Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», представник позивача Савіхіна А.М., звернувся до Куп'янського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 21.10.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9948,54 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. При цьому, позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, за відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 16.05.2018 року склала 30702,88 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 9948,55 грн., проценти за користування кредитом - 3603,58 грн., пеня та комісія - 16211,72 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди - 939,03 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1762,00 грн., сплачені ним при поданні позову до суду. Ухвалою від 18.06.2018 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Направлені на його адресу місця проживання, зареєстровану в установленому законом порядку, судові повідомлення разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів повернулись до суду з відміткою про причини повернення «за закінченням терміну зберігання». Відповідач не подав відзив. У відповідності до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку визначеному цим Кодексом. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. З'ясувавши думку представника позивача за заявою, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. Так, згідно заяви від 12.12.2007 року [PERSON] виявила бажання оформити на своє ім'я кредитну карту в «ПриватБанку». Відповідно до вищезазначеної заяви вона була ознайомлена та згодна із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, Тарифами банку та Пам'яткою клієнта банку. Зазначила, що отримала їх та ознайомилася з їх змістом під розпис. Також виразила свою згоду, що зазначена вище заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами складають договір про надання банківських послуг (а.с.5). Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 21.10.2014 року [PERSON] отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 9948,55 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,833% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та виразила згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Генеральна угода укладена між сторонами по справі з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору від 13.11.2007 року, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта внаслідок невиконання зобов'язань перед банком. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір. Умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином знайшло своє підтвердження, що між учасниками справи склалися цивільно-правові відносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, а саме те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення чергової частини суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 16.05.2018 року склала 30702,88 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 9948,55 грн., проценти за користування кредитом - 3603,58 грн., пеня та комісія - 16211,72 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди - 939,03 грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved