Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «УСГ» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що 11.03.2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування автомобіля марки Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . 07.03.2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки Ford Mondeo, д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року встановлено про те, що ДТП відбулась через порушення [PERSON] правил дорожнього руху України. 10.03.2020 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. 20.03.2020 позивачем складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вказаних документів, позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 34392,18 грн. Цивільна правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 27.11.2019 року. Відповідач є власником транспортного засобу Ford Mondeo, д.н.з. [NUMBER] . 25.03.2020 року позивач отримав часткове страхове відшкодування від ТДВ СК «Альфа-Гарант» у розмірі 8623,55 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування у сумі 23168,63 грн., а також пеню та 3% річних від простроченої суми. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 21.01.2021 року, яка занесена до протоколу судових засідань, ТДВ СК «Альфа - Гарант» залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Письмові матеріали справи містять відзив на позову заяву, відповідно до якого представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 11.03.2019 року ПрАТ «СК «УСГ» та [PERSON] уклали договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-2801-19-00078, предметом якого є страхування автомобіля марки Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] . 07.03.2020 року сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля марки Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Ford Mondeo, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.04.2020 року [PERSON] визнано винним в скоєнні вказаної ДТП. Письмові матеріали справи містять копію полісу № 141008807 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого страховиком є ТДВ «Альфа-Гарант», страхувальник [PERSON] , транспортний засіб - Ford Mondeo, д.н.з. [NUMBER] . 10.03.2020 [PERSON] звернувся до страхової компанії ПАТ СК «УСГ» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Зазначену подію було визнано страховим випадком, про що складено страховий акт, згідно якого розмір страхового відшкодування становить 34392,18 грн. Відповідно до копії платіжного доручення від 20.03.2020 року ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 34392,18 грн. Положенням статті 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток у повному обсязі. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Оскільки позивачем було виплачено страхувальнику страхове відшкодування, до нього перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи відповідальної за заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначенні процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Враховуючи те, що 07.03.2020 року дороржньо - транспортна пригода сталася з вини водія Ford Mondeo, д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , а не відповідача [PERSON] , клопотань в порядку ст. 51 ЦПК України від сторони позивача письмові матеріали справи не містять, а відтак суд приходить до висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача та є самостійною підставою для відмови у позові. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed