Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між ним, [PERSON], та [PERSON], що був укладений 07.11.2014 року, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького району Київської області, серія 1-ОК №174261, дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] залишити на вихованні та проживанні з [PERSON], посилаючись на те, що 07 листопада 2014 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, у зв'язку з чим відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького району Київської області було видано свідоцтво про одруження серія 1-ОК №174261 від 07.11.2014 року. Шлюб між нею та відповідачкою укладено вдруге. Від шлюбу мають дітей: дочку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Вони не проживають як сім'я та не ведуть спільного господарства від дня реєстрації шлюбу. Спільне життя з відповідачем у нього не склалося, оскільки як виявилось згодом характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними виникали конфлікти та сварки. Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання як подружжя стало неможливим. Шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинилися. Примирення між ним та відповідачем є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити моїм інтересам, оскільки проживання в спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищезазначених норми Сімейного кодексу України він має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Просить залишити їй прізвище [PERSON]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує позивач та відповідач, подавши до суду заяви та позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, що зареєстрований 07 листопада 2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 193, у звязку з чим відділом реєстрації актів громадянського стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про шлюб. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони мають малолітніх - дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], відносно яких вони не позбавлені батьківських прав. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу відповідач залишається на прізвищі [PERSON]. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~\~ \~\~Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ \~\~Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що\~\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що відповідач може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дітей. Відповідно до вимог ст. 150 СК України\~\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дітей для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено виняткових обставин, які можуть бути підставою для залишення проживати неповнолітніх дітей сторін дочку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], з позивачем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved