Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO]. Покликається на те, що шлюб між сторонами не укладався, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. На даний час відповідач проживає окремо, допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. В судовому засіданні позивач позов підтримала з аналогічних мотивів. Ствердила, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах з 2011 р., спільно проживали спочатку у м. Хмельницький у будинку, належному матері відповідача (м. Хмельницький, м-н Книжківці, вул. Струмкова, 2). Однак, внаслідок погіршення відносин близько двох місяців тому позивач із дитиною переїхала проживати за своїм зареєстрованим місцем проживання. Відповідач відмовляється надавати допомогу на утримання дітей, а подальше спільне життя із відповідачем та використання сімейного бюджету позивач вважає неможливим. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою його реєстрації. При цьому, позивач ствердила, що додатково повідомляла відповідача про судове засідання по телефону, однак, останній відмовився зявлятись в суд. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони зазначені батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження І-БВ№231533 від 26.08.2014 р.. Згідно із ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Батьківство сторонами не оскаржувалось, доказів зворотного суду не надано. При цьому, сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, як стверджує позивач, доказів зворотнього суду не надано. Сторони проживають окремо, що підтверджується відомостями про їх зареєстроване місце проживання, довідками виконкому Баламутівської сільської ради №892 від 23.11.2015 р., №893 від 23.11.2015 р. З вказаних довідок виконкому Баламутівської сільської ради також вбачається, що вказана дитина проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні. Позивач посилається на ненадання відповідачем належної матеріальної допомоги на утримання дитини, не зважаючи на можливість надавати таку допомогу. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, дитина не має самостійних джерел доходу. Відповідач є особою працездатного віку. Жодних доказів відсутності у відповідача можливості надавати допомогу на утримання дитини суду не надано. Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 182 СК України, аліменти підлягають присудженню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, у даному випадку з 23.11.2015 р. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень по справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, від яких звільнений позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved