Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачкою, мотивуючи тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Через місяць після одруження у нього було виявлено хронічний фіброзно-дегенеративний панкреатит, він часто погано почувався, змушений був звертатися до лікувальних закладів та придбавати необхідні ліки. Як виявилося у них різні погляди на життя. Внаслідок несумісності характерів у них часто виникали сварки, що негативним чином впливало на психологічний стан та атмосферу в сім'ї та погіршувало його фізичний стан. Через два місяці їхнього подружнього життя відповідачка зібрала свої незначні пожитки та подалася у невідомому йому напрямку. Відповідно на сьогоднішній день жодного зв'язку з відповідачкою не має. За таких обставин, він переконаний, що подальше збереження сім'ї не можливе. В судове засіданні позивач не з'явився, однак надав заяву згідно якої просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, не погоджується на примирення. У позовній заяві зазначив, що погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи у його відсутність не клопотав. У відповідності до ч.9 ст.74 ЦПК України, виклик відповідача до суду здійснювався через оголошення у пресі, а саме в газеті центральних органів виконавчої влади України «Урядовий кур'єр» №20 (5394) від 04 лютого 2015 року (а.с.22). Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Овруцького районного управління юстиції у Житомирській області 13 грудня 2013 року, серії [NUMBER] (а.с.3) між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб 13.12.2013 року, актовий запис № 130. Спільних дітей у сторін від даного шлюбу не має. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із наданої позивачем заяви, вбачається, що він категорично не погоджуються на примирення. Неявка відповідача у судове засідання та не повідомлення про причини неявки, вказує на байдуже ставлення останньої до спільного з позивачем сімейного життя. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved