Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

Позивач просив стягнути з [PERSON] (позичальника), [PERSON] (поручителя), у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 063-2008-528, укладеним 05.03.2008 р. між ПАТ «Універсал Банк» (правонаступником ВАТ «Банк Універсальний») та [PERSON], у сумі 33960 доларів США, з якої: 4947,24 долари США - прострочена заборгованість за кредитом, 29012,76 доларів США - сума дострокового стягнення за кредитом, мотивуючи тим, що позивач видав відповідачу 1 кредит у сумі 65000 доларів США на умовах своєчасного повернення кредиту і сплати відсотків, відповідач 1 кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання відповідачем 1 умов кредитного договору з відповідачами 2 укладено договір поруки, тому відповідач 2 має такі ж солідарні грошові зобов'язання перед кредитором як і відповідач 1 - позичальник. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Суд ухвалив справу розглянути заочно, відповідно до ст.224 ЦПК України. Розглянувши справу на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків: Судом встановлено, що 05.03.2008 р. між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 063-2008-528, банк надав [PERSON] кредит на придбання нерухомого майна 65000 доларів США зі сплатою відсотків 12,45 % річних строком повернення до 01.03.2033 р. Відповідно до п.2.12 кредитного договору кредитор може збільшити процентну ставку, зазначену у п.1.1 договору, у разі зміни Національним Банком України розміру чинної облікової ставки та/або у разі запровадження адміністративних та/або у випадку зміни ставок LIBOR, EURIBOR, та/або в інших випадках, якщо кредитор обґрунтовано вважає, що така зміна відповідає ринковим умовам або має безпосередній вплив на вартість ресурсів кредитора. Пунктом 1.1 кредитного договору передбачено, що кредитор зобов'язується надати позичальнику на умовах цього договору грошові кошти в сумі 65000 доларів США, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,45 % річних в порядку, на умовах і в строки, визначені цим договором. Сторони погодили, що розмір базової процентної ставки може змінюватися згідно умов цього договору. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 328250,00 гривень за курсом НБУ на день укладення цього договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі, якщо сума кредиту виражена у іноземній валюті. Відповідно до п.1.2 строк кредитування за договором становить: з дати надання кредитором кредиту позичальнику по 01 березня 2033 року включно (що є остаточною датою погашення всієї суми кредиту). Строки та терміни надання та погашення кредиту визначається умовами цього договору. Згідно із п.2.4 погашення основної суми кредиту та процентів здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячних платежів. Пунктом 2.5 встановлено, що розмір щомісячного платежу встановлений в Графіку погашення кредиту (Додаток № 2 до кредитного договору). Пунктами 5.3.1, 5.3.2 передбачено, що позичальник зобов'язується належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором, використовувати кредит на цілі, визначені в п.1.3 цього договору, повернути кредит у сумі, вказаній у п. 1.1 цього договору, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, а також у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим договором сплатити штрафні санкції та інші платежі, у строки та на умовах, що визначені цим договором. З пункту 8.5 вбачається, що уклавши цей договір позичальник підтверджує, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті, та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти, до укладення цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовану сукупну вартість кредиту у кредитора. Пунктом 5.2.2 передбачено, що банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Відповідно до п. 5.2.5 сторони погодили, що у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 місяці, та направлення кредитором на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 30 календарних днів з дати відправлення кредитором вищевказаного повідомлення позичальнику, то термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення кредитором позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту. Із заяви на видачу готівки № 003В501080650010 від 05.03.2008 р., меморіального ордеру № 0632914USD000076 від 05.03.2008 р. встановлено, що [PERSON] надані обумовлені кредитним договором кошти у розмірі 65000,00 доларів США, що еквівалентно 328250,00 грн. 18 березня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду б/н до кредитного договором № 063-2008-528 від 05.03.2008 р., відповідно до умов якої сторони погодили викласти текст кредитного договору у новій редакції, змінивши розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, зокрема: базова процентна ставка за користування кредитом складає - 12,45 % річних, підвищена процентна ставка становить - 20,45 % річних. У п. 2.1 