Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи тим, що 31.05.2016 року в м.Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Форд» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало те, що відповідач у стані алкогольного сп'яніння не дотримався безпечної дистанції для руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Форд» д.н.з. [NUMBER], чим порушив ПДР. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 та 130 КУпАП. Зважаючи на звіт незалежного експерта, розрахунку страхового відшкодування, на підставі страхового акту №23012/1 та інших документів позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати страхувальнику страхового відшкодування в сумі 56 231,16 грн.. Платіжним дорученням №105521 від 23.06.2016 року сума страхового відшкодування була перерахована на рахунок СТО, де був здійснений ремонт автомобіля. Цивільно-Правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» на підставі полісу №АЕ/6896862, страхова компанія надала своєму клієнту страховий захист у розмірі 50 000,00 грн., відшкодувавши зазначену суму. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою яка відшкодувалася страховою компанією відповідача згідно полісу №АЕ/6896862 становить 6 231,16 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивач не з'явився, про місце час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце час та дату розгляду справи повідомлявся належно, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Судом встановлено, що 31.05.2016 року в м.Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Форд» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Причиною ДТП стало те, що відповідач у стані алкогольного сп'яніння не дотримався безпечної дистанції для руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Форд» д.н.з. [NUMBER], чим порушив ПДР. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 та 130 КУпАП. Зважаючи на звіт незалежного експерта, розрахунку страхового відшкодування, на підставі страхового акту №23012/1 та інших документів позивачем було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплати страхувальнику страхового відшкодування в сумі 56 231,16 грн.. Платіжним дорученням №105521 від 23.06.2016 року сума страхового відшкодування була перерахована на рахунок СТО, де був здійснений ремонт автомобіля. Цивільно-Правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус» на підставі полісу №АЕ/6896862, страхова компанія надала своєму клієнту страховий захист у розмірі 50 000,00 грн., відшкодувавши зазначену суму. Різниця між завданою шкодою відповідачем і шкодою яка відшкодувалася страховою компанією відповідача згідно полісу №АЕ/6896862 становить 6 231,16 грн., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача. Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як передбачено ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відшкодувавши заподіяні [PERSON] [PERSON] збитки завдані відповідачем в наслідок спричиненого 31.05.2016 року в м.Києві ДТП, позивач різницю між завданою шкодою відповідачем і шкодою яка відшкодувалася страховою компанією відповідача згідно полісу №АЕ/6896862 у розмірі 6 231,16 грн. не отримав. У відповідності до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що позивачем надано належні докази на підтвердження заявлених вимог, в той час як відповідач доводи позивача не спростував, доказів погашення суми виплаченого страхового відшкодування суду не надав, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.23,993,1187,1191 ЦК України,

Outcome: approved