Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» подав до суду позовну заяву, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.10.2010 у розмірі 43226,84 гривень та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписала заяву б/н від 14.10.2010, згідно з якою отримала кредит у розмірі 10700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що відповідач дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 09.07.2017 заборгованість відповідача становить 43226,84 грн., яка складається з: 9470,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2250,03 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 28971,61 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2034,61 грн. - штраф (процентна складова). На підставі наведеного позивач просить суд позов задовольнити. Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 19 вересня 2017 року. Згідно з п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу (зміни внесено Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ). Відповідач [PERSON] 27.06.2018 подала відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, зупинити та скасувати будь-які нарахування неустойки. Крім цього, відповідач зазначила, що 14.10.2010 вона оформляла соціально-дебетову картку для отримання соціальних коштів - виплат по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Проте банк надав і другу картку «Універсальну», не надаючи жодних роз'яснень. В анкеті-заяві відсутня інформація, що був встановлений кредитний ліміт у сумі 10700 грн., вона не просила банк про кредит. Вона заперечує факт отримання грошей за цією карткою або будь-якою її використання для розрахунків. Тобто заперечує факт отримання кредиту. Також заперечує факт погашення кредиту, оскільки його не отримувала. Вона не підписувала «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», працівники позивача її з ним не ознайомлювали. Отже, вони не є складовою частиною договору. Також вона заявляє про застосування загального і спеціального строку позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій, як однієї з обставин для відмови у задоволенні позову. Кредит вона не отримувала, кредитний договір з банком не укладала та не підписувала його. 18.09.2018 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що на підставі ст.81 ЦПК України саме відповідач зобов'язана довести той факт, що вона не була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, не отримувала кредитний ліміт чи не підписувала кредитний договір. Умови та правила надання банківських послуг є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідач підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг. У даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано у кількох документах: заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. У виписці з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт і що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. Позивач звернувся з позовом 28.07.2017, а строк дії картки, виданої відповідачеві, спливає у жовтні 2018 року. Таким чином, обставини, на які посилається відповідач, не відповідають дійсності, позивач дотримався строків позовної давності. У судовому засіданні 03.10.2018 представник позивача Вовчок Г.В., яка діє на підставі довіреності від 18.05.2017, позов підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви та відповіді на відзив. У судовому засіданні 03.10.2018 відповідач [PERSON] позов не визнала та дала пояснення, аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. У судове засідання 05.11.2018 представник позивача не з'явився, у матеріалах справи є клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання 05.11.2018 не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Крім цього, подала письмове заперечення від 19.10.2018, зміст якого є аналогічним змісту її відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 14 жовтня 2010 року відповідач [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Крім цього, у підписаній анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що відповідач [PERSON] ознайомилася і згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідач зобов'язується виконувати Умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Між сторонами виникли кредитні правовідносини та у даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано у кількох документах: заяві позичальника, Умовах та правилах надання банківських послуг та Тарифах. Згідно з умовами договору, відповідач надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку (п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг). Відповідно до умов договору, в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік (п.2.1.1.12.2, п.2.1.1.12.6 Договору). У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом Клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2.1 Договору). У разі виникнення прострочених зобов'язань за борговими зобов'язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п.2.1.1.12.6.1). При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. та 5 % від суми позову (п.2.1.1.7.6 Договору). Умовами договору передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах договору. Неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. У разі незгоди зі змінами Умов та правил надання банківських послуг або Тарифів Банку клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору, виконавши умови п.2.1.1.5.4 Договору (п.1.1.3.2.4, 1.1.5.2, 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та Правил надання банківських послуг). ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. З наданої представником позивача виписки з карткового рахунку випливає, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та відповідач користувалася грошовими коштами, отримувала кошти через банкомат, а отже й отримала кредитну картку «Універсальна». При цьому факт надання їй картки «Універсальна» не заперечила також і відповідач [PERSON] Згідно довідки позивача про видачу кредитних карт, відповідачу було видано кредиті карти № [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], остання з яких має термін дії до останнього дня жовтня 2018 року. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] (картрахунок [NUMBER] від 17.06.2014) 17.04.2014 було встановлено кредитний ліміт у сумі 9200 грн., з 22.08.2014 кредитний ліміт змінено та його розмір становить 10700 грн. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого позивачем станом на 09 липня 2017 року нарахована заборгованість на загальну суму 43226,84 гривень, яка включає заборгованість:9470,59 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2250,03 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 28971,61 грн. - заборгованість за пенею; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2034,61 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає таке. Умовами договору передбачено, що при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн. Клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Так, умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору (прострочені зобов'язання за борговими зобов'язаннями). У той самий час, згідно з пунктами 2.1.1.7.6 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань. З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею у розмірі 28971,61 грн. задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 14255,23 грн. Крім цього, відповідач просить застосувати загальний та спеціальний строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. Згідно з ст.257, ч.1 ст.258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ст.259 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що термін дії кредитної карти [NUMBER], що видано відповідачу, - до останнього дня жовтня 2018 року. З даною позовною заявою позивач звернувся у липні 2017 року. Таким чином, позивачем дотримано строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 1600 грн. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: partial