Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вище вказаним позовом. Посилався на те, що відповідно до укладеного договору №CV0AN02000028 від 30.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 37489,23 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.01.20014 року. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем 30.01.2007 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно умов якого відповідач надав в заставу автомобіль GREAT WALL, модель: HOVER CUV, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий джип, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить відповідачу на праві власності. Вказував на те, що відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, таким чином своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконав. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011 року було задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та звернено стягнення на вище вказаний предмет застави. У зв'язку з наведеним, посилаючись на умови договору застави, норми матеріального права, просив вилучити у [PERSON] та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави: автомобіль GREAT WALL, модель: HOVER CUV, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий джип, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобілю GREAT WALL, модель: HOVER CUV, рік випуску: 2006, тип ТЗ: легковий джип, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], стягнути судові вирати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що він особисто кредитні кошти за договором кредиту не отримував, оскільки вони були банком перераховані на розрахункові рахунки автосалону при купівлі спірного автомобіля, хоча бак повинен був надати йому кредит готівкою. Окрім того, визнав факт наявності у нього заборгованості за кредитним договором, оскільки не виконував своїх зобов'язань починаючи з 2011 року. Також, як на підставу своїх заперечень проти позову посилався на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2014 року якою скасоване заочне рішення даного суду від 22.11.2011 року, відповідно до якого було звернуто стягнення на спірний предмет застави. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав зазначених відповідачем, а також в письмових запереченнях на позовну заяву, вказала на те, що при укладенні договору застави між позивачем та відповідач необхідно було отримати її згоду, так як спірний транспортний засіб був придбаний відповідачем в період шлюбу та є спільним майном подружжя. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Так, судом встановлено, що 30 січня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CV0AN02000028 (а/с 7). У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов вище вказаного кредитного договору банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 37489,24 дол.. США на наступні цілі: купівля автомобіля в розмірі - 26789,24 дол. США, а також у розмірі 10700 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та порядку передбачених договором , зі сплатою відсотків, разової комісії, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання вище вказаного зобов'язання між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна №CVE0AN02000028 від 30.01.2007 року, згідно умов якого відповідач надав в заставу автомобіль GREAT WALL HOVER CUV, 2006 року випуску, тип ТЗ: легковий джип, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], об'єм двигуна 2350 (а/с 10). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. В судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав та з 2011 року припинив сплачувати грошові кошти для погашення кредитної заборгованості, що підтверджується його поясненнями, а також пояснення представника позивача та третьої особи в судовому засідання. У відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Такё пунктом 17.10 договору застави передбачено, що у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи/або зобов'язань за цим договором, заставодавець зобов'язується передати предмет застави заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, що підписується сторонами та доставити предмет застави за адресою вказаною в п. 34.8 даного договору. Як вбачається з п. 34.8 договору застави рухомого майна, у випадку порушення заставодавцем/позичальником ([PERSON].) будь-якого із зобов'язань за кредитним чи/або даним договором заставодавець зобов'язаний доставити предмет застави за адресою [ADDRESS] у строк 7 днів з моменту пред'явлення заставодержателя письмової вимоги. Судом встановлено, що 06.02.2014 року позивачем було надіслано відповідачу повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та вимогою виконання п. 34.8 договору застави (а/с 14). Так, згідно із ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦK України, закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі, вказана норма також дублюється в ст. 44 Закону України «Про заставу», відповідно до якої заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави дається заставодавцем у володіння заставодержателя. Отже, у зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором та зобов'язань за договором застави щодо обов'язку передати предмет застави в заклад, обраний позивачем спосіб захисту відповідає нормам ст. 16 ЦК України, відповідно до якої способом захисту цивільного права зокрема може бути примусове виконання обов'язку в натурі, таким чином, позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved