Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зняття арешту з майна, зазначивши на обгрунтування позовних вимог, що 07.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №KGALA800000124, за яким останній отримав кредит в розмірі 11 195, 26 доларів США. В забезпечення виконання умов договору відповідач передав в заставу банку автомобіль марки OPEL, модель:Omega 2.0 І, 1998 року випуску, №кузова/шасі: [NUMBER],реєстраційний номер [NUMBER]. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01.03.2013 року по справі №2/202/789/2013 звернуто стягнення на зазначений вище предмет застави, що належить відповідачу. Крім того, 05.04.2013 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська винесено ухвалу, якою роз'яснено зазначене рішення суду від 01.03.2013 року, зокрема, за рішенням суду транспортний засіб передано в заклад, а отже, згідно зі ст.44 Закону України «Про заставу» і у володіння ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом його вилучення. Позивач також зазначив, що на теперішній час транспортний засіб знаходиться на майданчику ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою м.Кіровоград, вул.Полтавська, 1А, при цьому, при підготовці документів для реалізації предмета застави було встановлено, що на автомобіль накладено арешт відділом ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції згідно з виконавчим провадженням №16430239 від 16.12.2009 року з примусового виконання ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська №2-13247 від 23.10.2009 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2012 року скасовано заходи забезпечення позову. Позивач також вказав, що 27 серпня 2015 року він звернувся з заявою про зняття арешту з майнадо відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції, на що постановою державного виконавця від 31.08.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з посиланням на те, що ухвала, якою скасовано заходи забезпечення позову, не підлягає виконанню, оскільки виконавче провадження про накладення арешту на майно відповідача знищено, ухвала не відповідає вимогам щодо виконавчого документа, та, крім того, пропущено строк пред'явлення її до виконання. З огляду на викладене вище, позивач просить зняти арешт, накладений постановою від 16 грудня 2009 року державного виконавця Зарудської Н.А. при примусовому виконанні виконавчого провадження ВП №16430239, на майно, належне на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки OPEL, модель:Omega 2.0 І, 1998 року випуску, №кузова/шасі: [NUMBER],реєстраційний номер [NUMBER]. Представник позивача повідомлений про час та місце судового розгляду справи, в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України подав заяву за вх.№542 від 12 січня 2016 року про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причини не явки в судове засідання відповідача суду не відомі, заяви, клопотання відсутні, представник третьої особи подав заяву за вх.№29505 від 10.11.2015 року про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у справі доказами та в порядку ч. 1 ст. 225 ЦПК України ухвалив розглядати справу заочно. Зваживши доводи, викладені в позові на обгрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 серпня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №KGALA800000124, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 11 195, 26 доларів США, з якого частина кредиту в розмірі 10 862,07 доларів США надається з метою придбання Позичальником автомобіля; частина кредиту в розмірі 7,33 долари США надається з метою оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному реєстрі; частина кредиту в розмірі 325,86 доларів США надається з метою оплати винагороди за надання фінансового інструменту, що сплачується на момент видачі кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту 06.08.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16,92% річних. Для забезпечення повного і своєчасного виконання Позичальником зобов'язань за Договором, Позичальник надає Банку Предмет застави в заставу. Предметом застави є транспортний засіб - автомобіль марки OPEL, модель:Omega 2.0 І, 1998 року випуску, №кузова/шасі: [NUMBER],об'єм двигуна 1,99, реєстраційний номер [NUMBER], який належить Позичальнику на праві власності, що підтверджується свідоцтвом реєстрації транспортного засобу [NUMBER] від 07.08.2008 року та який передається в заставу разом з усіма його приналежностями згідно з технічною документацією. Судом також встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2013 року звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором №KGALA800000124 від 07 серпня 2008 року, а саме: автомобіль марки OPEL, модель:Omega 2.0 І, 1998 року випуску, легковий седан -В, №кузова/шасі: [NUMBER],об'єм двигуна 1,99, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитно-заставним договором №KGALA800000124 від 07 серпня 2008 року в розмірі 256 835 грн. 64 коп. Зазначене рішення набрало законної сили 11 березня 2013 року. Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2013 року роз'яснено рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2013 року по справі №2/202/789/2013 щодо порядку його виконання, а саме: наявності права ПАТ КБ «ПриватБанк» вимагати передачу в заклад Банку шляхом вилучення у [PERSON] належний йому на праві власності автомобіль марки OPEL, модель:Omega 2.0 І, 1998 року випуску, легковий седан -В, №кузова/шасі: [NUMBER],об'єм двигуна 1,99, реєстраційний номер [NUMBER], з правом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також права вимагати надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.09.2015 року №11/09/158 станом на 11 вересня 2015 року автомобіль марки OPEL, модель:Omega 2.0 І, 1998 року випуску,№кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] знаходиться на зберіганні на майданчику ПАТ КБ «ПриватБанк» за адресою м.Кіровоград, вул.Полтавська, 1А. Даний автомобіль є предметом застави згідно кредитно-заставного договору №KGALA800000124 від 07 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Судом також встановлено, що на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 грудня 2009 року (ВП №16430239), винесеної державним виконавцем міського відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції Зарудською Н.А., відкрито виконавче провадження з виконання ухвали №2-13247, виданої 23 жовтня 2009 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про накладення арешту на майно та кошти в розмірі 92 185, 57 грн. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2012 року, яка набрала законної сили 24 січня 2012 року, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно були залишені без розгляду та скасовані заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23 жовтня 2009 року ( у 2009 році номер справи був №2-13247/2009) у відношенні відповідача [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного звернення до суду з позовом. Крім того, судом встановлено, що 27 серпня 2015року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції з заявою, в якій просив вжити заходи, передбачені ст.61 Закону України «Про виконавче провадження». Постановою від 31 серпня 2015 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції Бевз Л.В. відмовлено у прийнятті до провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання ухвали №2/412/1378/12, виданої 18 січня 2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про скасування заходів забезпечення позову, прийняті ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.10.2009 року у відношенні відповідача [PERSON] Зазначена постанова мотивована тим, що виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду про забезпечення позову було закінчено у 2009 році, а у 2013 році воно було знищене згідно з актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 18 січня 2013 року на підставі розпорядження начальника відділу ДВС Олександрійського МРУЮ №3 від 11 січня 2013 року, на підставі чого у Відділі відсутня можливість відновити виконавче провадження. Крім того, ухвала №2/412/1378/12, видана 18 січня 2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про скасування заходів забезпечення позову не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку. Відповідно до ст.17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення увипадках, передбачених законом (п.2 ч.2 ст.17 Закону). Разом з тим, відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. ст. 153, 154 ЦПК України, ухвали про скасування заходів забезпечення позову не можна вважати виконавчими документами. Крім того, відповідно до вимог ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. Разом з тим, судом встановлено, що виконавче провадження №16430239, з виконання ухвали №2-13247, виданої 23 жовтня 2009 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про накладення арешту на майно та кошти в розмірі 92 185, 57 грн., як захід забезпечення позову, було закінчено у 2009 році, та в подальшому, а саме у 2013 році було знищене згідно з актом про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 18 січня 2013 року на підставі розпорядження начальника відділу ДВС Олександрійського МРУЮ №3 від 11 січня 2013 року. З аналізу зазначених вище правових норм слід зробити висновок, що державний виконавець може відновити виконавче провадження відповідно до положень ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо виконавче провадження не знищене. Аналогічне положення визначене і в п.4.2.11 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, за якою при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеними виконавчими провадженнями державний виконавець відновлює виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, після чого майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Частина 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» визначає право заставодержателя на звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна. Відповідно до ч.2 ст.60 Закону у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 березня 2013 року, яке набрало законної сили та в порядку ст.14 ЦПК України є обов'язковим для виконання, звернуто стягнення на рухоме майно за кредитно-заставним договором №KGALA800000124 від 07 серпня 2008 року, а саме: автомобіль марки OPEL, модель: Omega 2.0 І, 1998 року випуску, легковий седан -В, №кузова/шасі: [NUMBER], об'єм двигуна 1,99, реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитно-заставним договором №KGALA800000124 від 07 серпня 2008 року в розмірі 256 835 грн. 64 коп., з правом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також права вимагати надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, при цьому, реалізувати предмет застави позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не має можливості, оскільки на зазначене майно накладено арешт в порядку виконання відділом державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції ухвали про забезпечення позову від 23 жовтня 2009 року, зняти арешт з зазначеного майна відділ державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції не має об'єктивної можливості у зв'язку із знищенням виконавчого провадження у 2013 році, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та їх задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачем, які складаються з судового збору в розмірі 1 218 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved