Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач просить суд постановити рішення, згідно якого стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 02.03.2006р. в сумі 29316,96грн., судовий збір в розмірі 1378,00грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.03.2006р. [PERSON] (далі - Відповідач) 02.03.2006р. отримав кредит в розмірі 10000,00грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованої за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керувався п. 3.2, п. 3.3 [PERSON] та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 [PERSON] та Правил надання банківських послуг. Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів 30.04.2009р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - [PERSON]), про що зазначено у п. 1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою та «[PERSON] Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались вимогами ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «[PERSON] Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/terms/pages/70/j з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 [PERSON] та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених ним Договором. Згідно п. 6.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 6.7 [PERSON] та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 [PERSON] та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, таким чином зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 «Правил користування платіжною карткою», Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Згідно до п. 6.4 «[PERSON] та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 5.3 «[PERSON] та правил надання банківських послуг», [PERSON] має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків Відповідно п. 4.6 «[PERSON] та правил надання банківських послуг» клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Згідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої Банком договорі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. У відповідності до п. 5.2 «[PERSON] та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Відповідно до п. 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та [PERSON]) Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються [PERSON], які викладені на банківському сайті http://privatbank.Ua/term.s/pages/70/. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 29.02.2016р. має заборгованість у розмірі 29316,96грн., яка складається з наступного: 9596,93грн. - заборгованість за кредитом; 16562,79грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1285,00грн. заборгованість за пенею та комісією, 500,00грн. штраф (фіксована частина), 1372,24грн. штраф (процентна складова). Отже, заборгованість, як зазначає Позивач, до стягнення становить 29316,96грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в звязку з чим останній через свого представника змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, але в позовній заяві зазначив, що у разі неявки Відповідача не заперечував проти розгляду справи за відсутністю представника банку (а.с.3, 20). Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, але надали заяву, згідно якої просили у задоволенні позовних вимог банку відмовити повністю з посиланням на письмові заперечення, згідно яких 02 березня 2006 року Відповідачем у відділенні Банку було підписано анкету-заяву, а також Заяву про відкриття рахунку з наданням кредитної картки. У відповідності до змісту Заяви Позивач взяв на себе зобов'язання надати Відповідачу кредит у розмірі 3600,00грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як зазначає представник Відповідача в письмових запереченнях, має значення той факт, що чинним законодавством України встановлені особливі вимоги до укладення договорів споживчого кредиту. Так, у відповідності до п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007р. № 168 (надалі також «Правила № 168»), банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідно до п. 2.2 Правил № 168 інформація про платежі споживача надається з обов'язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо). Згідно п. 2.3 Правил № 168 в тому випадку, якщо окремі умови кредитування діятимуть протягом не всього строку користування кредитом, банки мають обов'язково ознайомити споживача з умовами, а також зі строком, протягом якого діятимуть такі умови, та з порядком інформування споживача про їх зміну. У відповідності до п. 2.4 Правил № 168 банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Окремо представник відповідача зауважує, що при вирішенні такої категорії спорів слід враховувати, що укладання подобного роду договорів здійснюється шляхом приєднання, фізична особа в таких випадках є споживачем банківської послуги, а тому її слід визнавати слабшою стороною договору, що підтверджується правовим висновком, висловленим у Постанові Верховного суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-126цс13. Жодна з вищеперерахованих вимог законодавства не була виконана Позивачем. Більше того, Позивачем не були дотримані навіть