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що позичальник підтверджує правомірність нарахування кредитором процентів за користування кредитом та факт їх оплати позичальником у добровільному порядку, включаючи факти сплати за зміненими процентними ставками в період з 15 липня 2008 року по 18 березня 2014 року включно. У п.2.2 додаткової угоди сторони дійшли згоди, що станом на дату укладення цієї угоди кредитор вже надав позичальнику кредит у розмірі, вказаному у п.1.1 кредитного договору; на дату укладення цієї угоди заборгованість позичальника за сумою кредиту становить 49399, 76 доларів США. Таким чином, позивач довів факт укладення договору кредиту, факт видачі кредиту позичальнику і відповідно виконання даного договору з свого боку. 18 березня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки б/н від 18.03.2014 р., за яким поручитель [PERSON] взяла на себе зобов'язання нести солідарну майнову відповідальність за виконання [PERSON] у повному обсязі зобов'язань, що виникли із кредитного договору № 063-2008-528 від 05.03.2008 р. та додаткової угоди № б/н від 18.03.2014 р. у стані, розмірі та на умовах, що існували на день підписання договору поруки. Відповідно до п.1.2 договору поруки поручитель засвідчив, що йому добре відомі усі умови основного договору і він погоджується з ними, зокрема: що сума основного договору/розмір ліміту кредитування становить 65000 доларів США, та термін повного виконання всіх грошових зобов'язань боржника за основним договором (в т.ч. повернення всієї суми кредиту/ ліміту кредитування, процентів, комісій, винагороди, плати, пені, штрафу, інших можливих платежів, що передбачені умовами (основного договору)) не пізніше 01 березня 2033, враховуючи умови основного договору стосовно автоматичної пролонгації строку користування кредитом/кредитною лінією на умовах основного договору, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання таких зобов'язань (п.1.2.1 договору); що зобов'язання боржника щодо сплати процентів та комісій/винагороди/плати на рахунки, зазначені в основному договорі, зокрема: базова процентна ставка складає - 12,45 % річних; базова підвищена процентна ставка складає 20,45%. Розмір базової підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені основним договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу боржника. Нарахування та облік таких процентів кредитор здійснює відповідно до умов основного договору, додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів НБУ. Прострочена сума основного боргу - сума кредиту, що надана боржнику за основним договором та станом на певну дату не повернена останнім до кредитора у терміни її погашення згідно умов основного договору. Сторони погодили, що розмір вищевказаної базової процентної ставки та/або базової підвищеної процентної ставки може змінюватися згідно умов основного договору. Відповідно до п.1.2.2.1 договору поруки починаючи з 18.03.2014 р. боржник зобов'язується сплачувати кредитору за користування кредитом проценти у наступному розмірі: за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку (або термінів) погашення кредиту (його частини) нараховується процентна ставка у розмірі вищевказаної базової процентної ставки в порядку, на умовах та в строки визначені основним договором; за користування кредитними коштами понад встановлений строк (або терміни погашення) нараховується процентна ставка в розмірі базової підвищеної процентної ставки в порядку, на умовах та в строки, визначені основним договором. Факт укладення договорів кредитного з першим відповідачем і поруки - з другим відповідачем, і факт згоди на умови кредитування і поручительства підтверджується наявністю підписів відповідачів у договорах і у додаткових угодах до договорів, укладених ними. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав відповідачу 1 кредит. Позичальник та поручитель не подали заперечень проти цього і не оспорили укладені договори або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків. Як зазначив позивач і як видно з наданих відомостей щодо виконання позичальником договору, 01.05.2014 р. позичальник (відповідач 1) здійснив останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитними договором, після 01.06.2014 р. позичальник жодних платежів не здійснював. Заборгованість наступна: 4947,24 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом; 45283,04 доларів США - сума дострокового стягнення за кредитом; 16141,91 доларів США - відсотки за користування кредитом за базовою відсотковою ставкою; 610, 34 доларів США - відсотки за користування кредитом за підвищеною відсотковою ставкою. Разом з тим, позивач у позові просив стягнути з відповідачів лише прострочену заборгованість за кредитом - 4947,24 доларів США, а також просив достроково стягнути суму кредиту у розмірі 29012,76 доларів США. В даному випадку, позивач на свій власний розсуд обирає спосіб захисту своїх прав, і пред'явлення вимог про стягнення лише частини заборгованості є правом позивача і не суперечить вимогам чинного законодавства. Позивач не заявив вимог про стягнення заборгованості по відсоткам, це є правом позивача, суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог, і тому дане питання (щодо відсотків) судом не розглядається. Відповідачі не оспорили дані розрахунки, не подали доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачами, то вони судом приймаються як достовірні. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема зміна умов зобов'язання (п.2). такі ж умови передбачені конкретним договором з відповідачем. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідачів повернення як простроченої заборгованості так і вимагати дострокового повернення кредиту. Жоден з відповідачів не представив суду наявності у них підстав для звільнення від відповідальності за неналежне виконання умов кредитного договору по своєчасному поверненню кредиту, сам факт прострочення позичальником грошових зобов'язань за кредитним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника. Як видно з наданих суду листів - вимог, - 03.10.2014 р. банк направляв позичальнику [PERSON], і 07.04.2015 р. - поручителю [PERSON] вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 063-2008-528 від 05.03.2008 р. Дані вимоги банку жоден з відповідачів не виконав, заборгованість по кредиту і процентам не погасив. Підстав для визнання поруки припиненою не встановлено. Підстав для звільнення поручителя від солідарного з позичальником обов'язку перед кредитором не встановлено. Тому є підстави для стягнення пред'явленої позивачем простроченої заборгованості за кредитом 4947,24 долари США, частину суми кредиту, в порядку дострокового стягнення, - 29012,76 доларів США з обох відповідачів у солідарному порядку. Щодо визначення грошової одинці, у якій позивач має права вимагати від позичальника (відповідача) виконання умов договору, зокрема, щодо сплати заборгованості за кредитом і відсотками, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 ст. 533 ЦК України). Згідно зі ст. 2 Закону України від 7 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень ст. 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з п. 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет. Отже, якщо за умовами кредитного договору в кредит передано іноземну валюту (предмет кредитування), то, виходячи з загальних правил і вимог закону, що регулює кредитні правовідносини (відносини, що виникають з підстав укладення договору позики і його різновиду - договору кредиту) даний предмет позики в тому ж виді і розмірі (тобто в тій самій валюті і втому ж розмірі), і підлягає поверненню позичальником, якщо умовами договору не передбачено інше. Також, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст. 533 ЦК України), то за наявності хоча б у однієї із сторін зобов'язання (у банку-отримувача або у ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст. 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Тобто , якщо за умовами договору кредиту сторонами визначено сплату процентів за користування кредитом (іноземною валютою) в іноземній валюті - в валюті кредитування, то кредитор має право вимагати, а позичальник зобов'язаний виконати грошове зобов'язання по сплаті процентів у визначеній договором валюті або в національній валюті за курсом на день сплати- у відповідності до умов договору. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 (справа № 6-1680цс16), який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Факт наявності у ПАТ КБ «Правекс-Банк», відповідної банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, підтверджується приєднаними до позовної заяви копіями банківської ліцензії Національного банку України № 92 від 20.01.1994 р. видану ВАТ «Універсал Банк», дозволом НБУ № 92-1 від 07.12.2007 р. та додатком до дозволу № 92-1 від 07.12.2007 р. виданим ВАТ «Універсал Банк», витягом із статуту ПАТ «Універсал Банк», затвердженим загальними зборами акціонерів ВАТ «Універсал Банк» протоколом « 2-2009 від 22.06.2009 р., згідно якого ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником ВАТ «Універсал Банк», банківською ліцензією № 92 від 22.07.2009 р. виданою НБУ ПАТ «Універсал Банк», дозволом № 92-2 виданим НБУ ПАТ «Універсал Банк» № 92-2 від 22.07.2009 р., та додатком до дозволу № 92-2 від 24.09.2009 р. виданим НБУ ПАТ «Універсал Банк». Таким чином, з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача прострочена заборгованість за кредитом 4947,24 долари США, а також строкова заборгованість (в порядку дострокового стягнення), - 29012,76 доларів США. Також стягненню з відповідачів підлягають відшкодуванню судові витрати - сплачений позивачем судовий збір - 13157,53 грн. згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позов задовольняється. На підставі викладеного і

Outcome: approved