виходячи зі ст.216 ЦК України наслідок недійсності правочину - реституція - настає незалежно від наявності вини сторін правочину у тому, що правочин є недійсним. Майно повертається стороні, яка передала його за недійсним правочином лише тому, що правочин визнано недійсним, і добросовісність сторони, яка набула майно за таким правочином, до уваги не береться. В даному випадку позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів - грошей у сумі 1321,80 грн., які були погашені за кредитним договором №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року за період з 06.04.2010 року по 26.05.2010 року, що підтверджується випискою з рахунку на ім»я [PERSON]. Проте, в даному випадку позивачем не надано доказів того, що вказані кошти були отримані відповідачем безпідставно, оскільки кредитний договір №DNH4КР11400297 від 04.05.2005 року на даний час недійсним не визнавався. Таким чином, позовні вимоги в цій частині задоволені бут не можуть. Питання щодо повернення вказаних коштів у випадку встановлення того, що позивач дійсно не підписував вказаний договір з відповідачем та не отримував коштів, може бути вирішено позивачем в рамках цивільного позову по кримінальній справі, досудове розслідування по якій в даний час проводиться Олександрівським ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір в сумі 1102,40 грн., а саме 551,20 грн. - за задоволену немайнову позовну вимогу, та 551,20 грн. - за частково задоволену майнову позовну вимогу.

Outcome: partial