Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку комунальної форми власності територіальної громади м. Балаклія, а саме кімнатою [ADDRESS] . Вказує про те, що відповідач зареєстрований у вказаній кімнаті гуртожитку, який на момент вселення був відомчим житлом Балаклійського цементного заводу, договір найму зазначеного житлового приміщення між позивачем та відповідачем не укладався у зв`язку з його відсутністю за зареєстрованим місцем проживання. З 25.12.2009р. по теперішній час гуртожиток перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Балаклія. Рішенням Балаклійської міської ради від 17.02.2010р. його було визнано непридатним для проживання, осіб, які у ньому мешкали, відселено з наданням іншої житлової площі. З метою забезпечення житлових прав мешканців гуртожитку, їм було запропоновано у 20-ти денний строк з моменту публікації оголошення у газеті «Вісті Балаклійщини» (публікація від 22.07.2014р.), звернутись до Балаклійської міської ради для вирішення питання забезпечення житловою площею, відповідач з цією метою до міської ради не звернувся. При цьому продовжує бути зареєстрованим, але фактично не проживає у приміщенні за вищевказаною адресою понад встановлений Житловим Кодексом Української РСР шестимісячний строк, а саме з моменту прийняття зазначеного гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Балаклія, порушує право територіальної громади щодо управління та розпорядження даним жилим приміщенням, що є підставою для звернення до суду за захистом її прав та інтересів. Представник позивача надав письмову заяву про підтримку позову, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 44). Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 32), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами і в судове засідання не з`явився (а.с. 38, 39, 43), причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред 'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області від 25.12.2009р. № 512-V затверджено акти та умови приймання-передачі гуртожитків ДП ВАТ «ЄВРОЦЕМЕНТ-Україна» ЖКП «ПОБУТСЕРВІС», в тому числі, по [ADDRESS] у комунальну власність територіальної громади м. Балаклія (а.с. 7). Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області від 17.02.2010р. № 29 затверджено акт обстеження стану гуртожитку [ADDRESS] , визнано гуртожиток [ADDRESS] таким, що не відповідає санітарним і технічним нормам та не придатним для проживання (а.с. 10). Згідно акту обстеження стану гуртожитку від 04.02.2010р. було вирішено недоцільним проведення його капітального ремонту, рекомендовано виконавчому комітету Балаклійської міської ради терміново надати інше, придатне для тимчасового проживання громадянам житло, які зареєстровані та фактично проживають у цьому гуртожитку (а.с. 11, 12). В додатку до акту обстеження вказано списки осіб, зареєстрованих, але не проживаючих та зареєстрованих і постійно проживаючих в гуртожитку по [ADDRESS] (а.с. 13-15). Рішенням сесії Балаклійської міської ради Харківської області від 26.06.2014р. № 191-VI прийнято до відома висновок про технічний стан гуртожитку по [ADDRESS] , виготовлений Харківським національним університетом будівництва та архітектури, яким визнано будівлю не придатною для подальшої експлуатації. Також вирішено довести до відома осіб, які зареєстровані у гуртожитку шляхом публікації у газеті «Вісті Балаклійщини» (публікація від 22.07.2014р.) та на офіційному сайті Балаклійської міської ради про необхідність звернення до виконавчого комітету протягом 20 днів для уточнення інформації щодо фактичного місця проживання, підтвердження права на забезпечення житловою площею у гуртожитку. Зазначено, що незвернення зазначених осіб у вказаний строк є підставою вважати їх такими, що самостійно поліпшили житлові умови, а також для визнання їх в установленому порядку такими, що втратили право користування жилим приміщенням, та вжиття відповідних заходів (а.с. 16-23, 27). Рішенням Балаклійської міської ради Харківської області від 20.08.2014р. № 314 затверджено список осіб, зареєстрованих у гуртожитку по [ADDRESS] та які звернулись до виконавчого комітету на виконання заходів, передбачених рішенням сесії від 26.06.2014р. № 191-VI, відповідача [PERSON] у вказаному списку не зазначено. Також було затверджено список осіб, які зареєстровані у вказаному гуртожитку та не надали інформації на підтвердження свого права щодо подальшого забезпечення житловою площею, у якому під № 24 зазначений [PERSON] , як наймач (а.с. 24-26). Згідно картки реєстрації особи [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 28). Рішенням сесії Балаклійської міської ради Харківської області від 07.02.2019р. № 25-VII затверджено перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Балаклія Харківської області, а саме гуртожиток в [ADDRESS] (а.с. 8, 9). Статтею 4 ЖК УРСР визначено, що жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд, який включає до себе: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово- будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення). Відповідно до ст. 5 ЖК УРСР, державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Згідно ст. 6 ЖК УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Статтею 18 ЖК УРСР передбачено, що управління жилим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом, у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів місцевих рад входить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Пунктом 5 ч. б ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до повноважень виконавчих органів місцевих рад входить облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам міст належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, у тому числі й житловий фонд. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Згідно п. 7 Примірного Положення про користування гуртожитками, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2018 р. № 498 (далі - Примірне Положення), користування жилою площею у гуртожитках комунальної форми власності здійснюється виключно на підставі договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі ордера. Згідно п. 18 Примірного Положення, спори, що виникають під час користування жилими приміщеннями в гуртожитку, розв`язуються у судовому порядку. З викладеного вбачається, що Балаклійська міська рада Харківської області є органом, уповноваженим представляти інтереси територіальної громади та виступати від її імені, як власника майна. Як вбачається з положень статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. За правилом ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом. Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Кожній особі, окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла, яке охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла (пункт 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод). Оскільки правовий режим гуртожитків, жилі приміщення яких підлягають приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прирівняний до правового режиму жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, на мешканців таких гуртожитків у разі їх тимчасової відсутності поширюються норми ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР. Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення, як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року, справа № 490/12384/16-ц, провадження № 61-37646св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2018 року, справа № 760/13113/14-ц, провадження № 61-30912св18. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Аналіз статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Матеріали справи свідчать про те, що спірна кімната не приватизована, на теперішній час у ній зареєстрований відповідач, який фактично в ній не проживає, як стверджує позивач, з моменту прийняття зазначеного гуртожитку у комунальну власність територіальної громади м. Балаклія, оскільки відповідач не звертався до позивача з питань укладення договору найму. Відомості про те, що [PERSON] цікавиться спірним житлом, збереженням з ним будь-якого зв`язку, або дані про те, що він звертався до позивача щодо надання йому іншого придатного для проживання жила відсутні, як і відсутні дані про перешкоджання відповідачу у здійсненні його прав. Поштова кореспонденція, направлена судом на адресу реєстрації відповідача, повернута без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем понад 6 місяців, судом також не встановлено. Таким чином, відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає у зазначеній кімнаті гуртожитку тривалий час, значно більший ніж 6-ть місяців, втратив зв 'язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ст.ст. 71, 72 ЖК УРСР втрачає право на користування кімнатою у гуртожитку. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved