Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просила суд шлюб розірвати тому, що шлюбні стосунки фактично припинено з 2013 року , їх поновлення неможливе, так як у подружжя відсутнє розуміння між собою. За період шлюбу вони придбали нерухоме майно , а саме кафе швидкого харчування за адресою [ADDRESS] загальною площею 683.5 м.кв. вартість якого дорівнює 505000 грн., а також домоволодіння [ADDRESS] вартість якого також дорівнює 505000 грн. У зв'язку з тим, що на теперішній час шлюбні стосунки між подружжям припинено, а згоди про добровільний розділ зазначеного майна, набутого спільно за час перебування у шлюбі, подружжя не дійшло, просила суд визнати за нею право власності на кафе швидкого харчування за адресою [ADDRESS] , а у власність відповідача виділити домоволодіння [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином . На адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності , відповідно до якої вона підтримала заявлений нею позов як в частині розірвання шлюбу, та просила суд після розірвання шлюбу в органах ВРАЦ залишити їй прізвище Николенко, так і в частині розділу майна подружжя. А також просила вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь судові витрати . Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином . На адресу суд від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності , відповідно до якого він визнав позов як в частині розірвання шлюбу так і частині розділу майна подружжя та не заперечував проти стягнення з нього судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 18 серпня 1982 року сторони зареєстрували шлюб , про що було зроблено відповідний актовий запис № 518 18 серпня 1982 року Комсомольським відділом ЗАГС м. Херсона . Під час перебування у шлюбі, подружжям було придбано , відповідно до договору купівлі-продажу від 12 травня 2008 року , домоволодіння [ADDRESS], який було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 12 травня 2008 року на ім'я відповідача. Крім того, відповідно до рішення Господарського суду Херсонської області від 26 червня 2008 року ( справа № 11/216-08) за відповідачем було визнано право власності на об'єкт нерухомості - кафе швидкого харчування розташоване за адресою : [ADDRESS] загальною площею 683.5 м. кв. яке згідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем Херсонським ДБТІ 16 липня 2008 року . Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім цього, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Сторонами по справі погоджено вартість майна що підлягає поділу , що відповідає положеннями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , на підставі чого суд вважає можливим взяти за основу вартість майна що підлягає поділу , а саме вартість домоволодіння [ADDRESS] в розмірі 505000 грн. та вартість кафе швидкого харчування за адресою [ADDRESS] в розмірі 505000 грн. З урахуванням вартості майна що підлягає поділу, а також рівності його часток , а саме по ? частині суд вважає, що позов заявлений позивачем обґрунтований та підлягає задоволенню, у зв'язку з чим суд вважає необхідним провести поділ майна набутого подружжям за час перебування у шлюбі шляхом визнання за позивачем права власності на кафе швидкого харчування розташованого за адресою [ADDRESS] , а у власність відповідача виділити домоволодіння [ADDRESS]. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3897.6 грн.

Outcome: approved