Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру [ADDRESS], яка є власністю [PERSON], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML 702/925/2008 від 19.05.2008 р., укладеним між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON], в розмірі 3 007 402, 14 грн. На обґрунтування позову позивач посилається на той факт, що договір кредиту не виконується боржником [PERSON], внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту, відсоткам та пені, і за рахунок заставленого боржником нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], банк має намір задовольнити свої вимоги до боржника, але в процесі реалізації своїх прав банку стало відомо, що належна боржнику [PERSON] квартира була реалізована в ході ліквідаційної процедури, і власником майна на даний час є [PERSON] Вважають, що з підстав передбачених ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» до набувача предмету іпотеки [PERSON] перейшли всі права та обов'язки за іпотечним договором, у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник банку позов підтримав та пояснив, що всі обставини в позові викладені повно. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов не визнав, надав письмові заперечення, які додані до матеріалів справи, та пояснив, що позивачем пропущений строк позовної давності звернення до суду з даними вимогами, також зазначив, що [PERSON] не мала і не має будь-яких правовідносин ні з позивачем ні з відповідачем [PERSON] і тому не може бути належним відповідачем по справі, посилання позивача на норми ЗУ «Про іпотеку» у правовідносинах з відповідачем [PERSON] є помилковими, [PERSON] є правомірним власником квартири, оскільки договір купівлі-продажу, на підставі якого вона набувала права власності не визнаний недійсним. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 19.05.2008 р. між ЗАТ «ОТП банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП БАНК» (надалі «Банк») і [PERSON] був укладений кредитний договір № ML 702/925/2008. 19.05.2008 р. в забезпечення зобов'язання за кредитним договором Банк і відповідач [PERSON] уклали договір іпотеки № РML 702/925/2008, за яким в іпотеку передана квартира [ADDRESS], що належала боржнику [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. 29.06.2010 р. між ПАТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, в зв'язку з чим, відповідно до положень ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором та за договором іпотеки. В порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] не погашені належні до сплати суми і не сплачені відсотки, і загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 01.08.2013 р. (на яку здійснений позивачем розрахунок) становить 3 007 402, 14 грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний останньому виплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст.624 ЦК України. Відповідно до постанови господарського суду Харківської області від 20.06.2011 р. фізичну особу - підприємця [PERSON] визнано банкрутом, а належне їй на праві власності майно, а саме, квартиру [ADDRESS] було реалізовано в ході ліквідаційної процедури без погодження з іпотекодержателем ТОВ «ОПТ Факторинг Україна» і право власності перейшло до покупця [PERSON]. Згідно ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випаду, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Таким чином, [PERSON] набула статусу іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за договором іпотеки від 19.05.2008 р., а позивач, з підстав, передбачених ст.ст. 7, 35, 36, 37, 38, 39 ЗУ «Про іпотеку», ст. 6 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати» п.п.6.2 договору іпотеки має право захистити свої права у спосіб та в порядку, який він вибрав в своїх позовних вимогах. Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на квартиру, як на предмет іпотеки є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо вимог про передачу предмету іпотеки з метою його збереження в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до його реалізації з наданням відповідних прав, то суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки, суду не надано доказів того, що предмет іпотеки може бути знищений, пошкоджений або іншим чином не збережений. Крім того, відповідно до ст. 34 ЗУ «Про іпотеку» предмет іпотеки може бути переданий в управління з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням, а позивачем не надано суду доказів того, що квартира використовується або буде використовуватися не відповідно до її цільового призначення. Доводи відповідача та його представника, представлені в суді і викладені в письмових запереченням висновків суду не спростовують. Перебіг строку позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання відповідно до положень ст. 261 ЦК України починається із спливом строку виконання, а строк виконання зобов'язань за договором кредиту починається з 19.05.2038 р., тобто строк не сплинув, і відповідно до ст. 514 ЦК України до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Щодо інших заперечень відповідача про неправомірність застосування до спірних правовідносин положень ЗУ «Про іпотеки», і необхідність застосування положень ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд вважає, що вони є необґрунтованими, оскільки, саме положення ЗУ «Про іпотеку» регулюють спірні правовідносини, крім, того, згоди кредитора на продаж іпотечного майна не було, а рішення господарського суду про визнання ФОП [PERSON] банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 14.11.2011 р. і провадження у справі про банкрутство припинено. На підставі викладенного,

Outcome: partial