Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення нею повноліття на користь опікуна, посилаючись на те, що до служби у справах дітей райдержадміністрації 03.08.2016 року з повідомленням звернувся [PERSON], про малолітню дитину [PERSON], [INFO] року, яка після смерті матері [PERSON], повністю знаходиться на його утриманні та вихованні. Зі слів громадянина [PERSON] батько дитини - громадянин [PERSON], проживав від сім'ї окремо, участі у вихованні доньки не приймав та не має наміру забрати доньку на виховання. На підставі вищезазначеного повідомлення наказом начальника служби у справах дітей від 03.08.2016 року №90 малолітню дитину [PERSON], [INFO], поставлено на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням батьком батьківських обов'язків, одночасно вищезазначеним наказом малолітню дитину тимчасово було влаштовано до сім'ї громадянина [PERSON], дідуся дитини з боку матері. Малолітня дитина [PERSON] повністю знаходиться на вихованні дідуся, з інформації навчального закладу де навчається дитина, батько вихованням дівчинки не займався, не цікавився жодного разу навчанням доньки, батьківські збори не відвідував, з учителями не спілкувався. Батько дитини дійсно не має наміру забирати на виховання доньку, оскільки написав нотаріальну заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої доньки [PERSON]. Відповідач у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. При цьому, матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву про те, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за їх відсутності. Представник Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримують, просять справу розглянути за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року. Її батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Мати [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.20). Батько дитини [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та дає свою згоду, щоб опікуном малолітньої дитини був призначений її дідусь [PERSON], [INFO], про що мається нотаріально посвідчена заява від 21.09.2016 року (а.с.15). 03.08.2016 року до Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації з повідомленням звернувся [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], про малолітню дитину [PERSON], [INFO] року, яка після смерті матері [PERSON], повністю знаходиться на його утриманні та вихованні (а.с.8). Згідно до копії наказу Служби у справах дітей від 03.08.2016 року за №90 тимчасово влаштовано малолітню [PERSON], [INFO] року до сім'ї [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], на період з 03.08.2016 року до надання дитині відповідного статусу та влаштування до сімейних форм виховання або повернення на виховання батькові. Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідач, який являється батьком дитини, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. У відповідності до висновку від 12.10.2016 за №01-62/4085 року Дергачівська районна державна адміністрація Харківської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов'язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Стаття 150, 157 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З копії акту обстеження умов проживання від 14.09.2016 року за адресою: с. Курортне вул. Молодіжна, 9 вбачається що умови проживання задовільні у дитини [PERSON] є окрема кімната, ліжко, стіл для навчання. Дитина забезпечена всім необхідним одягом, взуттям, канцелярським товарами. З копії акту перевірки житлово-побутових умов від 20.09.2016 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сім'я займає житловий будинок оновленого сучасного планування загальною площею 108 м2 , при цьому житлова площа становить 98 м2 . В будинку є чотири кімнати (окремі) достатньо великі, кухня та їдальня площею 31 м2 . Відповідно до характеристики від 20.09.2016 року депутата Пересічанської селищної ради вбачається, що сім'я [PERSON] характеризується позитивно, багатодітна, приймає участь в усіх суспільно-громадських заходах на території селища та користується повагою односельчан. Сім'я повністю опікується малолітньою [PERSON], гарно своєчасно харчується, повністю забезпечена гарним одягом та взуттям. Разом з сім'єю дідуся відвідує культурні, розвиваючі заходи. З 1 вересня дівчинка продовжила навчання в 6 класі Солоницівської гімназії. Відповідно до характеристики, виданої директором Солоницівського колегіуму від 30.08.2016 року вбачається, що [PERSON] [INFO] навчається в колегіумі з 1 класу. За час навчання зарекомендувала себе як нестаранна учениця, хоча має здібності до навчання. До виконання громадських доручень ставиться недбало. Правила поведінки виконує не завжди, іноді вступає в конфлікти з однокласниками. Навчанням та вихованням дівчинки батько не цікавиться, батьківські збори не відвідує, з учителями не співпрацює. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved