Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що вона є власником домоволодіння № 18 по вул. Комарова в м. Херсоні і на теперішній час їй стало відомо, що за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень зазначене домоволодіння перебуває під арештом, який в свою чергу накладений ухвалою постановленою Комсомольським районним судом м. Херсона 06 червня 2000 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми за договором позики. Однак, позивач зазначає, що не знала про існування вказаної справи. В свою чергу зазначений арешт перешкоджає позивачу вільному володінню і розпорядженню своїм майном. У звязку з чим позивач змушена предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить звільнити з-під арешту належне їй нерухоме майно домоволодіння № 18 по вул. Комарова в м. Херсоні. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст. 74 та ч.5 ст. 76 ЦПК України, про що свідчить наявна в матеріалах справи відповідна розписка від 21 липня 2015 року представника за довіреністю позивача [PERSON] При цьому, зазначений представник позивача звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності і відсутності позивача, зазначила, що заявлені позивачем позовні вимоги підтримує та не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлялася належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 28-30 / вул. Комарова, 18, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29 вересня 2014 року № 27402971. При цьому, згідно відомостей даного витягу вказане нерухоме майно перебуває під арештом, який в свою чергу накладений ухвалою постановленою Комсомольським районним судом м. Херсона 06 червня 2000 року, державна реєстрація якого відбулась 06 жовтня 2005 року, запис обтяження № 7152668. В свою чергу відповідно до змісту копії ухвали Комсомольського районного суду м. Херсона від 06 червня 2000 року арешт був накладений на ? частину домоволодіння № 18 по вул. Комарова в м. Херсоні, належну [PERSON], а сама дана ухвала була постановлена у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми за договором позики. Відповідно до змісту ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (в редакції Закону від 04 листопада 2010 року № 2677-VI, який набув чинності з 09 березня 2011 року), виконавчі документи видані за судовими рішеннями, зокрема про стягнення боргу за позикою, можуть бути предявлені до виконання протягом року. В свою чергу згідно пункту 1 ч.1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, в редакції яка була чинною до набрання чинності Закону від 04 листопада 2010 року № 2677-VI, виконавчі листи та інші судові документи могли бути предявлені до виконання протягом трьох років. Проте згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні від 25 серпня 2015 року № 20764, на виконанні зазначеного відділу державної виконавчої служби не перебувають виконавчі провадження у відношенні позивача [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В свою чергу згідно до положень першої статті Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позов обґрунтований у звязку з чим його необхідно задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved