Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач ПрАТ «АПК-Інвест»\~\~звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , зазначивши, що 22 березня 2012 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 992. Відповідно до укладеного договору в оренду позивачу строком на 20 років передана земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастрових га. З того часу та станом на день звернення з позовною заявою до суду позивачем виконуються умови договору - використовується земельна частка (пай) та сплачується на користь [PERSON] орендна плата. Позивачу стало відомо виділення [PERSON] в натурі земельної ділянки площею 4,43 га кадастровий номер 1422483900:25:000:0039, яка фактично використовується позивачем по справі на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року. В порушення п.3.1 договору та вимог діючого законодавства [PERSON] не повідомила позивача про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості). Укладеним між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] договором оренди земельної частки (паю) передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі, договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений і може бути змінений лише за згодою сторін. Аналогічні положення стосовно переукладення договору, які носять імперативний характер, містяться і в абзаці 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі». Отже, під час укладення договору оренди земельної частки (паю) [PERSON] вчинила волевиявлення щодо правових наслідків подальшої реалізації нею права на виділ земельної діялнки - переукладення договору оренди землі з орендарем на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки. [PERSON] протиправно вчинила односторонню відмову від взятого на себе зобов`язання з переукладання договору оренди, чим порушила права та законні інтереси позивача як орендаря та користувача земельної ділянки. Позивач за первісним позовом - ПрАТ «АПК-Інвест» просить: -визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 1422483900:25:000:0039, площею 4,43 на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (24 грудня 2012 року) в запропонованій редакції. 22 квітня 2019 року представник [PERSON] адвокат Байгуш О.Ю. звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (а.с.49-56), в якій зазначив, що 22 березня 2012 року [PERSON] уклала із ПрАТ «АПК-Інвест» договір оренди земельної частки (паю) розміром 4,86 умовних кадастрових га. 24 грудня 2012 року отримала державний акт серія ЯК № 081521 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 площею 4,43га, а 11 грудня 2017 року зареєструвала право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Оскільки у зв`язку з виділенням земельної ділянки в натурі припинились добов`язання за договором оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, скориставшись своїм правом як власник, уклала договір оренди землі із СФГ «Надія», який згодом 26 вересня 2018 року було визнано недійсним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області по цивільній справі№ 233/187/18. При цьому зазначеним рішенням суду, яке набрало законної сили, в задоволенні позовним вимог ПрАТ «АПК-Інвест» про визнання укладеним 24 грудня 2012 року договору оренди землі між останнім та [PERSON] щодо земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 площею 4,43га було відмовлено. 27 вересня 2018 року [PERSON] направила на адресу ПрАТ «АПК-Інвест» лист-повідомлення про припинення договору оренди земельної частки (паю) з огляду на те, що вирішила господарювати на належній земельній ділянці самостійно. Проте, відповідачем за зустрічним позовом на її адресу було направлено листи з пропозицією переукласти договір оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки, хоча це відповідно до умов діючого законодавства є її правом а не обов`язком. Після оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку, сертифікат на підставі якого укладався договір оренди земельної частки (паю) втратив чинність, зважаючи на що договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим. Визнання договору переукладеним, як того вимагає ПрАТ «АПК-Інвест», порушує принцип свободи договору та право власника на розпорядження своєю власністю. Позивач за зустрічним позовом просить: -припинити дію договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладеного між ПрАТ «Апк-Інвест» та [PERSON] , зареєстрований 30 березня 2012 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 992, шляхом його розірвання. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 квітня 2019 року первісну позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі (а.с.45). Ухвалою Косянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 22 травня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення дії договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом (а.с.107). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом [PERSON] адвоката Байгуша О.Ю. про закриття провадження у справі за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] про визнання договору переукладеним на підставі п.3 ч.1ст.255 ЦПК (а.с.166). Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 серпня 2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача за первісними позовом ПрАТ «АПК-Інвест» Різниченко О.О., Калашник [PERSON] .С. та [PERSON] підтримали первісний позов, посилаючись на викладені в ньому обставини; проти задоволення зустрічного позову заперечували, вважаючи заявлені вимоги безпідставними та такими, шо не ґрунтуються на законі. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] адвокат Байгуш О.Ю. заперечував проти задоволення позовних вимог ПрАТ «АПК-Інвест», зазначивши, що визнання договору оренди земельної частки (паю) переукладеним порушує принцип свободи договору та право [PERSON] як власника на розпорядження своєю власністю. Зустрічний позов пітримав, зазначивши, що вважає договір оренди земельної частки (паю) таким, що припинив свою дію, але оскільки це не визнається відповідачем за зустрічним позовом, порушене право [PERSON] підлягає захисту саме шляхом розірвання цього договору на підставі ст.31,32 Закону України «Про оренду землі». Представник третьої особи Костянтинівської міської ради Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.98,116). Допитана в порядку ст. 234 ЦПК в якості свідка відповідач за первісним позовом [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що не бажає переукладати договір оренди земельної частки (паю) на договір оренди землі, оскільки як власник земельної ділянки, має намір обробляти землю самостійно. Після виділення земельної ділянки в натурі, укладала договір оренди належної їй земельної ділянки із СФГ «Надія», який був визнаний недійсним в судовому порядку. Проте, після укладення договору оренди з СФГ «Надія», закрила банківський рахунок, на який ПрАТ «АПК-Інвест» перераховувало орендну плату, зважаючи на що з початку 2019 року не отримує орендну плату від позивача за первісним позовом. З весни 2019 року сама обробляє належну їй земельну ділянку, яка до цього часу використовувалась ПрАТ «АПК-Інвест». Заслухавши пояснення представників сторін, допитавши в порядку ст.234 ЦПК в якості свідка [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 23 березня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» було укладено договір оренди земельної частки (паю) відповідно до п.п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець [PERSON] передає, а орендар приймає у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,86 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом терміном на 20 років (а.с.8-11, 60-61). Строни узгодили розмір орендної плати 4823 гривні 53 копійки та її виплату один раз на рік - у грудні поточного року (а.с.8-11,60-61). Відповідно до п.2.3 договору оренди земельної частки (паю) сторони дійшли згоди про те, що у випадку виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством (а.с.8-11). Згідно позначки у договорі, його зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Миколайпільської селищної ради за № 992 від 30 березня 2012 року за підписом посадової [PERSON] , скріплено печаткою Миколайпільської селищної ради (а.с.10), що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119. 22 березня 2012 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» було підписано акт приймання передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди від 22 березня 2012 року (а.с.12). Відповідно до довідок ПрАТ «АПК-Інвест» від 01 липня 2019 року № 996 з додатком № 1, від 01 липня 2019 року № 997 земельна ділянка, розташована на території Миколайпільської селищної ради, передана в оренду [PERSON] на підставі договору оренди земельної частки (паю), укладеного 22 березня 2012 року обробляється товариством; на цій земельній ділянці засіяний соняшник. Земельна ділянка використовується для вирощування зернових культур у складі поля № 79 (а.с.132,133, 178). На підтвердження перерахування орендної плати на користь [PERSON] позивачем надано копії платіжних доручень від 21 грудня 2018 року № 32483 від 24 жовтня 2018 року № 23366, від 07 червня 2018 року № 14866 (а.с.150-152), від 07 червня 2018 року № 14866, від 24 жовтня 2018 року № 23366, від 21 грудня 2018 року № 32483, від19 грудня 2017 року № 22368, від 24 жовтня 2017 року № 11748, від 30 червня 2017 року № 1273, від 26 квітня 2017 року № 6898, від 17 січня 2017 року № 296, від 25 жовтня 2016 року № 41938, від 16 серпня 2016 року № 32340, від 22 грудня 2015 року № 7522, від 29 липня 2015 року № 5340, від 28 січня 2015 року № 927, від 30 липня 2014 року № 81523 (а.с.14-27) та видаткових касових ордерів від 06 листопада 2014 року, від 03 грудня 2013 року, від 25 липня 2013 року, від 30 жовтня 2012 року, від 13 квітня 2012 року (а.с.28-32). 22 березня 2019 року ПрАТ «АПК-Інвест» вжило заходів до перерахування на картку [PERSON] грошових коштів в рахунок орендної плати в розмірі 3370 гривень 08 копійок, проте, як встановлено з пояснень останньої в судовому засіданні, грошові кошти були повернуті платнику у зв`язку із закриттям нею банківського рахунку (а.с.104). 24 грудня 2012 року [PERSON] отримала державний акт серія ЯК № 081521 на право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 площею 4,4300 га (а.с.62), була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості ) (а.с.75-77). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 06 грудня 2017 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 площею 4,4300 га (а.с.63). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року у цивільній справі № 233/187/18 за позовом ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] , СФГ «Надія» позов задоволено частково визнано недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 площею 4,43га, укладений між [PERSON] та СФГ «Надія, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 23842117 та скасовано запис № 23842117 про державну реєстрацію права оренди; відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання укладеним 24 грудня 2012 року договору оренди землі між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» щодо земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 зважаючи на те, що такий спосіб захисту не передбачений ст.16 ЦК України, укладеним сторонами договором та вказана позовна вимога є передчасною (а.с.34-39, 64-66). 27 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до ПрАТ «АПК-Інвест» із заявою, в якій просила вважати припиненим договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, припинити виплату орендної плати, повернути їй земельну ділянку кадастровий номер 1422483900:25:000:0039, надіславши на її адресу акт приймання-передачі земельної діялнки та утриматись від дій, які б перешкоджали їй використовувати належну земельну ділянку(а.с.68-69). Листом від 17 жовтня 2018 року № 856 ПрАТ «АПК-Інвест» повторно відповідно до п.2.3 договору оренди земельної частки (паю) запропонувало [PERSON] . переукласти договір у зв`язку із виділенням змельної ділянки в натурі (на місцевості) на направило проект договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:25:000:0039 (а.с.70). Листом від 03 листопада 2018 року [PERSON] повідомила ПрАТ «АПК-Інвест» про відмову у переукладенні договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:25:000:0039, пославшись на намір обробляти її самостійно (а.с.71). Листом від 19 грудня 2018 року № 1130 ПрАТ «АПК-Інвест» направляло на адресу [PERSON] проект договору оренди земельної ділянки кадастровий номер1422483900:25:000:0039 (а.с.72), проте остання відмовилась від переукладання договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди земельної ділянки, про що повідомила позивача за первісним позовом листом від 22 січня 2019 року (а.с.73-74). Частиною 2\~статті 792 ЦК України\~встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із частиною першою\~статті 93 ЗК України,\~статтею 1 Закону України «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з пунктом 17\~Перехідних положень ЗК України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до\~статті 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У пункті 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня\~\~2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого\~\~ 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня\~2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз`яснено, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди\~\~землі суди\~\~повинні\~\~враховувати,\~\~що\~\~згідно\~\~з\~\~пунктом\~\~2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України\~\~23 лютого\~\~2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки\~\~в\~\~натурі\~\~(на місцевості) і одержання державного акту на право\~приватної\~власності\~на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акту на право приватної власності на землю\~\~вона набуває\~\~статусу\~\~власника\~\~земельної\~\~ділянки,\~\~у\~\~зв`язку з чим змінився предмет оренди а статус сторін договору оренди,\~\~а\~\~тому договір\~\~оренди\~\~земельної\~\~частки (паю) припиняється.\~\~Враховуючи вимоги статей\~203,\~\~215 ЦК України\~про\~\~недійсність\~\~правочину, переукладення\~\~ договору оренди земельної частки (паю)\~\~після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і\~\~одержання власником земельної частки\~\~(паю)\~\~державного акту на\~\~право власності\~\~на земельну\~\~ділянку можливе лише\~за наявності волевиявлен-ня\~\~на\~те\~сторін. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, наявність волевиявлення учасника правочину на укладання угоди, вільність такого волевиявлення і відповідність його внутрішній волі є необхідною умовою дійсності правочину. Верховний Суд України в Постанові від 28 березня 2007 року по цивільній справі № 6-7167сво06 виклав наступну правову позицію : відповідно до п. 17\~розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державним актів на право приватної власності на землю.\~З огляду на зазначене, з часу отримання позивачами державних актів на право приватної власності на землю вони набули статусу власників земельних ділянок, тобто змінився предмет оренди та статус орендодавців, а тому договори слід вважати припиненими. Положення п. 8\~розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України\~та Розділу 1Х Прикінцеві та\~перехідні положення Закону України Про оренду землі\~щодо переукладення договору оренди земельної частки (паю) не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов`язок на переукладення договору оренди. З огляду на вищенаведені положення законодавства та правові позиції Верховного Суду України, викладені 28 березня 2007 року у справі № 6-7167сво06, від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13, зміст\~пункту 2.3 укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та\~\~ [PERSON] договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року щодо переукладання договору у разі виділення земельної ділянки в натурі не може бути розцінений як примус для власника земельної ділянки і передбачає право, а не обов`язок на переукладення договору оренди. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі № 233/4198/18. Судом встановлено, що ПрАТ «АПК-Інвест» уклало договір оренди земельної частки (паю) з [PERSON] , як з власницею сертифікату на право на земельну частку (пай), який вважався правовстановлюючим документом та був\~дійсним до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та отримання [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯК № 081521 - до 24 грудня 2012 року, що відповідає пункту 17\~Розділу X\~\~«Перехідні положення» ЗК України. Враховуючи, що з 24 грудня 2012 року [PERSON] набула статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] з 24 грудня 2012 року слід вважати припиненим. Приймаючи до уваги вищевикладене та зважаючи на те, що [PERSON] , яка є власником земельної ділянки кадастровий номер 1422483900:25:000:0039, заперечує проти переукладання договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року на договір оренди землі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] про визнання договору оренди земельної частки (паю) переукладеним. Аргументи представників ПрАТ «АПК-Інвест» стосовно того, що оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку автоматично не припиняє дію раніше укладеного договору оренди земельної частки (паю) від 22 березня 2012 року, який підлягає переукладенню не узгоджуються із наведеними вище приписами положень діючого законодавства і фактично зводяться до їх помилкового тлумачення. Доводи представників позивача за первісним позовом стосовно факту оплатного користування ПрАТ «АПК-Інвест» земельною ділянкою після оформлення [PERSON] права власності на неї свідчить про наявність позадоговірних стосунків між сторонами і не впливає на вищевикладені висновки, яких дійшов суд. Частиною 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі припиняється, також в інших випадках, передбачених законом. Частиною 1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», на яку послався в обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] , передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених\~статтями 24\~і\~25\~цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Враховуючи встановлені по справі обставини, положення ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами по справі. Оскільки суд дійшов висновку про те, що договір оренди земельної частки (паю) вже припинив свою дію, зустрічний позов [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» про припинення дії договору оренди земельної частки (паю) шляхом його розірвання задоволенню не підлягає, оскільки ці вимоги не ґрунтуються на законі. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного і зустрічного позовів, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору (а.с.1,57) відповідно до ст.141 ЦПК України слід покладсти на сторони, що їх понесли. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed