Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов, посилаючись на ту обставину, що з 1997 року по 2014 рік вона та відповідач, [PERSON] проживали однією сім'єю, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану. В період сумісного проживання у них народились спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Однак, на теперішній час сторони припинили між собою відносини та позивач разом з дітьми проживає окремо. При цьому відповідач, матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей добровільно не надає, участі у додаткових витратах на дітей не приймає, має нерегулярний та мінливий дохід. У зв'язку з цим, з урахування заяви про зміну предмета позову, позивач просить присудити кошти (аліменти) на утримання дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягувати їх з [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 17000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення ними повноліття; стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дітей - [PERSON] та [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву у якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, справу просив слухати без його участі.. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу просив слухати без його участі. Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст.ст.157,158 ЦПК України). За таких обставин, суд вважав за можливе вирішити справу у відсутності позивача та відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, з що з 1997 року по 2014 рік позивач та відповідач проживали однією сім'єю, але не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану. В період сумісного проживання у них народились спільні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]., що підтверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження дітей. Однак, на теперішній час сторони припинили між собою відносини та позивач разом з дітьми проживає окремо від відповідача, про що сторони не заперечують. З письмових пояснень позивача - відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей в добровільному порядку, участі у додаткових витратах на дітей не приймає, однак має високий нерегулярний та мінливий дохід. Відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача ставить позивача в тяжке матеріальне становище та не надає їй можливості належним чином забезпечувати потреби дітей. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи наведене, беручи до уваги матеріальне становище дітей, необхідність у забезпеченні їх належного утримання та розвитку, матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, відсутність у відповідача аліментів на інших дітей, враховуючи необхідність участі відповідача у додаткових витратах на дітей, необхідність сплати аліментів на утримання дітей для збереження того рівня життя дітей, який би вони б мали при сумісному проживанні з обома батьками. А також письмову згоду відповідача на стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання дітей, що проживають з позивачем та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 182 СК України та беручи до уваги роз'яснення пункту 17,18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов в повному обсязі.

Outcome: approved