Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивач ПАТ „Укртелеком” в особі Запорізької філії ПАТ „Укртелеком” звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 09.04.2009 року між ВАТ „Укртелеком” правонаступником усіх прав та обов’язків якого є ПАТ „Укртелеком” та [PERSON] укладено договір № 3518 про надання телекомунікаційних послуг. За умовами цього договору, позивач надав відповідачу послуги електрозв’язку, а відповідач їх зобов’язалась своєчасно оплачувати отримані послуги. Однак, [PERSON] були порушені взяті за умовами договору зобов’язання щодо оплати за отримані послуги, в зв’язку з чим виникла заборгованість перед позивачем за договором за послуги міжміського та міжнародного зв’язку за період з грудня 2009 року по січень 2010 року на загальну суму 3 543,03 гривень, а також за послуги міського зв’язку за період з грудня 2009 року по березень 2010 року на загальну суму 204,30 гривень. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь суму основного боргу в розмірі 3 747,33 гривень, а також витрати, що пов’язані зі сплатою судового збору у розмірі 243,60 гривень. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на наведені в заяві обставини. Представник відповідача [PERSON]П – [PERSON] проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову у зв’язку з пропущенням строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09.04.2009 року між ВАТ „Укртелеком” правонаступником усіх прав та обов’язків якого, відповідно до п.1.1, 1.2 статуту ПАТ „Укртелеком”, є ПАТ „Укртелеком” та [PERSON] укладено договір № 3518 про надання телекомунікаційних послуг. Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за послуги електрозв’язку, встановлено, що заборгованість [PERSON] за послуги міжміського та міжнародного зв’язку за період з грудня 2009 року по січень 2010 року становить 3 543,03 гривень, а заборгованість за послуги міського зв’язку за період з грудня 2009 року по березень 2010 року становить 204,30 гривень. Судом також встановлено, що 10.02.2011 року за заявою ВАТ „Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг м. Запоріжжя Запорізької філії ВАТ „Укртелеком” видано судовий наказ № 2н-166/2011 р., про стягнення з [PERSON] на користь стягувача суми основного боргу 3 747,33 гривень, суми індексу інфляції у розмірі 248,85 гривень, 3% річних у сумі 95,79 гривень, а також витрати на інформаційне-технічне забезпечення у розмірі 30 гривень, та судового збору в сумі 25,50 гривень. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.08.2011 року, вищезазначений судовий наказ, за заявою [PERSON] був скасований. Роз’яснено стягувачу його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2014 року, заяву ВАТ „Укртелеком” про внесення змін до судового наказу № 2н-166/2011 від 10.02.2011 р., та поновлення строку для пред’явлення його до виконання - залишено без задоволення, у зв’язку із скасуванням судового наказу. Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки такі позивачем були пропущені. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявленного представником відповідача клопотання, а тому його слід задовольнити. Що стосується посилань представника позивача на те, що до звернення в суд із даним позовом ВАТ „Укртелеком” в особі Центру телекомунікаційних послуг м. Запоріжжя Запорізької філії ВАТ „Укртелеком” подало заяву про видачу судового наказу, через що позовна давність перервалася, то такі пояснення суд не бере до уваги, оскільки ч. 2 ст. 264 ЦК України вказує на те, що позовна давність переривається у разі пред’явлення позову до відповідача. В даному випадку ПАТ „Укртелеком” з позовом до суду не зверталося, а лише подало заяву про видачу судового наказу, який 02.08.2011 року був скасований, що, на думку суду, не є підставою для перевивання строку позовної давності. Як роз’яснено Пленумом Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року № 14 „Про судове рішення у цивільній справі”, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ „Укртелеком” в особі Запорізької філії ПАТ „Укртелеком” до [PERSON] про стягнення заборгованості – слід відмовити, у зв'язку із спливом строків позовної давності. З урахуванням статті 88 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed