Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 27.11.1981 р. по 13.09.2006 р., з 18.04.2008 р. по 03.08.2009 р. та з 01.11.2012 р. по 25.10.2013 р. перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе». Рівень виробничого шуму, загазованості на робочому місці, де він працює, перевищували гранично допустимі норми. В результаті роботи з підвищеним рівнем виробничого шуму та загазованості на робочому місці позивач отримав професійне захворювання у вигляді: ХОЗЛ токсико-пилової етіології II ст. в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст., Легенева недостатність ІІ ст. Захворювання професійне. (Основний діагноз). Пресбіопія. Гіпертонічна ангіопатія сітківки. Розповсюджений остеохондроз хребта, з переважним ураженням попереково-крижового відділу, нестабільність на рівні L5 з полірадикулярним і больовим синдромами. Хронічний фарингіт. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість І ст. (Супутній діагноз), що підтверджується п. 7 акту № 145 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 05.12.2014року та повідомленням про професійне захворювання за формою П-3. Відповідно до акту огляду МСЕК від 15.01.2015 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 20%. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти них, просив в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що з 27.11.1981 р. по 13.09.2006 р., з 18.04.2008 р. по 03.08.2009 р. та з 01.11.2012 р. по 25.10.2013 р. перебував у трудових відносинах з ВАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе», правонаступником якого є ПАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе». (а.с.6-9) Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивача [PERSON] отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 1145 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 05.12.2014 року (а.с.10), у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 15.01.2015 р. ступінь втрати професійної працездатності становить 20%. (а.с.11) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО ім.. М.В. Фрунзе» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого [PERSON] отримав професійне захворювання. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме - акт розслідування хронічного професійного захворювання в якому зазначено перевищення гранично - допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності та встановлення інвалідності. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності, набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмові у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчить що позивач відчував фізичний біль, знаходився на лікуванні і ці обставини позбавляють його можливості реалізувати певні життєві намагання. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілого, його вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 3000 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial