Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь незаконно отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття в сумі 1876,94 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що відповідачка [PERSON] звернулася до Стрийського міськрайонного центру зайнятості в пошуках роботи та набула статус безробітної на підставі власноручно поданої заяви від 18.08.2018. Допомогу по безробіттю [PERSON] було призначено відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» залежно від страхового стажу в розмірі 60% середньої заробітної плати з 25.09.2018 Стрийським міськрайонним центром зайнятості з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття проведено розслідування страхового випадку щодо обґрунтованості одержання відповідачкою в період перебування на обліку в службі зайнятості допомоги з безробіття та вартості наданих соціальних послуг та встановлено, що відповідачкою в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги з безробіття 08.10.2018 укладено цивільно-правовий договір з ТзОВ «Компанія Орфей», про що було складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення від 30.01.2019 № 7 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». В Стрийському міськрайонному центрі зайнятості відповідачка зареєструвалася 11.09.2018. На підставі поданої відповідачкою заяви та відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» її з 18.09.2018 визнано безробітною та з 25.09.2018 призначено виплату допомоги з безробіття. 31.10.2018 припинено реєстрацію у зв`язку з поданням заяви про припинення реєстрації. В період перебування на обліку в центрі зайнятості відповідачка не повідомила про укладення цивільно-правового договору 08.10.2018 з ТзОВ «Компанія Орфей». Таким чином, отримані відповідачкою кошти з 08.10.2018 підлягають поверненню. Сума виплаченого матеріального забезпечення на випадок безробіття та вартості наданих соціальних послуг в період з 08.10.2018 по 31.10.2018 становить 1876,94 грн., яку відповідачка добровільно відмовляється повернути, а тому Стрийський міськрайонний центр зайнятості звертається з даним позовом до суду. Представник позивача Гадяк В [PERSON] С [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просить їх задовольнити, проти проведення судом заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явилась, про причину неявки не повідомила, відзив на позов не подала, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за її відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що 18.09.2018 [PERSON] звернулася до Стрийського міськрайонного центру зайнятості в пошуках роботи та їй було надано статус безробітної відповідно до ч. 1 ст.\~43\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» /а.с. 5-6/. Відповідно до наказу Стрийського міськрайонного центру зайнятості від 25.09.2018 №НТ180925 [PERSON] . призначено допомогу по безробіттю з 25.09.2018 по 19.09.2019, розпочато виплату допомоги з 25.09.2018 /а.с. 4/. З акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 7 від 30.01.2019 судом встановлено, що на підставі наказу Стрийського міськрайонного центру зайнятості «Щодо розслідування страхових випадків» № 114 від 28.12.2018 проведено перевірку з метою забезпечення цільового та ефективного використання коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття та встановлено, що [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги з безробіття 08.10.2018 укладено цивільно-правовий договір з ТзОВ «Компанія Орфей» /а.с. 10/. Наказом Стрийського міськрайонного центру зайнятості від 31.10.2018 № НТ181031 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з припиненням реєстрації безробітного відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п. 1, 2 п.37 Порядку від 20.03.2013 № 198 з 31.10.2018 /а.с. 4/. Згідно з довідкою Стрийського міськрайонного центру зайнятості № 1179 від 27.03.2019 сума незаконно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття [PERSON] за період з 08.10.2018 по 31.10.2018 становить 1876,94 грн. /а.с. 9/ 30.01.2019 Стрийським міськрайонним центром зайнятості винесено наказ № 13 про повернення коштів [PERSON] та 31.01.2019 за вих. № 101/1307/07-2019 рекомендованим листом скеровано на адресу відповідачки претензію про повернення безпідставно отриманого матеріального забезпечення з безробіття в розмірі 1876,94 грн., однак остання у добровільному порядку кошти не повернула /а.с. 7-8/. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12,\~81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК\~України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст.\~1\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» зайнятістьце не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно. Згідно з ч. 1 ст.\~4\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного (ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення»). Пунктом 8 ч. 1 ст.\~45\~Закону України\~«Про зайнятість\~населення» передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Вказані положення визначені також в п.п. 1 п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління\~Пенсійного фонду\~України від\~13.02.2009\~№ 7-1 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 року за № 232/16248 (далі - Порядок), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Згідно з п. 7 вказаного Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] не повідомила Стрийський міськрайонний центр зайнятості про те, що 08.10.2018 уклала цивільно-правовий договір №16/2018 з ТзОВ «Компанія Орфей», тобто працевлаштувалася, та не мала права на виплату допомоги по безробіттю. Неповідомлення відповідачкою обставини, яка не дає їй право для визнання безробітною, свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити та стягнути з відповідачки [PERSON] незаконно отримане матеріальне забезпечення на випадок безробіття в розмірі 1876,94 грн. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 1921,00 грн., підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved