Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON], яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 20.12.2012 року у розмірі 13073,15 гривень та судові витрати у розмірі 1762,00 гривні. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідно до украденої Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 20.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 12684,54 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов генеральної угоди відповідач зобовязався для погашення заборгованість за кредитом сплачувати позивачу у період з 1 до 25 числа кожного місяця грошові кошти (щомісячний платіж). Позивач повністю виконав свої зобовязання за генеральною угодою від 20 грудня 2012 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному цим договором, відповідач зазначені кошти отримала, але свої зобовязання щодо погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не виконала, в результаті чого, станом на 15.03.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 13073,15 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 травня 2018 року провадження по справі відкрито. Cправу розглянуто за відсутності сторін. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги, розглянути справу у його відсутності, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч.6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомила. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов'язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 20 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 12684,54 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов генеральної угоди відповідач зобов'язався для погашення заборгованість за кредитом сплачувати позивачу у період з 1 до 25 числа кожного місяця грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 323,83 гривні. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана генеральна угода разом з запропонованими позивачем «Умовами та правила», «Тарифами банку» складають між сторонами кредитний договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві позичальника [PERSON] Відповідно до умов кредитного договору від 20 грудня 2012 року відповідач зобов'язався за несвоєчасну оплату послуг за кредитним договором від 20 грудня 2012 року сплатити пеню, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань передбачених договором, більше ніж на 31 день - сплатити штраф у розмірі 1458,46 гривень. Позивач повністю виконав свої зобов'язання за генеральною угодою від 20 грудня 2012 року та надав відповідачу кредит у розмірі визначеному вказаною угодою, відповідач кредит отримала, але свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів не виконує, в результаті чого станом на 15 березня 2018 року виникла заборгованість у розмірі 13073,15 (тринадцять тисяч сімдесят три гривень п'ятнадцять копійок), з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 5397,98 гривень; -заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 2238,21 гривень; -заборгованість за пенею та комісією у розмірі 4534,11 гривень; -штраф у розмірі 902,85 гривень, яка підтверджена розрахунком заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2012 року. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2012 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 13073,15 гривень. Крім того, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до платіжного доручення від 19.03.2018 року у сумі 1762.00 грн. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved