Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до суду з позовної заявою до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в розмірі 75311,32 гривень. Згідно позовної заяви позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» вказує про те, що 26 листопада 2015 року о 12 годині 40 хвилин в м. Луцьк по вулиці Карпенка-Карого сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох транспортних засобів - автомобіля марки «ВАЗ 21111» державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження. 21 вересня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування № 32080а5ба, за яким Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» застрахувало майнові інтереси [PERSON], пов'язані з експлуатацією наземного транспорного засобу - легкового автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER]. [PERSON], як власник автомобіля, своєчасно звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем було нараховано та виплачено [PERSON] 118626,32 гривень страхового відшкодування. Демидівським районним судом Рівненської області відповідача [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за полісом АЕ № 5173272, а тому на вимогу позивача ПАТ «НАСК «Оранта» було здійснено виплату позивачеві Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування» у розмірі 49490,00 гривень. Отже, до позивача перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 75311,32 гривень. На вимогу позивача сплатити суму боргу відповідач борг не сплатив. З вказаних підстав у позовній заяві позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 75311,32 гривень страхового відшкодування та 2470,66 гривень судового збору. Ухвалою суду від 14 лютого 2017 року до участі у цій справі залучено, як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] В судових засіданнях представники позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» Гоголь О.Я. та Кравченко Р.С. позовні вимоги позивача підтримали. Представник позивача Кравченко Р.С. пояснив, що [PERSON] на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 32080а5ба від 21 вересня 2015 року застрахувала належний їй автомобіль марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 26 листопада 2015 року було пошкоджено такий автомобіль. [PERSON] звернулася до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. При цьому, власник автомобіля надала всі документи, що передбачені договором добровільного страхування наземного транспорту № 32080а5ба від 21 вересня 2015 року, та є необхідними для виплати страхового відшкодування. Згідно рахунка станції технічного обслуговування автомобілів та калькуляції, витрати на придбання запчастин та виконання робіт по ремонту автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER], складали 124801,32 гривень. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», то на вимогу позивача ПАТ «НАСК «Оранта» було сплачено позивачеві в рахунок покриття відшкодування збитків, завданих пошкодженням автомобіля, 49490,00 гривень. Таким чином, різниця суми відшкодування збитків, яку має сплатити відповідач [PERSON] складає 75311,32 гривень. Згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 32080а5ба від 21 вересня 2015 року [PERSON] сплатила страховий платіж 21 вересня 2015 року, а наступний страховий платіж за договором [PERSON] мала сплатити 21 грудня 2015 року в розмірі 6175,00 гривень. У зв?язку з цим, позивачем при сплаті страхового відшкодування було зменшено його суму на 6175,00 гривень, тобто сплачено не 124801,32 гривень, а 118626,32 гривень. Представник позивача Кравченко Р.С. просив позовні вимоги задовільнити. При уточненні позовних вимог, в судовому засіданні представник позивача Гоголь О.Я. пояснила, що у позовній заяві допущено опису щодо зазначеної суму судового збору, а тому просила стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі фактично сплаченої суми - 1378,00 гривень. В судові засідання третя особа - [PERSON] не з'явилася, клопотань чи письмових пояснень до суду не подавала. Відповідач [PERSON] та представники відповідача [PERSON], Юхимчук І.М. позовні вимоги позивача не визнали, просили у задоволенні позову відмовити та пояснили, кожен окремо, що позивачем не надано доказів, які підтверджували б те, що вартість запчастин, необхідних для ремонту пошкодженого автомобіля, та ремонтних робіт становить 124801,32 гривень. Коли оглядався пошкоджений автомобіль відповідач не був присутній при його огляді. Відповідач [PERSON] пояснив, що не вважає себе винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженні автомобіля. Сума завданих збитків, яку просить стягнути позивач, є завищеною та не підтвердженою квитанціями, чеками на придбання запчастин. Крім того, ПАТ «НАСК «Оранта» виплатило 49490,00 гривень, вважає таку суму відшкодування збитків достатньою для ремонту пошкодженого автомобіля. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та його представників, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України визначають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у розгляді справи, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] 21 вересня 2015 року укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 32080а5ба, згідно якого Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» взяло на себе зобов?язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER]», його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 26 листопада 2015 року о 12 годині 40 хвилин в м. Луцьк по вулиці Карпенка-Карого, [PERSON] керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21111», перед початком руху, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався на регульованому перехресті на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого відбулося зіткнення та автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Демидівського районного суду Рівненської області від 22 березня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі було закрите у зв?язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 21-23 т.1). Вказана постанова суду набрала законної сили 2 квітня 2016 року. Як встановлено ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспорту № 32080а5ба від 21 вересня 2015 року, на підставі страхового акта № 1.003.15.17193/VESKO26130 від 15 грудня 2015 року (а.с. 42-44), рахунка станції технічного обслуговування № ПП-251 від 27 листопада 2015 року (а.с.40 т.1), калькуляції № 1.003.15.1 від 8 грудня 2015 року (а.с. 32-37 т.1), заяви [PERSON] від 10 грудня 2015 року (а.с. 24 т.1), позивач за пошкоджений транспортний засіб здійснив виплату в розмірі 118626,32 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 212966 від 16 грудня 2015 року (а.с. 45 т.1). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» згідно полісу АЕ/5173272 від 19 вересня 2015 року (а.с. 78 т.1), у зв'язку з чим ПАТ «НАСК «Оранта» надало своєму страхувальникові страховий захист та сплатило позивачеві суму страхового відшкодування в рахунок покриття завданих збитків в розмірі 49490,00 гривень. У позовній заяві позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування», посилаючись на положення ст.ст. 993, 1166, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», просить стягнути з відповідача [PERSON] 75311,32 гривень на відшкодування страхової виплати на користь потерпілого. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 27 Закону України «Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. 27 роз'яснень постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. В такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином враховуючи, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, страховик здійснив [PERSON] страхову виплату, яка була перерахована на рахунок станції технічного обслуговування, суд вважає, що сума страхового відшкодування підлягає стягненню з [PERSON] в порядку суброгації. Дослідженими в судовому засіданні оригіналами рахунка із станції технічного обслуговування № ПП-251 від 27 листопада 2015 року (а.с.40 т.1), калькуляції № 1.003.15.1 від 8 грудня 2015 року (а.с. 32-37 т.1) встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER] без ПДВ складає 124801,32 гривень. Згідно розрахунку страхового відшкодування від 9 грудня 2015 року (а.с. 41), страхового акта №1.003.15.17193/VESKO26130 від 15 грудня 2015 року, встановлено, що сума страхового відшкодування за пошкодження автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER] без ПДВ складає 124801,32 гривень (а.с. 41-44). Однак, позивачем вказану суму страхового відшкодування зменшено на суму чергового страхового платежу в розмірі 6175,00 гривень, який мала сплатити 21 грудня 2015 року [PERSON], та виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 118262,32 гривень. Як встановлено згідно платіжного доручення № 212966 від 16 грудня 2015 року позивачем було сплачено страхове відшкодування згідно страхового акта №VESKO26130 та рахунка № ПП-251 від 27 листопада 2015 року без ПДВ 118626,32 гривень (а.с. 45). Щодо посилань відповідача [PERSON] на ту обставину, що сума страхового відшкодування, сплаченого позивачем, не відповідає вартості відновлювального ремонту вказаному згідно висновку судової автотоварозначої експертизи № 8537 від 18 липня 2017 року, суд враховує наступне. Як встановлено згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 8537 від 18 липня 2017 року (а.с. 186-192 т. 1) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на 16 грудня 2015 року становив 103622,50 гривень, а вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «БМВ 520 Д» державний реєстраційний номер [NUMBER], станом на 26 листопада 2015 року складає 110036,98 гривень. Із вказаним висновком відповідач [PERSON] не погоджувався, заперечував вказаний у висновку розмір вартості відновлювального ремонту та завданого збитку. Разом з тим, із дослідницької частини висновку автотоварозначої експертизи № 8537 від 18 липня 2017 року встановлено, що з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля та його складових, обрахована вартість відновлювального ремонту є меншою від ринкової вартості. Як встановлено в судовому засіданні дослідженими письмовими доказами та показаннями свідка [PERSON], вартість ремонту пошкодженого автомобіля та замінених запасних частин до нього обрахована за спеціальною програмою та за середніми ринковими цінами на день пошкодження автомобіля. Відповідачем та його представниками не надано належних доказів, що вказували б на безпідставність здійснення позивачем страхового відшкодування в розмірі 118626,32 гривень. Разом з тим, судом встановлено, що страхове відшкодування виплачене з дотриманням умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 32080а5ба від 21 вересня 2015 року (розділ 28, 29 договору). Положення ст. 993 ЦК України визначають, що до страховика, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги, яке страхувальник, що одержав страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, лише у межах фактичних витрат. Дослідженими доказами в судовому засіданні встановлено, що позивачем, як страховиком за договором добровільного страхування наземного транспорту, фактично понесено витрати в розмірі 118626,32 гривень, що не спростовано відповідачем в судовому засіданні. Відповідачем не доведено в судовому засіданні те, що придбання запасних частин та виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля було можливим за цінами нижчими ніж ринкові ціни, що вказані у калькуляції та рахунку станції технічного обслуговування. ПАТ «НАСК «Оранта» було сплачено за страхуванням цивільно-правової відповідальності відповідача [PERSON] 49490,00 гривень. Судом встановлено, що фактично позивачем було сплачено суму страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля марки «БМВ 520Д» державний реєстраційний номер [NUMBER] в розмірі 118626,32 гривень, що підтверджено належним доказом - платіжним дорученням № 212966 від 16 грудня 2015 року. Разом з тим, судом встановлено, що ПАТ «НАСК «Оранта» було здійснено виплату відшкодування збитків в розмірі 49490,00 гривень. Отже, різниця суми страхового відшкодування, що може бути повернута позивачеві складає 69136,32 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 69136,32 гривень. В решті вимоги позивача - на суму 6175,00 гривень, є необґрунтованими та не підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1378,00 гривень судового збору, що був сплачений позивачем на час подання до суду позовної заяви та документально підтверджений (а.с. 4). При цьому, враховується те, що судовий збір позивачем сплачений у розмірі мінімально встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а тому підлягає стягненню з відповідача. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст.ст. 993, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 10, 11, 88, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved