Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на будинковолодіння у [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Посилається на те, що у встановленому порядку позивач подала заяву про прийняття спадщини, однак, оформити свої спадкові права на спірне нерухоме майно не змогла, оскільки правовстановлюючий документ на це майно виготовлений не був. В судових засіданнях позивач надав аналогічні пояснення, пояснивши, що будинок, зазначений у заповіті і будинок, у якому фактично до смерті проживав спадкодавець є одним і тим самим майном. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, на адресу суду подано довідку №224 від 20.03.2014 р. про визнання позову та про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне. У відповідності до заповіту, посвідченого 26.02.2013 р. секретарем виконкому Солобковецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за №5, [PERSON] [INFO] заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями [PERSON]. Адреса будинку чи ідентифікуючі характеристики цього будинку та надвірних будівель у заповіті не зазначені. Стверджується лише, що таке будинковолодіння належне спадкодавцю на дату посвідчення заповіту. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 05.03.2013 р.. З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі вбачається, що 30.08.2013 р. за заявою [PERSON] була зареєстрована спадкова справа. З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину позивачем отримано не було. З листа приватного нотаріуса від 31.03.2014 р. №176/02-31 вбачається, що свідоцтво про право на спадщину на спірне будинковолодіння позивачу не може бути видане, оскільки на це майно відсутні правовстановлюючі документи. З матеріалів справи, зокрема, технічного паспорту, складеного на 18.03.2014 р. вбачається, що за адресою [ADDRESS] розташоване будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ. А-І загальною площею 77,8 кв.м., сарай з літньою кухнею літ. Б площею 54,4 кв.м., підвал літ. б площею 10,8 кв.м., сарай літ б1 площею 14,6 кв.м., сарай літ. б2 площею 4,8 кв.м., убиральня літ. б3 площею 1,2 кв.м., металева огорожа 1-2. Позивач посилається на належність цього майна до смерті [PERSON] та, відтак, перехід права власності на це майно до позивача у порядку спадкування за заповітом. Однак, належних доказів цьому суду не надано. Та обставина, що відповідно до довідки виконкому Солобковецької сільської ради №224 від 20.03.2014 р. [PERSON], її племінниця (позивач) та ще троє членів сім'ї проживали у вказаному будинку і такий належав спадкодавцю на праві власності, не доводить під ставності позовних вимог. Так, жодного доказу набуття спадкодавцем за життя права власності на спірне майно суду не надано. Позивач визнав факт не оформлення нею за життя правовстановлюючих документів на це майно. Не зважаючи на вимоги ухвали суду від 26.03.2014 р. щодо необхідності зазначення відповідних доказів, інших пояснень чи доказів позивачем суду наведено не було із покликанням на достатність наявних у матеріалах справи документів. При цьому, суду не надано жодного доказу набуття за життя спадкодавцем відповідного права на земельну ділянку, на якій розташоване спірне будинковолодіння, придбання або будівництва такого будинку, зокрема, прийняття відповідними органами рішень про надання дозволу на його будівництво чи прийняття його в експлуатацію тощо. Сам факт проживання особи у певному будинку не породжує права власності на нього. Технічна документація на будинковолодіння виготовлена лише 18.03.2014 р. - після смерті спадкодавця. Доказів існування ранішої технічної документації на будинковолодіння суду не надано. Згідно із ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно із ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Не надано також доказів набуття права власності згідно із нормами ст. 128 ЦК УРСР. Суд звертає увагу на ту обставину, що заповітом відносно позивача охоплено не все майно спадкодавця, а лише неіденитфікований житловий будинок з надвірними будівлями. Позивачем не доведено, що саме спірне будинковолодіння охоплено заповітом при тому, що право власності на нього не було набуте спадкодавцем за життя. Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ст. 1217 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, але лише ті, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки право власності на спірне будинковолодіння у спадкодавця не виникло, воно не увійшло до складу спадщини і не могло бути успадкованим позивачем. Така ж позиція відображена і в п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Згідно із ст. 392 ЦК України, лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Однак, належних доказів набуття позивачем права власності на спірне майно не було доведено суду у встановленому порядку належними доказами. Таким чином, у позові слід відмовити, у зв'язку із чим, згідно із ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed