Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

Позивач просить визнати за нею, за набувальною давністю, право власності на житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 59,9 кв.м, житловою площею 44,5 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, посилаючись на те, що батько, [PERSON], у серпні 1979 року уклав угоду з [PERSON] про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами. За умовами договору купівлі-продажу, [PERSON] передав [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, а [PERSON] сплатив йому кошти і прийняв майно. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили, необхідні документи не оформили. В 1995 році [PERSON] помер. У січні 2002 року [PERSON] виїхав на постійне проживання до Російської Федерації. Позивач з січня 2002 року проживає в даному будинку, провела капітальний ремонт, підвела газ, сплачує комунальні послуги, земельний податок. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує. Відповідачі, третя особа в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять ухвалити рішення в їхній відсутності, позов визнають, заперечень не мають. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що батько позивача, [PERSON], у серпні 1979 року уклав угоду з [PERSON] про купівлю-продаж житлового будинку [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами. За умовами договору купівлі-продажу, [PERSON] передав [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], з господарськими будівлями та спорудами, а [PERSON] сплатив йому кошти і прийняв майно. Договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчили, необхідні документи не оформили. В 1995 році [PERSON] помер. У січні 2002 року [PERSON] виїхав на постійне проживання до Російської Федерації. Позивач з січня 2002 року проживає в даному будинку, провела капітальний ремонт, підвела газ, сплачує комунальні послуги, земельний податок. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача при вселенні в будинок [ADDRESS], була добросовісність, що є обов'язковою умовою та юридично значимим фактором.

Outcome: approved