Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 14998 гривень 17 копійок. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 23 серпня 2011 року відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Оскільки відповідач порушила свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів, то виникла заборгованість в сумі 14998 гривень 17 копійок , з яких: 394,60 гривень - заборгованість за кредитом, 10313,18 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 3100 гривень заборгованість за пенею та комісією, штраф 500 гривень фіксована частина та 690,39 процентна складова. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем надано відзив на позовну заяву . Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку , що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено , що 23 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір без номера , згідно якого остання отримала кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Оскільки відповідач не виконувала належним чином умови кредитного договору, то станом на 31.12.2017 утворилась заборгованість в розмірі 14998,17 гривень. Правильність розрахунку відповідачем ос порена, просить застосувати строк позовної давності. За змістом статей 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За таких обставин суд приходить до висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу договору кредиту. Кредитним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з вимогами ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно наданого Банком розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач до червня 2015 року виконувала зобов'язання перед банком у частині сплати тіла кредиту та процентів за користування ним, які на час укладення договору становили 30%. З червня 2015 року відповідач припинила сплату кредиту та процентів за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість в зазначеній сумі. Проценти за користування кредитом з червня 2015 року Банком нараховувались за ставкою 43,20% річних. Разом з тим, доказів домовленості або належного повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки за договором чи визнання її відповідачем шляхом сплати процентів у такому розмірі, Банком суду не надано. А тому вважає, що підлягають до задоволення вимоги , виходячи із процентної ставки, яка була узгоджена сторонами при укладанні кредитного договору. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною ним в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374цс17. Підстави для стягнення з відповідача неустойки за порушення зобов'язань за кредитним договором відсутні, у зв'язку з недоведеністю цих вимог. Позивачем не надано суду безспірних доказів, які б підтверджували, що саме згідно долучених до позовної заяви Умов і Правил, Тарифів [PERSON] брала на себе зобов'язання зі сплати неустойки (пені і штрафу) або визнавала її розмір. Щодо нарахування позивачем штрафів (фіксована частина, процентна складова) слід враховувати таке. Зі змісту Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що неустойка (пеня і штраф) нараховуються за одне і те ж порушення несвоєчасне виконання зобов'язань.Окрім нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості позивач нарахував також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 690,39 гривень (процентна складова) за таке ж саме порушення. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, то їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), оскільки чинним законодавством не передбачена подвійна відповідальність за несвоєчасне виконання зобов'язань. Аналізуючи умови договору та зміст правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). За таких обставин суд стягує тіло кредиту 394,60 гривень та 295,95 гривень заборгованість по процентах ( 30%х12місяців=2,5%; 394,60:100%х2,5%х36 місяців). А всього підлягає до стягнення 394,60+295,95=690,55 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог . На підставі викладеного та

Outcome: partial