Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому, просить в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за Договором кредиту №661/Ф03.9/213 від 12.06.2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру, загальною площею 31,6 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві особистої приватної власності шляхом, реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження. А також стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 5220,00 гривень (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.06.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений договір кредиту №661/Ф03.9/213, відповідно до умов якого, Банк надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 65500,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном повернення кредиту 11.06.2017 року. Оскільки в обумовлені строки позичальник [PERSON] своїх зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті відсотків не виконує, виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 159595,74 доларів США. По теперішній час відповідач свої зобов'язання не виконав, кредитну заборгованість не погасив, в зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач неодноразово повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи (а.с.48,53,61), але в судове засідання представник позивача не з'явився, про поважність причини неявки не сповістив, в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі представника (а.с.49). Представник відповідача сповіщений належним чином про день, час та місце розгляду справи, надав заяву в якій просить суд застосувати строк позовної давності, та відмовити у задоволенні позову (а.с.43-44). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] 12.06.2007 року укладено Договір кредиту №661/Ф03.9/213, відповідно до умов якого, Банк надав позичальнику [PERSON] грошові кошти в розмірі 65500,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 11.06.2017 року та сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами (а.с.9-13). Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 06.04.2016 року, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 159595,74 доларів США, яка складається з: 56218,00 доларів США - заборгованість за кредитом, 59078,51 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 23072,44 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 21226,78 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.5-7). Згідно з ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Представником відповідача подана заява про застосування строків позовної давності (а.с.43). Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Відповідно до ст.252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Ст.253 ЦК України встановлює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст.254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року №6-14цс14, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Як вбачається з матеріалів справи останній платіж відповідачем [PERSON] був здійснений в грудні 2008 року (а.с.7-8). Отже, у зв'язку з припиненням відповідачем погашення заборгованості за кредитом, з січня 2009 року позивач мав право звернутися до суду за захистом свої порушених прав, але звернувся позивач до суду з позовом лише 15.06.2016 року (а.с.2). Клопотань про поновлення строків позовної давності позивач до суду не надавав. Суд не знаходить підстав для поновлення строків на звернення позивача до суду за захистом його порушених прав, при цьому суд зауважує, що відповідач свій обов'язок перед позивачем не виконував. Оскільки сплив позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову, суд приходить до висновку що у задоволенні позову слід відмовити саме за спливом строку позовної давності.

Outcome: dismissed