Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивач ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись, на, те що 05.11.2004 між Райффайзенбанк Україна, правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір. Відповідно до кредитних заявок позичальник отримав: 05.11.2004 - 30 000 дол. США; 16.12.2005 - 15 000 дол. США; 24.03.2006 - 7 000 дол. США; 30.08.2006- 10 500 дол. США; 05.02.2008 - 85 000 дол. США, загальна сума отриманих кредитних коштів складає 147 500 дол. США із встановленням фіксованої відсоткової ставки у розмірі 12,50% річних + FIDR. Відповідач, в свою чергу, відповідно до ст.1 п.1.1. ч.2 кредитного договору та додаткових договорів до нього зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Згідно з п.1.5.1 ч.2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу. Відповідно до додаткового договору №13 від 15.07.2011 відбулася зміна валюти кредиту з долару США на українську гривню. Відповідачем були порушені умови кредитного договору та не було здійснено в строк погашення відповідних сум кредиту. Банк направив відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, проте станом на дату подання позовної заяви вона не виконана. Станом на 09.10.2013 заборгованість за договором становить 988 736,44 грн. В забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, відповідно до п. 3.1. ст. 3 якого предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності. Позивач вимагав від позичальника дострокового виконання боргових зобов'язань шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, проте боргові зобов'язання належним чином виконані не були. Тому просив в рахунок погашення заборгованості [PERSON],за кредитним договором у розмірі 988 736,44 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № РМЬ-001/063/2004/2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №68, а саме трикімнатну квартиру [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності шляхом продажу квартири на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», визначивши, що початкова ціна встановлюється на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідачки позов не визнав, оскільки згідно графіку платежів - додатку № 1 до додаткового договору відсоткова ставка за користуванням кредиту складає 6,60 % Згідно наданого представником ПАТ «ОТП Банк» розрахунку заборгованості відсоткова ставка становить: з 03.02. 2013 по 01.09.2013 - 13,49%, 09.10.2013 - 16,49%. Загальна сума заборгованості по відсоткам розрахована позивачем складає 83424,12. Проте заборгованість по відсоткам виходячи з відсоткової ставки встановленої в договорі та графіку платежів (6,6%) може складати: 45588, 89 грн. Проценти за користування кредитом розраховуються із використанням лояльної плаваючої процентної ставки яка складається з фіксованого відсотку - 2,02 річних та вартості залучених банком ресурсів. Відповідно до п.1.1 договору вартість залучених банком ресурсів показник, який розраховується банком, як середній рівень вартості залучених банком депозитних та кредитних коштів. Встановлюється в процентах річних і фіксується на відповідну дату, після чого підлягає корегуванню (збільшенню або зменшенню) в перший день кожного календарного кварталу, якщо розраховане значення показника на цю дату відрізняється від зафіксованого раніше не менше ніж 0,5 процентних пунктів. Тобто відсоткова ставка повинна була або зменшуватися або збільшуватися в залежності від того як банк залучав депозити та видавав кредити. Для визначення відсоткової ставки яка повинна використовуватися для визначення суми заборгованості відповідача, необхідно встановити вартість залучених банком депозитних коштів та вартість залучених банком кредитних коштів в періоди за які стягується заборгованість за несплаченими відсотками. Суду не надано позивачем інформації щодо вартості залучених депозитів та виданих кредитів, що виключає можливість достовірно встановити в судовому засіданні розмір відсоткової ставки яка повинна використовуватися при визначенні заборгованості відповідача. Третя особа в судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що 05.11.2004 між Райффайзенбанк Україна, правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «ОТП Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір №CNL-001/063/2004. Відповідно до кредитних заявок позичальник отримав: 05.11.2004 - 30 000 дол. США;16.12.2005 - 15 000 дол. США; 24.03.2006 - 7 000 дол. США; 30.08.2006- 10 500 дол. США; 05.02.2008 - 85 000 дол. США, загальна сума отриманих кредитних коштів складає 147 500 доларів США із встановленням фіксованої відсоткової ставки у розмірі 12,50% річних + FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Відповідач, в свою чергу, відповідно до ст.1 п.1.1. ч.2 кредитного договору та додаткових договорів до нього зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути позивачу суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом. Згідно з п.1.5.1 ч.2 кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі платежу та не пізніше дати платежу. Відповідно до додаткового договору №13 від 15.07.2011 відбулася зміна валюти кредиту з долару США на українську гривню. Відповідачем були порушені умови кредитного договору та не було здійснено в строк погашення відповідних сум кредиту, не сплачені відсотки, інші обов'язкові платежі за кредитним договором. Відповідно до п.2.1.3. додаткового договору №13 від 29.02.2012 у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 92 календарних дні чи невиконання позичальником або третіми особами інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між банком та позичальником, та /чи між банком та третіми особами, що існували на момент укладання кредитного договору чи цього додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 календарних днів, та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно предмету іпотеки на суму (ціну), що складає більше ніж 10% від ринкової вартості предмета іпотеки та/або у випадку пред'явлення будь-яких позовів відносно позичальника на суму (ціну), що складає більше ніж 10% від розміру (суми) кредиту, та /або у випадку пред'явлення позичальником та/або третіми особами, будь-яких позовів до банку на суму (ціну), що складає більше ніж 10% від розміру (суми) кредиту, сторони домовилися, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору в зв'язку з чим позичальник зобов'язаний погасити боргові зобов'язання в повному розмірі та строки відповідно до п.п. 2.1.3.2 цього додаткового договору. Відповідно до п.2.1.3.2. незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов'язань за кредитним договором чи іншими укладеними банком договорами та/або умов документів забезпечення. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати отримання позичальником відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 60 календарних днів з дати отримання. Банк направив відповідачу вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором вих. №. 12-4-10/12808 від 21.10.2013, проте станом на дату подання позовної заяви вона не виконана. Станом на 09.10.2013 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № СNL-001/063/2004 від 05.11.2004 становить 988 736,44 грн. з яких: 897 955,22 грн. - заборгованість за кредитом; 83 424,12 грн. - заборгованість по відсоткам; 7 357,10 - заборгованість по штрафним санкціям. Ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, згідно умов договору, вимог ЦК. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином, відповідно ст. 599 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. В забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань за кредитним договором СNL-001/063/2004 від 05.11.2004 між сторонами було укладено договір іпотеки № PML-001/063/2004/2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі №68. Відповідно до п. 3.1. ст. 3 договору іпотеки предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом; Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотеко держателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням ; стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до п.6.2 договору іпотеки іпотекодержатель (позивач) має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати позичальником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов'язань за ст. 5 договору іпотеки; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки позивач може задовольнити всі боргові зобов'язання, не сплачені іпотекодавцем, вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов'язань за цим договором, а також всіх фактичних витрат, понесених позивачем у зв'язку із реалізацією його права за цим договором(п. 6.1 договору іпотеки). Ст. 12 ЗУ «Про іпотеку» в разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Позивач вимагав від позичальника дострокового виконання боргових зобов'язань шляхом направлення вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № СNL-001/063/2004 від 05.11.2004 вих. № 12-4-10/12808 від 21.10.2013, проте боргові зобов'язання належним чином виконані не були. У відповідності до п. 6.2. договору іпотеки даний факт є іпотечним випадком. Стаття 35 ЗУ «Про іпотеку» визначила, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Відповідачці було направлено вимогу про усунення порушення (іпотечне повідомлення) по кредитному договору № СNL -001/063/2004 від 05.11.2004 вих. № 12-4-10/12808 від 21.10.2013. В даному документі зазначено про порушені позичальником зобов'язань щодо сплати щомісячних платежів згідно з умовами кредитного договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Проте дані вимоги виконані не були. Відповідно до ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ч.5 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотеко держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст. 88 ЦПК України суд судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved