Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначив, що 17.02.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого відповідачем отримано кредит, який становить 1400.00 (одна тисяча чотириста) гривень. Згідно умов договору за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити банку плату у вигляді відсотків в розмірі 30 % на рік. Позивач стверджує, що відповідач не здійснив належного погашення кредиту та не виконує власних зобовязань, передбачених умовами кредитного договору. Позивач зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем власних зобовязань за вищевказаним договором, станом на 30.09.2015 року виникла заборгованість, загальний розмір якої склав 13889,83 грн., у тому числі: -1400,00 грн. - заборгованість за кредитом; -8512,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -2840,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -637,61 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування підстав для нарахування вищевказаних сум заборгованості позивачем надано відповідний розрахунок заборгованості за договором від 17.02.2012 року № б/н. Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив на адресу суду заяву від 05.11.2015 року в якій позовні вимоги підтримав повністю, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує та просить суд розглянути справу за його відсутності (а. с. 39). Відповідач по справі в судове засідання не зявився, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Судом за зареєстрованим місцем проживання визначеним згідно відповіді РС УДМС в Черкаській області, були направлені повістки про судовий виклик, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення від 05.01.2016 року № 2050100169295 та від 19.01.2016 року № 2050100171532 з яких вбачається, що поштове відправлення повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Тобто відповідач про час і місце проведення судового засідання був повідомлений судом у передбачений законом спосіб, але ухиляється від отримання повістки про судовий виклик (а. с. 45-46). Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З заяви від 17.02.2012 року вбачається, що відповідачу [PERSON] було розяснено умови кредитування та між ним і позивачем було досягнуто згоди про укладення кредитного договору відповідно до обумовленої форми (а. с. 5). Судом встановлено, що шляхом підписання заяви позичальника від 17.02.2012 року з урахуванням Умов надання кредиту з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів льотного періоду», 17.02.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н (а. с. 6-31). Згідно даного договору вбачається, що предметом договору є кредит, який становить 1400.00 (одна тисяча чотириста) гривень. За користування кредитом позичальник зобовязується сплатити банку плату у вигляді відсотків в розмірі 30 % на рік. З розрахунку заборгованості за договором від 17.02.2012 року № б/н вбачається, що станом на 30.09.2015 року за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 13889,83 грн., у тому числі: -1400,00 грн. - заборгованість за кредитом; -8512,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -2840,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -637,61 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про повну обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав законних вимог позивача щодо своєчасного повернення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин, суд визнає, що відповідач [PERSON], допустив істотні порушення умов кредитного договору від 17.02.2012 року № б/н та вимог ст.ст. 526, 610, 611, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1 ЦК України, тому присуджує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 13889,83 грн., у тому числі: -1400,00 грн. - заборгованість за кредитом; -8512,22 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; -2840,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -637,61 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені останнім і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог, з урахуванням встановленого п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» мінімуму на момент предявлення позову - 1218 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved