Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 48346,02 дол. США. Зменшивши позовні вимоги просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7625,51 дол. США та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] зменшені позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав повністю, з підстав викладених в позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ч.1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача Мазурка А.А., дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Як було встановлено в судовому засіданні, 24 березня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір №0803/116, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 48000 дол. США у строк до 21 березня 2013 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Статтею 526 ЦК України передбачено виконування зобов`язання належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 серпня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 0803/116 від 24.03.2008 року у сумі 636132 грн. 40 коп. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідний висновок зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18. Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного суду. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення 3% річних, які становлять 7625,51 дол. США, що станом на день ухвалення рішення становить 201237, 21 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2012,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved