Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування своїх вимог зазначивши, що 23.04.2010 року між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого банк надав [PERSON] кредит у розмір 2400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1ст. 634 ЦК України. Однак всупереч договірним зобов'язанням у встановлені терміни позичальником не повернуто належні грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалась, а проценти нараховувались на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У звязку з цим сума боргу станом на 31.12.2016 року складає 16109.57 грн., які й просили стягнути з [PERSON] на користь банку, а також судовий збір у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в який просив суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надіслала до суду заяву з проханням застосувати позовну давність до вимог банку, заявлених поза межами позовної давності, й відмовити у задоволенні таких вимог. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та в установлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом частини першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 23.04.2010 року сторони уклали кредитний договір б/н, за умовами якого [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Розмір щомісячних платежів становив 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості, строк внесення яких до 25 числа місяця, наступного за звітним. Договір був укладений у формі анкети - заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку [PERSON] (а.с. 7-8). Згідно змісту вказаної заяви, підписаної відповідачем, останній погодився, що вказана заява разом із памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. Умови і Правила викладені на банківському сайті, складають договір, укладений між ним і банком про надання банківських послуг. Даних про те, що відповідач приєднується до даних Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надає банк по даним Умовам та Правилам, заява не містить (а.с. 11-34). Умовами і правилами надання банківських послуг (далі - Умови) передбачено, що крім встановленого кредитного ліміту на картку Банк надає кредит у вигляді відновлювальної і не відновлювальної лінії. Особливістю кредитного ліміту є те, що кредит, який надається банком в межах встановленого ліміту заборгованості, використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши всю заборгованість за кредитним лімітом, може знову користуватися кредитними коштами у межах, що не перевищує визначеного кредитною угодою ліміту. Умовами також передбачена можливість односторонньої зміни Банком та інших невідємних частин договору: розмір відсоткової ставки за кредитом, тарифи можуть змінюватися Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.п. 1.1.3.1.9; 1.1.3.2.3 Умов та Правил. Відповідно до п. 1.1.2.3 позичальник зобовязується отримувати виписки про стан картрахунків та здійсненні операцій по картрахункам. Погашення кредиту здійснюється шляхом поповнення рахунку готівкою або у безготівковому порядку. Боржник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором (п. 2.1.1.5.5 Умов). У разі невиконання зобовязань за договором на вимогу Банку боржник зобовязаний повернути кредит (у тому числі прострочений кредит та овердрафт), сплатити винагороду банку (п. 2.1.1.5.6 Умов). При порушенні позичальником строків платежів по якомусь із грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил). Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов за незгодою зі зміною Правил та/або, які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, передбачені умовами договору платежі вносив несвоєчасно. Як вбачається із витягу з особистого рахунку відповідача останній платіж на погашення кредиту був здійснений позичальником 28.04.2017року (а.с.5-6), який були спрямовані на погашення простроченого тіла кредиту, відсотків, пені і комісії . За розрахунком банку станом на 31.12.2016 р. відповідач має заборгованість у розмірі 16109.57 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 2374.81 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом 12491.45 гривень; штраф (фіксована частка) 500.00 гривень, штраф (процентна складова) 743.31 гривень (а.с. 5-7). Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, строк дії картки закінчився у жовтні 2015 року (а.с. 52). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, згідно правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. З урахуванням останнього дня місяця дії картки 10. 2015 року (дати повернення кредиту в повному обсязі), дати звернення позивача до суду 10.02.2017 року (а.с. 3), а також тієї обставини, що сплачуючи періодично у 2011, 2012, 2013 та 2014 роках певні суми на користь банку. відповідач [PERSON] згідно положень ст. 264 ЦК України перервала позовну давність для щомісячних платежів, нарахованих до 10.02.2014р. ( тобто в межах трирічного строку), суд вважає, що позивачем не пропущений строк позовної давності щодо повернення несплачених щомісячних платежів за період з 23.04.2010 року по 31.12.2016 року, а також тіла кредиту. Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути на його користь з відповідача [PERSON] . заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.12.2016 року становить 16 109.57 гривень та складається з заборгованості за кредитом 2374.81 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом 12491.45 гривень; штрафу (фіксованої частки) 500.00 гривень, штрафу (процентної складової) 743.31 гривень. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв'язку із зверненням до суду по сплаті судового збору у розмірі 1600 грн. (а.с.2), що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанціями, залученими до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved