Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» в особі свого представника Сафіра Ф.О. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] і [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNQ0GК0000000224 від 24 березня 2008 року в розмірі 40583,17 доларів США, що за курсом НБУ від 29 вересня 2014 року складає 523522,88 грн., а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати у справі. В обґрунтування позову представник позивача Сафір Ф.О. вказував, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] 24 березня 2008 року був укладений кредитний договір № DNQ0GК0000000224 (далі за текстом - Кредитний договір). За цим Кредитним договором відповідачу було надано кредит в сумі 18900,00 доларів США строком до 24 березня 2018 року. В свою чергу відповідач [PERSON] прийняла на себе зобов'язання щомісячно сплачувати Банку грошові кошти для погашення заборгованості по кредиту, відсо-ткам, винагороди, комісії тощо в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Однак, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 29 ве-ресня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 40583,17 доларів США. Також в позові представник Сафір Ф.О. вказував, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки від 24 березня 2008 року, за яким він має відповідати за невиконання кредитного договору разом з [PERSON] як солідарні боржники. Оскільки відповідачі взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконують, позивач змушений був звернутися до суду з позовом для захисту своїх інтересів. В судовому засіданні представники позивача Пономаренко С.П. позов підтримав повністю та просив його задовольнити. В своїх усних поясненнях представник Пономаренко С.П. запевнив суд в тому, що підви-щення для відповідача [PERSON] відсоткової ставки з 12% до 15% за користування кредитом в жовтні 2008 року відбулось з дотриманням порядку, визначеному у кредитному договорі. Підтвердженням правомірності такої процедури є відсутність заперечень з боку відповідача [PERSON] щодо нової відсоткової ставки. Та-кож представник Пономаренко С.П. пояснив суду, що за додатковою угодою, укладеною 05 квітня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], сторони узгодили зменшити суму заборгованості за кредитним договором по відсотках, комісії та пені на загальну суму 21066,11 доларів США. А так як розмір виниклої з боку [PERSON] заборгованості за кредитним договором виявився меншим, ніж сума прощеного боргу 21066,11 доларів США, то його надлишок зарахували до суми заборгованості по основній сумі кредиту. За переконанням представника Пономаренка С.П. всі вказані у позові обставини підтверджені наявними у справі доказами, тому потреби у поданні додаткових доказах немає. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідачі не сповістили, тому суд виходить з того, що їх неявка відбулась за неповажних причин. Заяв про перенос розгляду справи від-повідачі до суду не подавали. Суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідачів в заочному судовому засіданні. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне. Між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було ук-ладено кредитний договір № DNQ0GК0000000224 від 24 березня 2008 року. У відповідності з умовами пп. 1.1., 7.1., 8.2. вказаного кредитного договору Банк надав [PERSON] кредит у сумі 18900,00 доларів США на при-дбання житлового будинку на строк користування по 24 березня 2018 року, та сплатою відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредит наданий в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплати відсотків та щомісячної винагороди у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту. Кредитним договором (п. 5.1., 8.4.) встановлено, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованос-ті по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Також у п. 5.3. кредитного договору встановлено, що у випадку порушення позичальни-ком строків платежів по будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів, у зв'язку з чим Банк змуше-ний звернутися до суду, позивальник повинен сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповіда-чем [PERSON] було укладено договір поруки від 24 березня 2008 року, за яким [PERSON] поручився перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту в сумі 18900,00 доларів США та сплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних. В п. 4 Договору поруки сторони узгодили, що у випадку невиконання боржником зобов'язань за Кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у строк відповідно до умов договору. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не при-ступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення вико-нання останнього зобов'язання - має право заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини по-зики (разом із нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за пору-шення зобов'язання боржником; у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, борж-ник і поручитель відповідають перед боржником солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Позивач стверджує, що прийняті на себе зобов'язання по кредитному договору [PERSON] належ-ним чином не виконувала, в результаті чого станом на 29 вересня 2014 року виникла заборгованість в загальній сумі 40583,17 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 17031,59 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 1430,66 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 53,37 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань - 20116,56 доларів США; штраф (фіксована частина) - 19,38 доларів США; штраф (процентна складова) - 1931,61 доларів США. Однак, обґрунтованість позовних вимог наявністю саме такої заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» представником позивача в судовому засіданні не доведена та спростовується доказами, ная-вним в матеріалах справи. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посила-ється як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. В позовній заяві позивачем зазначено, що [PERSON] отримала в кредит саме в розмірі 18900,00 доларів США. Така сума кредиту зазначена позивачем у розрахунку заборгованості, доданому до позову, на дату видачі 28 березня 2008 року. Аналізуючи зміст розрахунку заборгованості станом на 29 вересня 2014 року, можна зробити висновок про належне виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором до жовтня 2008 року, про що свідчать відомості про щомісячне погашення відсотків та відповідне зменшення суми кредиту. Після під-вищення у жовтні 2008 року відсоткової ставки за користування кредитом з 12% до 15,12%, [PERSON] не в повному обсязі вносила щомісячні платежі, тобто допустила неналежне виконання своїх зобов'язань. Право Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за кредитним догово-ром передбачено в п. 2.3.1. При цьому Банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну проце-нтної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. В судовому засіданні представник позивача стверджував, що зміна процентної ставки, визначеної у п. 8.1. кредитного договору, відбулась з дотриманням визначеного договором порядку, але відповідні письмові докази суду не надав. За таких умов дії позивача щодо збільшення процентної ставки слід вважати неправомір-ними. З метою створення сприятливих для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором сторони, ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON], уклали додаткову угоду від 05 квітня 2013 року, в якій визначили, що надана Банком сума кредиту на придбання нерухомості є саме 18900,00 доларів США, за користування яким [PERSON] сплачує відсотки у розмірі 12% річних на суму залишку та щомісячну винаго-роду у розмірі 0,00%. В додатковій угоді такий вид платежу як щомісячна комісія за користування кредитом у певному розмірі сторонами не визначена. В іншій частині додаткової угоди до кредитного договору сторонами прийнято рішення про зменшення заборгованості [PERSON] перед Банком, яка виникла станом на 05 квітня 2013 року, по відсоткам - на 6882,84 доларів США, по комісії - на 214,84 доларів США, по пені - на 13968,40 доларів США. Водночас з цим, [PERSON] погодилась, що у разі порушення будь-яких зобов'язань по виконанню графіку погашення креди-ту понад 31 день вона сплачує Банку штраф у розмірі 21066,11 доларів США. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що на час укладення додаткової угоди з боку [PERSON] існувала заборгованість по тілу кредиту в сумі 16224,32 доларів США, по відсотках в сумі 10467,27 доларів США та пені в сумі 12592,64 доларів США. Сама по собі така заборгованість не може бути визнана правильною, враховуючи вищенаведені висновки суду про застосування процентної ставки, підвищеної у порушення умов кредитного договору. З іншого боку, наведені позивачем у розрахунку показники заборгованості свідчать про наступне. Після укладення додаткової угоди, вже 08 квітня 2013 року, заборгованість по пені Банком взагалі не зменшена, а навіть збільшена на 8328,57 доларів США, по відсотках зменшена на 10483,78 доларів США, тобто більше ніж визначено в додатковій угоді, та заборгованість по тілу кредиту штучно збільшена з 16224,32 доларів США до 19841,62 доларів США. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» на власний розсуд збільшив розмір кредиту, нада-ного [PERSON] за кредитним договором від 24 березня 2008 року, який є головним чинником у подальших розрахунках належних до сплати відсотків та пені, та не виконав угоду в частині зменшення пені. П. 3.2. кредитного договору передбачається, що кошти, отримані від позичальника на погашення забо-ргованості по кредиту направляються на відшкодування збитків Банку, далі пені, далі - простроченої комісії, далі - простроченої винагороди, далі прострочених відсотків, далі - простроченої заборгованості за кредитом, частина суми, що залишилася направляється на погашення комісії, далі - винагороди, далі відсотків, далі - кредиту. Таким чином, сплачені [PERSON] протягом часу користування кредитом кошти позивач мав напра-вити на виконання зобов'язань за кредитним договором саме у визначеному порядку. Але належних доказів цьому, представник позивача суду не надав. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що допущені позивачем порушення умов креди-тного договору спростовують відомості, викладені в розрахунку заборгованості на 29 вересня 2014 року, а від-сутність інших належних доказів заборгованості, визначеної з дотриманням всіх умов договору, позбавляє суд можливості встановити розмір існуючої з боку [PERSON] заборгованості за кредитним договором на визна-чену дату. До того ж, вимоги позивача про стягнення заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 53,37 доларів США та штрафу (фіксована частина) в сумі 19,38 доларів США не підлягають задоволенню, оскі-льки у кредитному договорі обов'язок сплати саме комісії в певному розмірі для позичальника не визначений, а штраф є фіксованим - у розмірі 250 грн., що не дає право Банку на його зміну та визначення у іншій валюті без внесення відповідних змін до договору. Оскільки позивачем не доведена обґрунтованість визначеної ним заборгованості за кредитним догово-ром, а суд позбавлений можливості за вищевикладених обставин самостійно визначити певний розмір заборго-ваності за кредитом та її складові, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed