Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовною заявою [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказував, що 30.06.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір кредиту №214, згідно умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у сумі 9 870 грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості до 28 червня 2008 року на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов»язалася прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Зазначав, що кредитом свої зобов»язання за кредитним договором виконав, однак, відповідач належним чином умови договору не виконала, внаслідок чого станом на 25.12.2015 року має прострочену заборгованість в розмірі 48 996,31 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом 8 636,35 грн.; суми заборгованості за відсотками 18 533,17 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 4 409,82 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 7 426, 28 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 3 722,27 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 6 268 ,42 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь банку загальну суму заборгованості у розмірі 48 996,31 грн.та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, в адресованій суду заяві позов підтримав, просив справу розглянути у їх відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином через засоби масової інформації газету «Буковина» була повідомлена про місце, час та дату слухання справи. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 30.06.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір №214, відповідно до умов якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 9 870 (дев»ять тисяч вісімсот сімдесят) грн., з кінцевим терміном повернення заборгованості до 28 червня 2008 року, на умовах, визначеним даним договором. Відповідач була ознайомлена з умовами надання банківського кредиту та погодилася з ними, що підтверджено її особистим підписом в кредитному договорі. Банк свої зобов»язання за вищевказаним кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 9 870 грн., однак, відповідач [PERSON] свої зобов»язання належним чином не виконала. Згідно розрахунку заборгованості станом на 25.12.2015 року прострочена заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 48 996,31 грн., та складається з: суми заборгованості за кредитом 8 636,35 грн.; суми заборгованості за відсотками 18 533,17 грн.; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту 4 409,82 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 7 426, 28 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 3 722,27 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 6 268 ,42 грн. Таким чином, боржником порушені терміни виконання зобовязання за договором кредиту. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Outcome: approved