Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]; -причиною розпаду сім'ї послужила подружня зрада відповідача, вже більше року, як вони припинили спільне проживання; -неповнолітня дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає; -на даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку та потребує матеріальної допомоги для належного утримання доньки; -відповідач працює по найму, але його дохід їй не відомий, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати зареєстрований 22 січня 2013 року у відділі ДРАЦС Хустського РУЮ Закарпатської області, за актовим записом №8, шлюб між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1000грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1000грн. до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох річного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву /а.с.23/, згідно якої свій позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином - шляхом вручення йому особисто судових повісток про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.16,22/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу. 25 квітня 2016 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], які проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.8/, свідоцтвом про народження дитини /а.с.9/ та довідкою виконкому Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач вказує, що причиною розірвання шлюбу є подружня зрада відповідача, вже рік вони проживають окремо, відповідач сім'єю не цікавиться. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач примиритися з відповідачем не бажає, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітньої дитини сторони не заявляють. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Як вказала позивач у своєму позові - їй відомо, що відповідач не має інших утриманців, працює по найму, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для її нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов'язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1313 гривень; -жодних доказів про місце роботи та дохід відповідача позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково - у твердій грошовій сумі - у розмірі по 600грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.84 СК України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст.84 СК України: аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі вищевстановлених обставин, а також враховуючи, що відповідач [PERSON] не надав суду ніяких доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свою позовну вимогу про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі на своє утримання до досягнення дитиною - [PERSON], [INFO], трьох років. Разом з цим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача до досягнення дитиною трьох років, слід задовольнити частково - у твердій грошовій сумі - у розмірі 500грн., щомісячно. Згідно квитанції №19 від 18 грудня 2015 року /а.с.3/ позивач при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 487грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial