overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивач подав позов до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що з відповідачкою вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося внаслідок несумісності характерів, між ними зникло почуття любові та поваги одне до одного, в сім'ї часто виникають сварки та суперечки. Сторони проживають окремо. Сторони в попереднє судове засідання подали заяви про слухання справи у їх відсутності. Позивач на позові наполягає, відповідач із позовом згоден, не заперечує проти прийняття рішення у попередньому судовому засіданні. Прийняття рішення можливо у відсутності сторін за наявними у справі доказами. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Шлюбні відносини припинено внаслідок несумісності характерів, втрати почуття любові та поваги одне до одного. Сторони проживають окремо. Позов підлягає задоволенню на підставі ст. ст. 104, 105, 109, 110 СК України. Судом встановлено, що неприязні відносини привели до розпаду сім'ї, дальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

позивач подав позов до суду про стягнення аліментів з [PERSON] на своє утримання на час навчання в розмірі ? всіх видів доходів щомісячно. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на задоволенні позову. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 2). [PERSON] навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на денній формі навчання, закінчує навчання 30.06.2018 року (а.с. 5). Відповідно до копії довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка № 1487 від 29.12.2014 року [PERSON] отримує стипендію (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до вимог ст.. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частиною 4 статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за, наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, а також те, що батьки повинні утримувати повнолітніх дітей, які навчаються за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів щомісяця на період його навчання в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка до 30.06.2018 року, але не більше як до досягнення ним 23 років, починаючи з 20.01.2015 року. Також з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач подав у суд позов, в якому просив стягнути з відповідача 25\~000 грн. в рахунок відшкодування шкоди. В обґрунтування вимог [PERSON] посилався на те, що він та відповідач є співвласниками жилого будинку № 7 по вул. Іртишській у м. Харкові. В кінці 2014 року відповідач самовільно зруйнував вбиральню, яка знаходилась на території домоволодіння, та засипав вхід до льоху. Такими діями [PERSON] завдав йому матеріальну шкоду. Представник відповідача проти вимог заперечувала у звязку з їх безпідставністю. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 того ж Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що вбиральня дійсно була зруйнована і це було зроблено навмисно відповідачем без достатніх на то підстав, як не надано і доказів на підтвердження того, що у позивача існують перешкоди в користуванні льохом. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати [PERSON] та її малолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалась на те, що вона є наймачем спірної житлової площі. Відповідач, яка є колишньою дружиною її сина, після розірвання з останнім шлюбу, з грудня 2002 року разом з дитиною проживає у своїх батьків і спірною квартирою не цікавиться, витрат в її утриманні не приймає, особистих речей не зберігає. Відповідач позовні вимоги визнала, підтвердила в судовому засіданні, що з грудня 2002 року разом з сином проживає у своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи добровільне визнання відповідачем обставин, якими позивач обґрунтовувала свої вимог, суд приходить до висновку про доведеність, що відповідач та її дитина відсутні в займаному приміщенні квартири [ADDRESS] понад шість місяців без поважних причин. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що 10.12.2005 року отримала в дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З моменту дарування відповідач в квартирі не проживає, проте залишається зареєстрованим, що порушує права позивача, як власника спірної жилої нерухомості. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Слобідський край». З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.12.2005 року позивач отримала в дар від [PERSON] квартиру [ADDRESS], що підтверджується копіє договору дарування нерухомості. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно п.34 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. У зв'язку з вищевикладеним вище, приймаючи до уваги те, що з передачею в дар квартири [ADDRESS] право власності [PERSON] на дане нерухоме майно було припинено, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 58 в будинку № 26 по вул. А.Зубарєва в м. Харкові. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що відповідач залишив квартиру і більше роки не проживає в ній без поважних причин. