Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» 12.06.2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 36761 грн. 18 коп.; та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, позивач Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» посилається на наступне. Так, 02.04.2018 р. о 20 год. 02 хв., в м. Києві на просп. Академіка Глушкова, 9 А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2018 р., вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення [PERSON] . ПДР України, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач посилається на те, що автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП, було застраховано [PERSON] в ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» відповідно до договору страхування АМ/ 125157. На підставі Звіту №195216 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , складеного ТОВ «СОС Сервіс Україна» та згідно зі Страховим актом № UA2018040200091/L01/02 від 13.04.2018 р., ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» здійснило виплату потерпілому страхового відшкодування в розмірі 36761,18 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 14772 від 16.04.2018 р. та довідкою про проведення акту взаємозаліку. Таким чином, ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Позивач посилається на те, що відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Отже, після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди, а тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 12.06.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 25.07.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» до [PERSON] про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 29.10.2019 р. до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА», відповідно до якого представник підтримує заявлені позовні вимоги, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 23.02.2018 р. між ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» та гр. [PERSON] (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 125157, за яким позивач застрахував майнові інтереси Потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] . Строк дії договору з 24.02.2018 р. по 23.02.2019 р. Встановлено, що 02.04.2018 р. о 20 год. 02 хв., в м. Києві на просп. Академіка Глушкова, 9 А, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Так, вбачається, що [PERSON] 02.04.2018 р. приблизно о 20 год. 02 хв., керуючи автомобілем «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , поблизу будинку №9-А по проспекту Академіка Глушкова в місті Києві, у другій смузі руху, порушив вимоги п. 10.3 Правил дорожнього руху України, а саме при перестроюванні у третю смугу руху, не надав перевагу у русі автомобілю «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався у попутному напрямку у третій смузі руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з вказаним транспортним засобом, що спричинило механічні пошкодження обох автомобілів. Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2018 р., винним у скоєнні ДТП, що сталася 02.04.2018 р. приблизно о 20 год. 02 хв., поблизу будинку № 9-А по проспекту Академіка Глушкова в місті Києві , визнано [PERSON] . Так, постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.04.2018 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як свідчать матеріали справи, внаслідок ДТП, що мала місце 02.04.2018 р. приблизно о 20 год. 02 хв., поблизу будинку №9-А по проспекту Академіка Глушкова в місті Києві, автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності гр. [PERSON] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , та яким керував на відповідній правовій підставі гр. [PERSON] , отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою № [NUMBER] про дорожньо-транспортну пригоду від 11.05.2018 р. та Актом огляду пошкодженого ТЗ. Вбачається, 02.04.2018 р. власник пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 195216 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного ФОП [PERSON] ТОВ «СОС Сервіс Україна» за замовленням потерпілого - [PERSON] , вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , становить 37980,25 грн. Вбачається, що за результатами огляду транспортного засобу, ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА» було складено страховий акт № UA2018040200091/L01/02 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього від 13.04.2018 р. на підставі результатів огляду транспортного засобу, згідно яких сума страхового відшкодування визначена в розмірі 36761,18 грн. При цьому, згідно з умовами договору страхування № АМ. 125157 від 23.02.2018 р., укладеного між [PERSON] та ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА», при виплаті страхового відшкодування по страховому акту № UA2018040200091/L01/02 від 13.04.2018 р. було проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 5167,82 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15- ц; провадження № 14-176цс18 викладеної у п.п. 49 - 51, 53, 55 -57 визначено, що згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. На дату скоєння ДТП водій транспортного засобу - «Ford Fusion», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Встановлено, що відповідно до страхового акту № UA2018040200091/L01/02, розрахунку суми страхового відшкодування до нього від 13.04.2018 р., та довідки про проведення акту взаємозаліку, ПрАТ СК «ПЗУ УКРАЇНА» сплатило на користь потерпілого суму страхового відшкодування 31593,36 грн., що підтверджується даними платіжного доручення № 14772 від 16.04.2018 р. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на викладене вище суд вважає обґрунтованими доводи позивача в обґрунтування права регресної вимоги до відповідача за вказаних вище обставин. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого (позивача) були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який в судове засідання не з`явився та не скористався процесуальним правом висловити свій відзив (заперечення) на позов та надати докази на спростування розміру завданої шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суми витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 36761,18 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved