Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що відповідач тривалий час не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, вона в даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, ніякої матеріальної допомоги від відповідача не отримує, просить суд стягувати з відповідача кошти на утримання дитини та на своє утримання. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив суду, що в даний час ніде не працює, доходів не має, виплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу, згоден виплачувати аліменти позивачу на утримання дитини але в меньшій сумі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2012 року. Від даного шлюбу мають дочку - [PERSON] - [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження. Дитина проживає з позивачем, яка витрачає свої кошти на утримання дитини. В даний час позивач знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, а відповідач добровільно не надає їй матеріальної допомоги, участі у вихованні дитини не приймає, тому вона має право на примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. У відповідності до вимог ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.84 СК України,дружина,з якою проживає дитина,має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.184 СК України,якщо платник аліментів має нерегулярний,мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з вересня 1991 року « держави учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Позивач є працездатною особою, а тому має всі можливості матеріально утримувати дочку та дружину, що є його обов»язком. Судом також враховано матеріальне становище відповідача,що він не має постійного місця роботи,проходить курс лікування у лікаря психіатра,з 2011 року виплачує аліменти на дитину від першого шлюбу,тому суд частково задовольняє позовні вимоги позивачки. Судові витрати по справі суд стягує з відповідача. На підставі викладено,

Outcome: partial