Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Сєвєродонецького міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №DNH4KP32650943 від 28.09.2006 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2336,09 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 03.12.2013 р. за ним утворилась заборгованість в сумі 24084,61 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 240,85 грн. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] в судове засідання не зявилась. До початку судового засідання до суду надійшла її письмова заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала позовні вимоги, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Додатково надала до суду письмові пояснення, в яких вказала, що позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права в межах позовної давності, термін якої збільшений до 5 років відповідно до п.5.5 Умов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] в наданій суду письмовій заяві не заперечувала проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому судом 19.02.2014 р. на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України було винесено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обовязковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В силу ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно Кредитного договору №DNH4KP32650943 від 28.09.2006 р., укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», та [PERSON], який складається із «Заяви позичальника», «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») («Стандарт») та «Тарифів», відповідач отримав строковий кредит у сумі 2336,10 грн. на строк 24 місяця по 26.09.2008 р. включно, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, в обмін на зобовязання позичальника повернути кредит, сплатити відсотки, в обумовлених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплатити комісію, яка зазначена в умовах. Погашення кредиту повинно здійснюватись з «21» по «28» число кожного місяця, шляхом надання позичальником грошових коштів (щомісячний платіж) в сумі 125,18 грн. Згідно з витягом зі статуту ПАТ КБ «Приватбанк», останнє є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «Приватбанк». Як вбачається із «Заяви позичальника», підписаної відповідачем [PERSON], він погодився з тим, що ця «Заява» разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») («Стандарт») та «Тарифами» складає кредитно-заставний договір, при цьому, позивачем не додано до позовної заяви «Тарифів». Пунктами 2.1., 2.2. «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) передбачено, що банк зобовязується надати позичальнику кредит шляхом перерахування на рахунок торгівельно-сервісному підприємству. Строк, термін повернення, розмір кредиту, цілі, відсотки, винагороди, розмір щомісячного платежу та період уплати платежів визначені в заяві позичальника, підписанням якої клієнт та банк укладають кредитно-заставний договір. Розмір річної відсоткової ставки дорівнює дванадцяти місячним відсотковим ставкам. Позичальник доручає банку без додаткового узгодження здійснювати списання та перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на користь торгівельно-сервісного підприємства та банку на рахунки, зазначені в заяві. Як вбачається зі змісту Заяви позичальника, відповідач доручив банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання в сумі 1797 грн. на поточний рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ООО «Лугател», а також комісію Компанії, зазначену в п. 2.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам на рахунок в ПриватБанку, для придбання мобільного телефону Samsung D820, який передається у заставу. Предмет застави знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, позивач виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором. Згідно п. 5.1. «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми заборгованості за кожен день прострочки платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу. Відповідно до п. 5.3. «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості. Згідно з розрахунком позивача станом на 03.12.2013 р. відповідач має заборгованість за кредитним договором №DNH4KP32650943 від 28.09.2006 р. в сумі 24084,61 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 469,44 грн.; заборгованість за відсотками 6281,59 грн.; заборгованість з пені 15710,50 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (відсоток від суми заборгованості) 1123,08 грн. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] дійсно не виконав зобовязання за кредитним договором, тому вимоги позивача ПАТ КБ «Приватбанк» щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 469,44 грн.; заборгованості за відсотками 6281,59 грн. підлягають задоволенню. Стосовно заявленої позивачем до стягнення з відповідача неустойки в загальному розмірі 17333,58 грн., яка складається з пені в сумі 15710,50 грн., штрафу (фіксованої частини) в сумі 500 грн., штрафу (відсотку від суми заборгованості) в сумі 1123,08 грн. суд відзначає наступне. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд може за власною ініціативою зменшити розмір неустойки, через її неспівмірність із розміром основного боргу. Приймаючи рішення по справі, враховуючи загальний розмір заявленої до стягнення неустойки в сумі 17333,58 грн., яка значно перевищує розмір основної суми боргу 469,44 грн., а також відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання, суд, виходячи з засад розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір неустойки пропорційно до розміру заборгованості за кредитом та стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» неустойку за порушення виконання зобовязань за договором в сумі 470 грн. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково в сумі 7221,03 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 469,44 грн.; заборгованість за відсотками 6281,59 грн.; неустойка за порушення виконання зобовязань за договором 470 грн. Також суд вважає, що позивач не пропустив строк звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права (інтересу), виходячи з наступного. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачається зміна тривалості позовної давності: позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1). Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Цивільний кодекс України не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням позовної давності. Пункт 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному звязку з самою ч. 11 ст. 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Виходячи з вищевикладеного, перебіг позовної давності у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором має початком дату останнього погашення кредиту, тобто 16.01.2012 р., що підтверджується випискою по рахунку на імя відповідача [PERSON] При цьому, згідно з кредитним договором строк позовної давності є збільшеним та становить пять років, оскільки п. 5.5. «Умов надання споживчого кредиту фізичним особам» («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо збільшення за домовленістю сторін строку позовної давності до пяти років, тому позивач звернувся до суду в межах позовної давності з позовом до відповідача до 16.01.2017 р., а саме: 17.12.2013 р., що підтверджується вхідною датою реєстрації Сєвєродонецького міського суду. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню частково. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» пропорційно до розміру задоволених вимог витрати по оплаті судового збору в сумі 77,22 грн.

Outcome: partial