Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк, в особі представника [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON]»ячої С.М. про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що у відповідності до умов Кредитного договору (без номеру), укладеного між сторонами 13 листопада 2012 року, банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7586, 10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана нею заява та Генеральна угода разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між нею та банком відповідний договір. В звязку з порушенням взятих на себе зобовязань відповідач допустила заборгованість по даному договору, а тому, станом на 21 грудня 2015 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 18539, 89 грн., з яких заборгованість по кредиту 6835, 48 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 3512, 02 грн., 4101, 15 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 4091, 24 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, яку позивач просив стягнути на свою користь, крім того, і понесені ним судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, крім того, надає згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON]»яча С.М. в судове засідання не зявилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подала. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за необхідне ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк у відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, довідки АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, як юридична особа зареєстроване 19 березня 1992 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, форма власності приватна, вид діяльності: комерційні банки. 13 листопада 2012 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON]»ячою С.М. було укладено кредитний договір (без номеру), відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 7586, 10 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, сторони визначили, що договір діє 36 місяців з 13.11.2012 року по 30.11.2015 року. Погашення кредиту здійснюється з 01 по 25 число кожного місяця, щомісячними платежами в сумі 275, 22 грн., яка складається з заборгованості по кредиту, процентів (п.2.1 Генеральної угоди). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Генеральної угоди та Умов і правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту, оплати винагороди банку. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань , передбачених кредитним договором більш на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Однак, відповідачем [PERSON]»ячою С.М. не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. Згідно поданого розрахунку, станом на 21 грудня 2015 року у неї перед позивачем виникла заборгованість у сумі 18539, 89 грн., з яких заборгованість по кредиту 6835, 48 грн., заборгованість по процентах за користування кредитом 3512, 02 грн., 4101, 15 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 4091, 24 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди., яку позивач просив стягнути на свою користь, крім того, і понесені ним судові витрати по справі. Аналізуючи всі дослідженні в судовому засіданні докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач взяті на себе зобовязання щодо отримання кредиту не виконав, а тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом, по процентам за користування кредитом, є законними, обґрунтованими, ґрунтуються на матеріалах справи і підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки судом в ході судового розгляду не було здобуто доказів, які б стверджували зворотнє. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, стягнути з відповідача [PERSON]»ячої С.М. в користь позивача заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2012 року у сумі 18539, 89 грн., а також понесені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved