Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний Ощадний банк України » в особі територіально-відокремленого безбалансового відділення № 10013/0257 філії Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк» подав позов до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості з наступних підстав : 28 листопада 2007 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України » в особі філії Сокальського відділення № 6333 ПАТ «Державний Ощадний банк України » [PERSON] , було укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 3566 ( надалі Кредитний договір) , згідно якого банк надав а відповідач отримав кредит в розмірі 240 000 гривень з оплатою 15,5 % річних зі строком остаточного повернення Кредиту не пізніше 28 листопада 2017 року. В забезпечення виконання зобов»язання за договір відновлювальної кредитної лінії № 3566 між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір № 7002 від 28.11.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Бойчук Н.І. За умовами даного договору Відповідач передав в іпотеку Банку житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 107,4 кв.м., житловою площею 88,8 кв.м. в [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,1720 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. Пунктом 3.3.1 Кредитного договору передбачено, що Позичальник зобов»язаний точно в стороки, встановлені цим Договором повернути Кредит в сумі 240000 гривень та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе зобов»язання за цим Договором. Відповідно до п.5.2 Кредитного договору Позичальник за порушення взятих на себе зобов»язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом зобов»язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,0356 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Боржник , який прострочив виконання грошового зобов»язання , на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ( 625 ЦК України). У зв»язку із неналежним виконанням Відповідачем умов Кредитного договору , Банком на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис . Крім цього рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14.03.2012 року по справі № 2-613/11 змінено умови кредитного договору,щодо строку його виконання,визначивши строк виконання кредитного договору моментом набрання рішення суду законної сили, стягнуто з відповідача на користь Банку кредитну заборгованість в розмірі 58 209 грн. 29 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У межах процедури виконавчого провадження , в порядку передбаченому ст. 49 Закону України «Про іпотеку» , з урахуванням ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» , Банк 08.05.2014 року придбав предмет іпотеки за початковою ціною 303 320 грн. шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Після реалізації предмета іпотеки заборгованість Відповідача перед Банком станом на 03.09.2014 року складає 234 284 грн. 86 коп. з яких : -58952 грн. 11 коп. прострочених платежів по кредиту; -921 грн. 15 коп. прострочених платежів по відсотках; - 36048 грн. 73 коп. сума нарахованої пені по відсотках; - 71074 грн. 14 коп. сума нарахованої пені по кредиту; Рівень інфляції за період становить 44411 грн. 65 коп. 3% річних від простроченої суми складає 22877 грн. 08 коп. Відповідно до п.7.8 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов»язань позичальника ( в т.ч. ,але не виключно , щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів , пені), що передбачені умовами цього договору. Враховуючи вищенаведене та те, що зобов»язання Відповідачем залишається належним чином не виконаним, а тому АТ «Ощадбанк» вважає, що порушене його договірне право як кредитора підлягає судовому захисту, шляхом стягнення з відповідача суми якої не вистачає для повного задоволення розміру зобов»язання за кредитним договором. Представник позивача Лащук А.С. в судове засідання прибув , позов підтримує та в обґрунтування зіслався на обставини викладені в позові , просить позов задоволити . Додатково пояснив, що позивачем подано додатково розрахунок заборгованості відповідача та відповідно до п.7.8 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов»язань позичальника ( в т.ч. ,але не виключно , щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів , пені), що передбачені умовами цього договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання прибув , проти позову заперечив повністю , просив в позові відмовити та пояснив , що він не погоджується із розрахунком заборгованості , пеня має бути стягнута лише за один рік , а не за весь період як є в розрахунку. Позивач вже отримав 330 000 гривень після продажу його будинку і мала повністю погаситися сума боргу , а вже потім відсотки по кредиту. Він погоджується на слухання справи у відсутності його представника. . Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку , що позов слід задоволити з наступних підстав: Відповідно до ст. 629 ЦК України вбачається, що договір є обов»язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається ( ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України вбачається, що зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 1049 ЦК України вбачається, що Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України вбачається, що зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ч.4 ст.591 ЦК України вбачається, що якщо сума одержана від реалізації предмета застави , не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення визначені ст. 47 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України вбачається, що позовна давність встановлена законом , може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Відповідно до п.7.8 Кредитного договору сторонидомовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов»язань позичальника ( в т.ч. ,але не виключно , щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів , пені), що передбачені умовами цього договору. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав : в судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до відновлювальної кредитної лінії від 28 листопада 2007 року між ПАТ «Державний Ощадний банк України » в особі філії Сокальського відділення № 6333 ПАТ «Державний Ощадний банк України » та [PERSON] , на підставі відновлювальної кредитної лінії № 3566 останній отримав кредит в розмірі 240 000 гривень з оплатою 15,5 % річних зі строком остаточного повернення Кредиту не пізніше 28.11.2017 року, який не повернув на момент пред'явлення позову . В забезпечення виконання зобов»язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 3566 між позивачем та Відповідачем було укладено іпотечний договір № 7002 від 28.11.2007 року посвідчений приватним нотаріусом Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Бойчук Н.І. За умовами даного договору Відповідач передав в іпотеку Банку житловий будинок з господарськими будівлями загальною площею 107,4 кв.м., житловою площею 88,8 кв.м. в [ADDRESS] та земельна ділянка загальною площею 0,1720 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями. У зв»язку із неналежним виконанням Відповідачем умов Кредитного договору , Банком на іпотечному договорі вчинено виконавчий напис . Крім цього рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 14.03.2012 року по справі № 2-613/11 змінено умови кредитного договору,щодо строку його виконання,визначивши строк виконання кредитного договору моментом набрання рішення суду законної сили, стягнуто з відповідача на користь Банку кредитну заборгованість в розмірі 58 209 грн. 29 коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У межах процедури виконавчого провадження , в порядку передбаченому ст. 49 Закону України «Про іпотеку» , з урахуванням ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» , Банк 08.05.2014 року придбав предмет іпотеки за початковою ціною 303 320 грн. шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Після реалізації предмета іпотеки заборгованість Відповідача перед Банком станом на 03.09.2014 року складає 234 284 грн. 86 коп. Посилання відповідача [PERSON] щодо неналежного розрахунку заборгованості позивачем не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні . Посилання відповідача щодо порушення строків позовної давності, зокрема в частині щодо стягнення пені, на думку відповідача пеня має бути стягнута лише за один рік , а не за весь період як є в розрахунку, не відповідає зібраним доказам по справі, оскільки відповідно до п.7.8 Кредитного договору сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов»язань позичальника ( в т.ч. ,але не виключно , щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів , пені), що передбачені умовами цього договору.

Outcome: approved