Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22482,23 грн. за кредитним договором № б/н від 20.10.2009 р., яка складається з: заборгованості за кредитом 7995,34 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 11728,21 грн., заборгованості за пенею та комісією 1450 грн., штрафів 250 грн. (фіксована частина), 1058,68 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн. Позов обґрунтований тим, що між ЗАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 20.10.2009 р. був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8000 грн. Позивач зазначає, що ним зобовязання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка складає 22482,23 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не зявляється, про причини неявки не повідомляє, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином за адресою, повідомленою АДП ГУ ДМС України в Харківській області, однак конверти повернулись до суду не врученими за закінченням терміну зберігання. Суд вважає відповідача належним чином повідомленою про дату та час судового розгляду згідно вимог ст. 74 ЦПК України, тому, з урахуванням положень ч. 4ст. 169 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 20 жовтня 2009 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Приватбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 0 грн. Базова процентна ставка за Договором складає 2,5 % щомісяця. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором. Позивач вказує, що відповідачем зобовязання за кредитним договором не виконуються, в звязку з чим виникла заборгованість у розмірі 22482,23 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 7995,34 грн.; - заборгованості про процентам за користування кредитом 11728,21 грн.; - заборгованості по комісії за користування кредитом 1450грн.; - штрафу (фіксована частина) 250 грн.; - штрафу (процентна складова) 1058,68 грн. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом із тим, в заяві на видачу кредиту від 20.10.2009 р. в графі розмірукредитного ліміту зазначено 0 грн. Банк має право самостійно змінювати розмір кредитного ліміту, про що зазначено у п. 3.2 Умов та та правил надання банківських послуг. Водночас, позивачем не надано суду належних доказів зміни банком розміру кредитного ліміту та використання позичальником після зміни ліміту кредитних коштів. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом встановлення банком кредитного ліміту та використання відповідачем кредитних коштів. Інших доказів, які б підтвердили факт надання відповідачу грошових коштів, представник позивача суду не надав. Судом явка представника позивача в судове засідання була визнана обовязковою для надання пояснень та обґрунтування заявленихвимог, однак, представник позивача, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, в звязку з чим справу розглянуто судом на підставі наявних в ній доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed