Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -на виконанні відділу ДВС Хустського РУЮ знаходився виконавчий лист, виданий Хустським районним судом про солідарне стягнення з нього та [PERSON] на користь ПАТ «Райфайзенбанк «Аваль» суму боргу у розмірі 59858грн.44коп. та 598грн.58коп. судового збору. -6 березня 2015 року його батько [PERSON] помер; -після смерті батька він повністю розрахувався з банком за існуючими боргами, про що свідчить заява ПАТ «Райфайзенбанк «Аваль» про закриття виконавчого провадження в звязку з повним погашенням стягувану присудженої суми, такий же лист-повідомлення був направлений і на адресу приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу [PERSON] з вимогою здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяжень у вигляді заборони відчуження обєктів нерухомого майна, яку було накладено 9 листопада 2007 року за реєстровим №6490 на договорі іпотеки; -на даний час він прийняв спадщину після смерті свого батька, однак оформити її він не може, оскільки існують обтяження, а саме: заборона на нерухоме майно за реєстраційним №6003627 від 9 листопада 2007 року, накладена приватним нотаріусом [PERSON], обтяження за договором іпотеки від 9 листопада 2007 року за №6003891, арешт майна, накладений відділом ДВС Хустського РУЮ за р/№10490795 від 16 листопада 2010 року, арешт рухомого майна за реєстровим №13887587 від 5 вересня 2013 року, арешт нерухомого майна за реєстровим №16168289 від 1 вересня 2016 року, арешт рухомого майна, належного йому за реєстровим №13887632 від 5 вересня 2013 року, де обтяжувачем є відділ ДВС Хустського РУЮ, стягувачем по всіх виконавчих провадженнях та заборонах є ПАТ «Райфайзенбанк «Аваль», а всі обтяження повязані з одним і тим же договором та договором іпотеки, за яким постановлено судове рішення про стягнення суми та виданий виконавчий лист, звернувся до суду з позовом та просить: скасувати заборони на відчуження та арешт нерухомого та рухомого майна [PERSON], зареєстровані за реєстраційним №6003627 від 9 листопада 2007 року, накладену приватним нотаріусом [PERSON], обтяження за договором іпотеки від 9 листопада 2007 року за №6003891, арешт майна, накладений відділом ДВС Хустського РУЮ за р/№10490795 від 16 листопада 2010 року, арешт рухомого майна за реєстровим №13887587 від 5 вересня 2013 року, обтяжувач відділ ДВС Хустського РУЮ, арешт нерухомого майна за реєстровим №16168289 від 1 вересня 2016 року, арешт рухомого майна, належного йому, за реєстровим №13887632 від 5 вересня 2013 року, обтяжувач відділ ДВС Хустського РУЮ, оголошення заборони на відчуження та арешт майна за реєстровим №15167097 від 21 лютого 2015 року, накладений відділом ДВС Хустського РУЮ. Ухвалою Хустського районного суду від 7 березня 2017 року позов [PERSON] до відділу ДВС Хустського РУЮ про зняття арешту та заборони на відчуження майна в частині позовної вимоги про скасування заборони на відчуження та арешт майна за реєстровим №15167097 від 24 лютого 2015 року, накладеного відділом ДВС Хустського РУЮ, - залишено без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву /а.с.44,52-53/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача ДВС Хустського РУЮ в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву /а.с.54/, згідно якої фактично визнав заявлені позовні вимоги та просив розглянути справу у відсутність представника відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутність позивача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що є законні підстави для задоволення позову, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved