Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «УНІКА» звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу мотивуючи свої вимоги тим, що між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ ПОРШЕ ЛІЗИНГ було укладено договір обов`язкового страхування від 02.02.2016 р. № АІ9291822, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen» д.р.н. [NUMBER] . 26 листопада 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Nissan д.р.н. [NUMBER] . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Nissan д.р.н. [NUMBER] . 07.08.2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 50 000 грн., тому він просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. та судові витрати. Представник позивача адвокат Сечко С.В. позовні вимоги підтримав. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.. 76 ЦПК України). Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, судом встановлено, що між ПрАТ «СК «УНІКА» та ТОВ ПОРШЕ ЛІЗИНГ було укладено договір обов`язкового страхування від 02.02.2016 р. № АІ9291822, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу легкового автомобіля «Volkswagen» д.р.н. [NUMBER] . 26 листопада 2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Nissan д.р.н. [NUMBER] . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Nissan д.р.н. [NUMBER] . Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2016 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою цього ж суду від 24.03.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП /а.с. 53-54/. Відповідно до висновку № 260 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу було складено страховий акт № 00209345 від 03.08.2017 р. та Наказ № 00209345 від 03.08.2017 року та визначено суму страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. яку сплачено потерпілому, що підтверджується платіжним дорученням № 032794 від 07.08.2017 р. З матеріалів справи вбачається? що 25.09.2017 р. на ім`я [PERSON] \~ було направлено лист-претензію № 242 УН/АГ про страхове відшкодування в порядку регресу /а.с. 19/. Дану претензію відповідачем було залишено поза увагою, грошові кошти на користь позивача сплачено не було. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно п.п. 38.1.1 «в» п. 38.1 ст. 38 наведеного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З матеріалів справи вбачається, що відповідач відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, що підтверджується довідкою № [NUMBER] про дорожньо-транспортну пригоду /а.с. 6-7/ та постановою Білоцерківського міськрайонного суду від 24.03.2017 р. /а.с. 53/. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація», при цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права /зокрема, ст.1191 ЦК/, а також ст. 38 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до ст.993 ЦК і ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. В даному випадку спірні правовідносини витікають не з договору майнового страхування, а зі страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому зворотна вимога МТСБУ є саме регресом, який врегульовано нормами ст.1191 ЦК України та нормами ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, сплативши на користь потерпілого, спричинену пошкодженням належного йому автомобіля шкоду в розмірі\~ 50 000 грн., позивач набув права зворотної вимоги до відповідача, у розмірі виплаченого відшкодування. А тому з урахуванням наведеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу зазначену суму коштів. На підставі ст. 141 ЦПК України, за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 1 921 грн.

Outcome: approved