Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач позовом Житлово-будівельний кооператив «Київміськбуд-5» (далі - ЖБК «Київміськбуд-5») звернувся з позовом до суду про солідарне стягнення з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 29 649,42 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачам, з якими спільно проживають неповнолітні діти [PERSON] , 2002 року народження, та [PERSON] , 2005 року народження, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , який знаходиться на комунальному обслуговуванні балансоутримувача позивача ЖБК «Київміськбуд-5». Відповідачі зареєстровані та спільно проживають за вказаною адресою. Розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території затверджено рішенням загальних зборів членів ЖБК. Позивач утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, здійснює поточні та капітальні ремонти, надає інші послуги з утримання будинку. За судовим наказом Дніпровського районного суду м. Києва від 03.08.2016 року у цивільній справі № 755/12002/16 за заявою позивача з відповідачів стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2013 року по 31.05.2016 року 52 097,01 грн. та судовий збір 689,00 грн. Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідачів повторно виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з 01.06.2016 року по 01.10.2019 року, та загальна заборгованість станом на складає 29 649,42 грн., з яких: обслуговування будинку та прибудинкової території - 7 464,99 грн.; втрати від інфляції - 17 208,17 грн., 3% річних - 4 986,25 грн., пені у розмірі 729,54 грн., що є предметом позовних вимог. 11 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року клопотання представника позивача адвоката Золотопупа Сергія Васильовича про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін - повернуто заявникові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] скористались процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідачі проти позову заперечують в повному обсязі, вказуючи на те, що позивачем не доведено ані факту, ані законності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, ураховуючи відсутність між сторонами договірних зобов`язань. (а.с. 44-50, 79-85) Відповідач [PERSON] , отримавши ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача адвокат Золотопуп С.В. подав до суду письмову відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечив проти тверджень відповідачів та підтримав позов в повному обсязі. (а.с. 99-100) Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, за даними Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів членів кооперативу від 13.05.2008 року (Протокол № 4), Житлово-будівельний кооператив «Київміськбуд-5» створено виключно для обслуговування, ремонту і реконструкції жилого будинку та утримання прибудинкової території. Метою діяльності кооперативу є забезпечення належного утримання будинку; забезпечення згоди власників квартир, жилих та нежилих приміщень будинку про порядок реалізації ними своїх прав на володіння, користування та розпорядження об`єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів Кооперативу. Житлово-будівельний кооператив «Київміськбуд-5» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] , яким укладено ряд договорів на утримання будинку, зокрема, Договір про надання послуг № 354-19 від 01.03.2019 року щодо формування та друку рахунків-повідомлень, оброблення та розподіл платежів від споживачів, надання та інформаційно-технологічне супроводження програмно-апаратного комплексу в частині нарахування сплати за житлово-комунальні та інші послуги ЖБК; Договір про надання послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів № 15/12/13-08 від 01.01.2009 року; Договір на технічне обслуговування і ремонт ліфтів від 01.03.2014 року. Згідно протоколів Загальних зборів членів ЖБК «Київміськбуд-5» від 21.08.2013 року, від 11.11.2018 року, 13.11.2018 року було прийнято рішення про встановлення тарифів на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . 03.08.2016 року Дніпровським районним судом м. Києва видано судовий наказ у справі № 755/12002/16, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ЖБК «Київміськбуд-5» суму заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2013 року по 31.05.2016 року у сумі 52 097,01 грн. та судовий збір у розмірі 689,00 грн. (а.с. 14) Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у справі № 755/12002/16 заяву [PERSON] про скасування судового наказу, яка подана в межах розгляду цивільної справи за заявою Житлово - будівельного кооперативу «Київміськбуд - 5» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних - повернуто без розгляду. Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 11.10.2016 року № 982, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078. Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01.06.2018 року № 936, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078. Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 07.06.2018 року № 962, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078. Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц) В розрізі даного спору зобов`язання відповідачів оплатити комунальні послуги не урегульовано окремим договором між сторонами спірних правовідносин, тому зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг урегульовано публічним договором надання таких послуг, відповідно до якого відповідачі зобов`язані сплати вартість фактично отриманих ними комунальних послуг. Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що за період з червня 2016 року по вересень 2019 року відповідачі заборгували установі позивача по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 7 454,99 грн., заборгованість нарахована щодо квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності відповідачам, що не спростовано останніми, та нарахована заборгованість підтверджується наданими підприємством позивача розрахунками. (а.с. 16) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржник несе відповідальність, передбачену частиною другою статті 625 ЦК України. Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті З частини першої статті 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. (Постанова Верховного Суду від 15 березня 2018 року у Справі № 401/710/15-ц) Відповідно до норми статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (яка діє з 01.05.2019 року) У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг за період з червня 2016 року по вересень 2019 року (включно), суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь окрім суми заборгованості за надані послуги у розмірі 7 454,99 грн., також і втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі - 2 825,61 грн., 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі - 745,00 грн., а також пеню, нараховану з 01.05.2019 року по 30.09.2019 року (153 дні х 0,01% від суми боргу) у розмірі 114,06 грн. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. (ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України) Таким чином, суд визнає необґрунтованою вимогу в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення виконання зобов`язання по оплаті за надані позивачем послуги, оскільки між сторонами розірвано Договір надання послуг, однак не укладено нового окремого договору, який би містив положення щодо умов, порядку та розміру оплати боржником неустойки у разі прострочення виконання зобов`язання, та на час виникнення спірних правовідносин чинним законодавством не було передбачено стягнення неустойки за порушення досліджуваного зобов`язання, тобто даний вид санкційного стягнення не передбачено договором та не є обов`язковим за законом для даного виду договорів, тому не може бути предметом стягнення за рішенням суду в розрізі даного спору. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Житлово-будівельного кооперативу «Київміськбуд-5» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду позивач ЖБК «Київміськбуд-5» уклав з адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» Договір про надання правничої допомоги № 25/09/2019-1 від 25 вересня 2019 року, відповідно до умов яких Бюро бере за себе зобов`язання надати правничу допомогу з усіх питань, пов`язаних із правами позивача у цивільній справі за позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - споживачів житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою: [ADDRESS] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. (а.с. 17) За даними акту приймання-передачі наданих послуг від 27.09.2019 року, Бюро надано, а клієнтом ЖБК «Київміськбуд-5» прийнято наступні юридичні послуги: складення, підготовка до подачі та подача до Дніпровського районного суду м. Києва позовної заяви Клієнта до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - споживачів житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою: [ADDRESS] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.; кількість витрачених годин - 6; вартість однієї години - 500,00 грн., загальна вартість послуг - 3 000,00 грн. (а.с. 18) Згідно виписки по рахунку, ЖБК «Київміськбуд-5» сплачено за послуги правничої допомоги, надані адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» за Договором № 25/09/2019-1 від 25 вересня 2019 року, у розмірі 3 000,00 грн. (а.с. 19) Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідачівна його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідачівна користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правничу допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги № 25/09/2019-1 від 25 вересня 2019 року у сумі 1 500,00 грн., тобто по 500,00 грн. з кожного, - що є правомірним розподілом витрат з огляду на часткове задоволення вимог позивача. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. за ставкою станом на 01 січня 2019 року, що відповідає положенню ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто у розмірі 640,33 грн. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: partial