Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач, ПАТ «Укрсиббанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в солідарному порядку суму боргу, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11119916000 від 20 лютого 2007 року в розмірі 84250,02 швейцарських франків та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів у розмірі 70505,02 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 35208,21 грн. в рівних частках з кожного по 17604,11 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту № 11119916000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 113441,00 швейцарських франків, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 лютого 2028 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 7,99% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватись щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно умов кредитного договору відбувається з 01 по 20 число кожного місяця. 28 лютого 2009 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту. 08 квітня 2009 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, відповідно до умов якої перенесено строки виконання зобов`язань зі сплати прострочених процентів. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 97282 від 20 лютого 2007 року, відповідно до якого остання зобов`язалась відповідати в повному обсязі за виконання [PERSON] кредитних зобов`язань. Відповідальність відповідачів є солідарною. Відповідач не здійснює платежів на погашення кредиту. Тому, станом на 02.09.2016 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 84250,02 швейцарських франків, з яких: 75205,19 швейцарських франків - кредитна заборгованість, 8044,83 швейцарських франків - заборгованість по процентам. Заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 02.09.2016 року складає 70505,02 грн., яких: 33191,84 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 37313,18 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у вказаній справі було відкрито провадження, справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п.9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 23 січня 2018 року у вказаній справі було закінчено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, неодноразово подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, суд про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] в судові засідання після 09 липня 2018 року не з`являвся, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив, судові повістки поверталися до суду з відмітками поштового відділення «вибули». Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11119916000, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 113441,00 швейцарських франків, а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 лютого 2028 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 7,99% річних. Відповідно до п. 1.3.1 ст. 1 договору про надання споживчого кредиту, за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 7,990% річних По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного договору. Відповідно до п. 1.3.2 ст. 1 договору про надання споживчого кредиту, сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч. 1 п. 9.2 договору. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно п. 1.3.4 ст. 1 договору про надання споживчого кредиту, строк сплати процентів встановлено з 01 по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти. Графік погашення кредиту затверджений додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту № 11119916000 від 20 лютого 2007 року. 08 квітня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено додаткову угод № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 11119916000, за яким сторони домовились, що сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів в період з 01.02.2009 р. по 28.02.2009 р. здійснюється позичальником в період з 01.03.2011 р. по 21.03.2011 р. згідно умов договору. 20 лютого 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено договір поруки № 97282, відповідно до якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх своїх зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11119916000 від 20 лютого 2007 року, укладеного між кредитором та боржником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ст.99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст.2 закону «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті. У ст.ст. 47 та 49 цього закону визначені операції банків щодо розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Такі кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Згідно зі ст.192 Цивільного кодексу законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. Таким чином, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Відповідно до п. 30.1 ст. 30 закону «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. Вказана правова позиція взаємоузгоджується із правовою позицією, висвловленою Верховним Судом у постанові суду від 15 березня 2018 року у справі №638/1841/14-ц. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується розрахунком заборгованості, відповідачем були порушені умови договору кредиту в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 02 вересня 2016 року [PERSON] має заборгованість за кредитом - 75205,19 швейцарських франків, заборгованість по процентам - 8044,83 швейцарських франків, пеня - 70505,02 грн., яка підлягає до стягненню з відповідачів на користь позивача. Крім того, 26 квітня 2016 року на адресу [PERSON] та [PERSON] позивачем направлено вимоги про погашення заборгованості по кредиту у розмірі 81484,96 швейцарських франків 96 сантимів, які залишилася поза увагою відповідачів та заборгованість за договором кредиту погашена не була. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо позовних вимог з боку відповідачів, суд приходить до висновку про задоволення позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір, що був сплачений позивачем при звернені до суду у розмірі 35208,21 гривень. Враховуючи наведене та

Outcome: approved