Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивач ПАТ «ПриватБанк» звернувся в суд з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 26.01.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 10900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Стверджує, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 14620,63 грн. з яких 8756,33 грн. заборгованість за кредитом, 4091,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 600,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована ставка) та 672,41 грн. штраф (процентна ставка). Представник позивача в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.01.2010 року між ЗАТ «КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «ПАТ «Приватбанк», та відповідачем було укладено кредитний договір, що зокрема підтверджено заявою позичальника та умовами надання. На підставі договору кредиту відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 10900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 9.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Згідно умов кредитного договору щомісяця в період сплати, позичальник зобов'язувалася надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків та комісії, а також інших витрат згідно умов кредитування. У відповідності до положення ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Свої вимоги за договором відповідач не виконала внаслідок чого у нього сформувалося 8756,33 грн. заборгованість за кредитом, 4091,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 600,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Положеннями п. 8.6. умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. У відповідності із ст. 549 ч. 2, 3 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 14620,63 грн. з яких 8756,33 грн. заборгованість за кредитом, 4091,89 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 600,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500,00 грн. штраф (фіксована ставка) та 672,41 грн. штраф (процентна ставка), що підтверджено відповідним розрахунком. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є законними та обгрунтованими.

Outcome: approved