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився,\~\~у зв'язку з тим, що його місце знаходження невідоме, викликався до суду шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме газеті «Слобідський край», примірник якої знаходиться в матеріалах справи. Зі згоди позивача\~\~суд розглянув справу в порядку заочного провадження,\~\~на підставі наявних доказів, відповідно до вимог\~ст.224\~\~ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 21.02.1996 року. Згідно довідки з місця проживання, копія якої знаходиться в матеріалах справи, в цій квартирі зареєстровані: позивач, її син та колишній чоловік [PERSON] Останній три роки на спірній житловій площі не проживає, особистих речей в квартирі не зберігає, що підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач відсутній в займаному приміщенні понад один рік без поважних причин і, як наслідок, втратив право користування квартирою № 58 в будинку № 26 по вул. А. Зубарєва в м. Харкові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON]. В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що її матері та батьку на праві спільної сумісної власності належала вказана вище квартира. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.11.2012 року за [PERSON] було визнане право власності на 1/8 частки квартири, як обовязкової долі у спадщині після смерті [PERSON] 18.03.2016 року [PERSON] померла і після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/8 та ? часток у праві власності на спірну квартиру. У встановлений 6-ти місячний строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом їй було видане свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/8 частки квартири [ADDRESS], а на ? частку було відмовлено, оскільки нею не було надано правовстановлюючих документів на квартиру. Представник позивача подала заяву про розгляд справи у її відсутність Позивач позов підтримала, до суду не зявилася, просила суд розглянути справу за її відсутністю. Представник відповідача та третя особа до суду не зявилися з невідомих причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно, що підтверджується повідомленнями про доставлення поштового відправлення. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Батькам позивача, [PERSON] та [PERSON] належала на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 28 листопада 1996 року, яке видане органом приватизації житлового фонду ВАТ «ХТЗ», довідкою КП «ХМБТІ» від 02.12.2016 року. Згідно ст. ст. 22, 28 КпШС України (1969 року) майно, який діяв на час набуття подружжям [PERSON] права власності на житло, нажите подружжям під час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, в якому їх частки визначаються рівними. Відтак, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по ? кожному. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.11.2012 року за [PERSON] було визнане право власності на 1/8 частки квартири, як обовязкової долі у спадщині після смерті [PERSON] 18 березня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За життя [PERSON] залишила заповіт на користь дочки [PERSON], якій заповідала квартиру [ADDRESS]. Позивач, після смерті матері, прийняла спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1/8 частки квартири [ADDRESS]. У видачі свідоцтва на ? частку нотаріусом було відмовлено, через те, що не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], оскільки факт належності квартири спадкодавцю знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати недійсним договір довічного утримання, який був укладений 17 грудня 2014 року з [PERSON] та визнати право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що відповідач не виконує взяті на себе за спірним договором зобовязання. Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки не повідомила. Представник позивача та позивач подали в суд заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем та її представником не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] з тих підстав, що нею втрачені правовстановлюючі документи і отримати їх дублікат неможливо. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що вона є власником вказаного вище домоволодіння. Оригінали правовстановлюючих документів знаходились на зберіганні у невістки - [PERSON], однак були викрадені невідомою особою. Отримати дублікат договору купівлі-продажу домоволодіння є неможливим, через те, що приватний нотаріус, який посвідчував правочин з придбання спірного домоволодіння, припинив свою діяльність і ніяких документів своєї нотаріальної діяльності до нотаріального архіву не передав. В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ХМР та відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини неявки не повідомили. Зі згоди представників позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження у справі. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS] від 18 серпня 1998 року, [PERSON] придбала домоволодіння, що складалося з житлового будинку, загальною площею 136,9 кв.м., жилою 79 кв.м., гаражу-сараю, веранди, льоху, вбиральні. З копії технічного паспорту на житловий будинок, який складений 07 листопада 2016 року, вбачається, що загальна площа житлового будинку змінилась і складає 196,3 кв.