вимоги, встановлені внутрішніми правилами Позивача до укладення договорів. При цьому, при підписанні Заяви Відповідач не надав Позивачу для ознайомлення оригіналів чи то копій Памятки Клієнта, [PERSON] та правил надання банківських послуг, Тарифів. Тому Позивач вважав, що всі істотні умови, які регулюють відносини з приводу отримання кредитного ліміту, містяться в підписаній ним Заяві, та був впевнений, що вони не можуть бути змінені або переглянуті в односторонньому порядку. Відповідач вважає, згідно письмових заперечень, що при прийнятті рішення у даній справі, можуть враховуватися виключно ті умови кредитного договору, з якими Відповідач був ознайомлений при його укладенні та просить звернути увагу суду на той факт, що Позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та, відповідно, підписання та отримання Відповідачем [PERSON] та [PERSON], що свідчило б про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг. Більше того, до матеріалів позовної заяви Позивачем взагалі не було долучено визначених Заявою та Умовами [PERSON], як складової частини Договору, передбачених Заявою. Позивачем не надано підтвердження ознайомлення Відповідача з Умовами, оскільки на них відсутній підпис Відповідача, у звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності Відповідача саме з цими умовами кредитування, а також власне факт укладення кредитного договору та не надано жодного доказу того, що надані ним [PERSON] дійсно є складовою частиною укладеного 02 березня 2006 року між сторонами кредитного договору у вигляді Заяви, Памятки Клієнта, [PERSON] та правил надання банківських послуг та Тарифів, з огляду на той факт, що такі [PERSON] не підписані Відповідачем, не мають часу їх затвердження/прийняття, строку їх дії, а Тарифи, що, як стверджує Позивач, є складовою кредитного договору, взагалі відсутні. Також, як зазначає представник відповідача, Позивач стверджує, що Відповідачем з метою збільшення процентів за користування кредитом, а також відповідальності Відповідачем було неправомірно та незаконно збільшено кредитний ліміт, щодо розміру якого сторони досягли згоди у Заяві. Так, у позовній заяві Позивач посилається на п.п. 3.2, 3.3, 5.3 [PERSON], згідно яких [PERSON] має право в будь-який момент в односторонньому порядку за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення Клієнта змінювати кредитний ліміт. Проте такі твердження Позивача не можуть бути враховані судом у якості належних доказів, оскільки, як вже зазначалося, Відповідач не був ознайомлений із зазначеними Умовами при оформленні Заяви, а Позивачем, відповідно, не надано доказів протилежного. Розмір заборгованості Відповідача за тілом кредиту, зазначений у позовній заяві, складає 9596,93 грн і саме на збільшений в односторонньому порядку розмір кредитного ліміту Позивачем були нараховані проценти та штрафні санкції. Слід зазначити, що кредитний ліміт, встановлений Банком без повідомлення Позивача, значно перевищує розмір ліміту, визначений у Заяві та Позивачем не надано належних доказів зарахування на платіжну карту кредитного ліміту в сумі 3600,00грн., підтвердження збільшення кредитного ліміту, а також того, що Відповідач скористався кредитними коштами після збільшення кредитного ліміту. Розрахунок заборгованості, не підтверджений фінансовими документами, на підставі яких він складений, не може вважатися належним доказом підтвердження збільшення кредитного ліміту та використання Відповідачем кредитних коштів в межах нового кредитного ліміту. Таким чином, розрахунки заборгованості Відповідача, надані Позивачем, здійснені за збільшеним кредитним лімітом є неналежними та недопустимими доказами, а тому не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення у даній справі. Вимоги Позивача щодо стягнення заборгованості за пенею та штрафом на думку представника відповідача суперечать чинному законодавству України з огляду на наступне. У позовній заяві Позивач просить стягнути заборгованість за пенею та комісією у розмірі 1285,00 грн., а також штраф, нарахований згідно п. 8.6 [PERSON], який складається з фіксованої частини у розмірі 500,00 грн. та процентної частини у розмірі 5% до ціни позову, що становить 1372,24 грн., при цьому, ані у позовній заяві, ані в [PERSON] не встановлено можливості та порядку нарахування пені чи комісії. З розрахунку заборгованості, наданого Позивачем, вбачається, що Банком була з невідомих причин нарахована пеня за ставкою 2%. Таким чином, не маючи жодних законних підстав, Позивач на власний розсуд встановив умови щодо нарахування пені та включив пеню до суми заборгованості. Оскільки стягнення пені застосовано Банком у якості відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості за Договором, має місце подвійне стягнення за прострочення Відповідачем виконання своїх обов'язків по поверненню кредиту та сплаті процентів. Таким чином, оскільки одночасне застосування одного виду цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення строку виконання грошового зобовязання суперечить Конституції України, вимоги Позивача в частині стягнення з Відповідача пені у розмірі 1285, 00 грн не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, як вказує представник відповідача, Позивачем не надано доказів укладання між Позивачем та Відповідачем кредитного договору, доказів ознайомлення Відповідача з умовами кредитного договору, не підтверджено належними та допустимими доказами зарахування на платіжну карту кредитного ліміту, визначеного в Заяві, збільшення кредитного ліміту, а також зарахування суми збільшеного кредитного ліміту. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Вимогами ст. 61 ЦПК України визначені підстави звільнення від доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, розглянув справу в межах заявлених вимог, перевірив матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] «ПриватБанк», у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів 30.04.2009р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - [PERSON]), про що зазначено у п. 1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису ЄДРПОУ 12241050038006727). Відповідачем була надана (подана) заява (без дати, місяця та року), згідно якої останній надав Закритому Акціонерному Товариству [PERSON] «ПриватБанк» правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» персональні дані, адресу проживання, контактну інформацію, додаткову інформацію, відомості про існуючі кредитні зобовязання, інформацію про працевлаштування та інформацію про доходи (а.с.8). 02 березня 2006 року [PERSON] надав (подав) Закритому Акціонерному Товариству [PERSON] «ПриватБанк» правонаступником якого є Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] «ПриватБанк» заяву про відкриття рахунку та надання послуг, згідно якої Позивач взяв на себе зобов'язання надати Відповідачу кредит у розмірі 3600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8). У відповідності до ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі також «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ч.ч. 1-2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У відповідності до п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991р. № 1023-XII договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до п. 2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007р. № 168 (надалі також «Правила № 168»), банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідно до п. 2.2 Правил № 168 інформація про платежі споживача надається з обов'язковим зазначенням бази їх розрахунку (зазначається сума, на підставі якої робиться розрахунок, зокрема сума наданого кредиту, сума непогашеного кредиту, фіксована сума тощо). Згідно п. 2.3 Правил № 168 в тому випадку, якщо окремі умови кредитування діятимуть протягом не всього строку користування кредитом, банки мають обов'язково ознайомити споживача з умовами, а також зі строком, протягом якого діятимуть такі умови, та з порядком інформування споживача про їх зміну. У відповідності до п. 2.4 Правил № 168 банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. Відповідно до п. 1.1 [PERSON] та Правил надання банківських послуг (надалі також «Умови»), вказані [PERSON], що регулюють відносини між Банком та Клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку Клієнта, а також щодо інших банківських послуг, зазначених у Заяві. Згідно до Розділу 2 «Терміни та поняття» [PERSON] договір про надання банківських послуг це форма договору, який укладається між Банком та Держателем платіжної картки, і який складається із Заяви, Памятки Клієнта, [PERSON] та правил надання банківських послуг, Тарифів. У відповідності до п. 3.1 [PERSON] для надання послуг [PERSON] відкриває Клієнту Картрахунки, видає Клієнту Картки, їх вид та строк дії визначені у Заяві і в Памятці Клієнта, підписанням яких Клієнт і [PERSON] укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі «Відмітки Банку» Заяви. Відповідно до п. 4.5 [PERSON] зобовязання Банку по наданню кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного карткового рахунку за рахунок кредитного ліміту. Таким чином, Умовами визначено, що останні з Пам'яткою клієнта, [PERSON], а також Заявою про приєднання до [PERSON] і Правил становлять укладений Договір про надання банківських послуг. Позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами та, відповідно, підписання та отримання Відповідачем [PERSON] та [PERSON], що свідчило б про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг та до матеріалів позовної заяви Позивачем взагалі не було долучено визначених Заявою та Умовами [PERSON], як складової частини Договору, передбачених Заявою. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що Позивачем не надано доказів укладання між Позивачем та Відповідачем кредитного договору, не підтверджено належними та допустимими доказами зарахування на платіжну карту кредитного ліміту, визначеного в Заяві, збільшення кредитного ліміту, а також зарахування суми збільшеного кредитного ліміту, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати суд залишає за рахунок Позивача у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed