Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивач ПАТ « Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 18 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником ПАТ « Універсал Банк») та відповідачем було укладено договір №CL35579, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 35000 грн строком до 20.04.2011 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік. Згідно Додатку 1 до кредитного договору передбачено підвищену проценту ставку в разі прострочення платежу 108% річних. На підставі договору позивач видав відповідачу кредит в розмірі 35000 грн. Відповідач зобов'язувався погасити кредит, сплатити проценти на умовах та в порядку, визначеному договором. Однак в порушення умов договору відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами відповідно до встановленого графіку. У зв'язку з цим, станом на 02.10.2013 року за відповідачем наявна заборгованість по несплачених відсотках у сумі 18 660,07 грн. Просить стягти з [PERSON] указану суму, а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив пояснення до позовної заяви, згідно якого позовні вимоги про стягнення з відповідача кредитної заборгованості зменшив та просив стягти з відповідача згідно нового розрахунку заборгованість за договором у сумі 9967, 66 грн. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов ПАТ «Універсал Банк» визнав частково та просив застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності. Пояснив, що відповідач визнає, що останній платіж за договором він мав сплатити до 20 березня 2011 року у сумі 42,73 грн у формі відсотків та 137,29 грн підвищених відсотків за прострочення сплати боргу. Тому, банк на час подання позовної заяви до суду не втратив права вимоги боргу за вказаний період, щодо права вимоги заборгованості інших платежів - встановлений трирічний строк позовної давності сплив. Як зазначено у ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено: 18 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» (правонаступником ПАТ «Універсал Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL35579, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 35000 грн строком до 20.04.2011 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік (а.с.4-12). Згідно п. 2.4 договору за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати Щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка. Згідно Додатку 1 до кредитного договору передбачено підвищену проценту ставку в разі прострочення платежу 108% річних. Відповідно до пункту 2.5 договору, якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника (відсотків, нарахованих за користування кредитом, і тіла кредиту) не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання на умовах, передбачених договором, проте належним чином не виконував своїх зобов'язань. В зв'язку з порушенням позичальником взятих на себе кредитних зобов'язань банк звернувся до суду про стягнення із нього заборгованості за договором у сумі 30 182, 87 грн, яку було стягнуто з [PERSON] судовим наказом Пирятинського районного суду Полтавської області від 30.04.2010 року, у тому числі: заборгованість по кредиту 6 574,20 грн, по відсотках 4783,17 грн, по сумі дострокового стягнення кредиту - 16688,88 грн, по підвищених відсотках 2156,62 грн (а.с.70). Після постановлення судового наказу та зарахування платежів на виконання цього наказу з 01.05.2010 по 20.03.2011 року ( закінчення строку дії договору) відповідач ухилявся від виконання обов'язків за договором, у зв'язку з чим йому нарахована заборгованість із сплати відсотків та підвищених відсотків за порушення строків сплати боргу, яка станом на 23.06.2014 року складає: по відсотках 2 625,81 грн та по підвищених відсотках 7 341,85 грн (а.с.112) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (далі ЦК) України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд уважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом є обгрунтованими. Разом з тим, у ході судового розгляду встановлено, що до суду позивач звернувся з пропуском строку позовної давності відносно частини заявлених вимог. Зокрема, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання позичальником в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 12.5), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 20 березня 2011 року. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями (а.с.11-12). Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов'язання зі сплати процентів за користування кредитом з 01.05.2010 року (після постановлення судового наказу про стягнення з боржника заборгованості), в той час банк про стягнення заборгованості за відсотками звернувся до суду 19 березня 2014 року. Суми, які були зараховані банком на погашення зазначених платежів після зазначеної дати, зараховані на виконання судового наказу від 30.04.2010 року по сплаті заборгованості. З 01.05.2010 року банком також щомісячно до сплати позичальнику нараховувалися підвищені відсотки за прострочення сплати основного боргу (а.с.112). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним у вигляді щомісячної сплати підвищених процентів в розмірі 108 %. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами кожного 20 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Отже, аналізуючи умови договору сторін та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Приймаючи до уваги те, що відповідач заявив про застосування строку позовної давності, а позивач доказів поважності пропуску строку для звернення до суду в частині вимог не надав, суд приходить до висновку про застосування до даних правовідносин строку позовної давності. Враховуючи, що на момент подачі позову сплили строки позовної давності для стягнення заборгованості із сплати чергових платежів по відсотках та підвищених відсотках, строк виконання по яких закінчився з 19.05.2010 по 19.02.2011 року включно, задоволенню підлягають лише вимоги позивача про стягнення заборгованості по відсотках за період з 20.02.2011 по 19.03.2011 у межах трирічного строку позовної давності в сумі 42,73 грн та по підвищених відсотках за цей період у розмірі 137,29 коп. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 180,02 грн. заборгованості за кредитним договором. Також з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 4,40 грн. судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог

Outcome: partial