Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач просив задовольнити позов посилаючись на докази: Відповідач у справі - [PERSON],[INFO] не виконує свої батьківські обов*язки по відношенню до своєї малолітньої дитини -[PERSON],[INFO]. Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але тривалий час за вказаною адресою не мешкає. Батько дитини записаний відповідно до ч.1ст.135 СК України. З 21.01.2016 року дитина перебуває на обліку Служби, як така, що опинилась у складних життєвих обставинах,у зв*язку з тим,що з 08.01.2016 року дитина перебуває у дитячому відділенні Первомайської ЦРЛ,куди було влаштовано рідними відповідача,на яких мати залишила дитину. Відповідач неодноразово залишала дитину на рідних, дитиною не цікавиться, вихованням не займається, в утриманні участі не приймає. 12.01.2016 року відповідача письмово було попереджено про відповідальність за невиконання батьківських обов*язків по догляду, утриманню, вихованню дитини та про можливість позбавлення батьківських прав в судовому порядку у разі не виправлення ситуації в родині. Наданий для цієї мети двотижневий термін позитивних результаті не дав: відповідач дитину з дитячого відділення Первомайської ЦРЛ не забрала, місце перебування її невідоме,на телефонні дзвінки органу опіки та піклування не відповідає. 29.01.2016 року медичним закладом та інспектором Первомайського ВП Зміївського відділу поліції ГУНПУ в Харківській області в присутності представника служби у справах дітей райдержадміністрації було складено акт про покинуту дитину у закладі охорони здоров*я. Поведінка матері свідчить про свідоме нехтування матері своїми обов*язками,що стало підставою для звернення до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Відповідач у встановленому законом порядку була повідомлена про час та місце розгляду справи,однак до суду не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Суд, вважає за можливе розглядати справу за відсутність відповідача з постановою заочного рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Позов підлягає задоволенню за таких обставин: Відповідач у справі - [PERSON],[INFO] є матір*ю малолітнього -[PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серія [NUMBER], виданого15 квітня 2013 року виконавчим комітетом Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області,про що було складено відповідний актовий запис №2.(а.с.4) Відомості про батька дитини [PERSON],[INFO] внесено відповідно до ст..135 СК України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1ст.135 Сімейного кодексу України(а.с.5). Згідно до акту закладу охорони здоров*я та органу внутрішніх справ України про дитину,покинуту у закладі охорони здоров*я від 29січня 2016 вбачається,що дитина 08.01.2016 року була влаштована до дитячого відділення Первомайської ЦРЛ тіткою - [PERSON] у зв*язку з тим,що відповідач не забрала від неї свою дитину. Відповідачем зобов*язання забрати дитину з закладу охорони здоров*я не виконано, місце її перебування невідоме,на телефонні дзвінки не відповідає.(а.с.7). Розпорядженням голови Первомайської РДА Харківської області №58 від 05 лютого 2016 року визнано за доцільне позбавлення відповідача [PERSON], [INFO] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO].(а.с.6). Таким чином, відповідач не приймає участі у вихованні малолітньої дитини, не цікавиться станом здоров*я, не відвідує дитину, матеріальної допомоги на утримання не надає, тобто, тривалий час до виконання батьківських обов*язків ставиться безвідповідально, не виявляє батьківської уваги, не піклується про фізичний розвиток дитини, не цікавиться як росте дитина, не купує дитині речей , не забезпечує необхідним харчуванням, тобто свідомо нехтує своїми батьківськими обов*язками. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов*язків, щодо неповнолітньої дитини, не виявляє батьківської уваги та турботи. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення , судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави -учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням , визначають відповідно до застосованого закону і процедур ,що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Вимоги позивача законі та ґрунтуються на зібраних доказах, тому в інтересах малолітньої дитини позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved