Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 23.11.1973 року до 30.06.2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», яке перейменовано на ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, працюючи електрозварником ручного зварювання. 30.06.2014 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 151 від 17.12.2014 року позивачу були встановлені такі професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень токсичної етіології ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 03.12.2014 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (І\\/ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 07.03.2012 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. У п. 16 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 151 від 17.12.2014 року зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці. У п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 151 від 17.12.2014 року зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, загазованості. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 26.01.2015 року , ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 50% безтерміново та встановлено ІІІ групу інвалідності. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. Внаслідок захворювання позивач постійно відчуває напади ускладнення дихання, довготривалі приступи кашлю, загальну слабкість, пересувається лише помірним темпом. Ведення домашнього побуту стало дуже важким завданням. На цьому фоні почали псуватися відносини з рідними. Внаслідок приглухуватості відбулося зниження слуху, відчуває шум у вухах, постійно недочуває і змушений по декілька разів перепитувати співрозмовника. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 15000 грн. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представниця відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею у запереченні на позовну заяву. Просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю. У судове засідання третя особа - представник відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника відділення ВД ФССНВ у м. Суми. Проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представниці відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивач з 23.11.1973 року до 30.06.2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», яке перейменовано на ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, працюючи електрозварником ручного зварювання. 30.06.2014 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 7, 8). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 151 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 17.12.2014 року (а.с.9) у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 26.01.2015 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 50%. (а.с.10, 11) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень токсичної етіології ІІ стадії в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність II ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 03.12.2014 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (І\\/ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що ПАТ «СМНВО» не порушувало законних прав позивача, а саме те, що позивач був проінформований про шкідливі виробничі фактори на робочому місці при прийомі на роботу. Позивач при укладанні трудового договору погодився з запропонованими умовами праці та цілком усвідомлював можливі негативні наслідки для свого здоровя. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів, які б підтверджували заподіяння йому моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні, і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачу моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 10000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

Outcome: partial