м. Крім того, позивач просить визнати право власності на альтанку та прибудову, проте такі об'єкти в копії договору купівлі-продажу домоволодіння від 18 серпня 1998 року відсутні. Позивачем та його представниками не надано суду документів, які б свідчили про причини зміни загальної площі будинку, чи є таке збільшення правомірним, а також відсутні посилання щодо правових підстав визнання права власності щодо об'єктів, які з'явилися після набуття позивачем права власності на домоволодіння в 1998 році. За таких обставин, приймаючи до уваги, що спірний об'єкт нерухомості змінив свої технічні характеристики і підстави зміни суду невідомі, суд,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила визнати право власності на земельну ділянку та житловий будинок, які розташовані за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що 06.12.2007 року передала [PERSON] грошові кошти в сумі 2 130 000 грн. для придбання житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] 07.12.2007 року вказана нерухомість відповідачем була придбана на його ім'я. Оскільки оплата придбаного майна була здійснена за рахунок коштів, що належали позивачу, остання просить визнати за нею право власності на це майно. Відповідач [PERSON] подав заяву, в якій визнавав факт отримання від позивача грошових коштів від [PERSON] для придбання нерухомості. Просив розглядати справу у його відсутність. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. З копії наданого суду договору вбачається, що 06 грудня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] було укладеного договір про надання послуг, а саме: [PERSON] зобов'язався за кошти [PERSON] придбати в інтересах останньої будинок та земельну ділянку. 07.12.2007 року [PERSON] придбав житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] На даний час вказаний населений пункт віднесено до [ADDRESS] перейменована в [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом не встановлено спору про право, оскільки відсутні дані про те, що відповідач порушив права чи інтереси позивача. Посилання позивача на ст. 512 ЦПК України, як на правову підставу вимог, є помилковими, оскільки між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини на підставі договору про надання послуг, а не фінансових зобов'язань.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила вселити її в квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що Ѕ частина вказаної квартири належить їй на праві власності, проте відповідач, її колишній чоловік, змінив замки на вхідних дверях квартири, ключа від нового замку їй не надав, відтак вона не може потрапити до належного їй житла. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею Ѕ частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується наданими суду копією відповідного судового рішення та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона є матір`ю позивачки, яка останні декілька місяців проживає в її квартирі, так як до своєї квартири не може потрапити, через те, що її колишній чоловік, відповідач у справі, змінив в квартирі вхідні замки, а ключі від нього не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про доведеність порушення прав позивача на користування нерухомим майно і таке порушене право підлягає захисту у спосіб вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила зняти арешт та скасувати заборону відчуження житлового будинку № 1 по бульвару Івана Каркача в м. Харкові. В обґрунтування вимог [PERSON] посилалась на те, що є спадкоємицею після смерті матері [PERSON], яка померла 29.09.2015 року. Після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, вона дізналась про те, що на житловий будинок № 1 по бульвару Івана Каркача в м. Харкові, частина якого входить до складу спадщини, накладений арешт і забороненого його відчуження на підставі постанови державного виконавця від 15.01.2009 року. За інформацією, отриманою від начальника Орджонікідзквського ВДВС, 11.03.2009 року виконавчий документ, на підставі якого вживалось обтяження майна боржника, було повернуто. За таких обставин позивач вважає що відсутні підстави для арешту 52/100 частин житлового будинку, які належали її матері, та 48/100 частин, власницею яких є вона. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Представники відповідача проти позову заперечували, посилались на те, що Орджонікідзевський ВДВС є неналежним відповідачем у справі. Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до розяснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», відповідачем в справі за позовом про зняття арешту з майна є або боржник, або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Крім того, у матеріалах справи залежно від предмета та підстави позову мають бути належним чином завірені копії акта опису та арешту, постанови про арешт коштів чи майна боржника, вироку, рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт, матеріали. Зважаючи на те, що позивач не надала суду ні копій вироку чи рішення суду або іншого органу, на виконання яких проводився опис і арешт житлового будинку № 1 по бульвару Івана Каркача в м. Харкові, ні копій постанови державного виконавця про арешт майна, і при цьому відмовилась від заміни неналежного відповідача та надання суду вказаних вище копій документів, суд позбавлений можливості з власної ініціативи вирішити питання про залучення до участі у справі належного співвідповідача. За таких обставин, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 214,215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed