Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 42 956,79 грн., за договором №Б/Н від 19 червня 2008 року. Крім цього просить стягнути з [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON], укладено договір №Б/Н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] у порушення вимог договору свої зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 28 листопада 2016 року у неї виникла заборгованість у розмірі 42956,79 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача та судові витрати по справі у розмірі 1600 грн.. Позивач - представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задоволити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи, причину неявки суд не повідомила. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 червня 2008 року, між Публічним акціонерним товариством комерційного банку «ПриватБанк» та [PERSON], укладено договір №Б/Н, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.15-21). Згідно до розрахунку заборгованості за договором №Б/Н від 19 червня 2008 року, станом на 28 листопада 2016 року у відповідача [PERSON] виникла заборгованість, яка складає 42956,79 грн., з яких: 3289,02 грн. - заборгованість за кредитом, 33 984,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3400 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 2033,66 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5-14). Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно статтей 526, 527 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. При цьому боржник зобовязаний виконати свій обовязок. -2- У відповідності до статтей 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За правилами статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу вимоги якої не звільняють боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем [PERSON], а остання належним чином не виконала умови договору №Б/Н від 19 червня 2008 року, а тому позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення. Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved