Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на двох неповнолітніх дітей [INFO] та [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду від 11.03.2008 р., а після розірвання шлюбу відповідач відмовився добровільно надавати кошти на утримання дітей. В судові засідання позивач не з'являвся, у позовній заяві вміщено клопотання про розгляд справи у його відсутності, мотивоване виїздом позивача за межі України на роботу. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив. Ствердив, що після розірвання шлюбу сторони продовжували спільно проживати за однією адресою. Приблизно у травні 2008 р. позивач виїхала на заробітки за кордон, приїжджає приблизно на один-два тижні раз на три місяці. Неповнолітні діти перебувають виключно на його утриманні, відповідач зробив ремонт у квартирі, створивши належні умови для проживання дітей, дбає про їх здоров'я, навчання, задовольняє матеріальні потреби. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони з 06.09.2002 р. перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Ярмолинецького районного суду від 11.03.2008 р. у справі №2-115 2008 р.. Про розірвання шлюбу в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис №65 від 16.05.2008 р.; при цьому, прізвище позивача змінено з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] від 16.05.2008 р. [PERSON] та [PERSON] зазначені батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.12.2007 р., а також [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.12.2007 р. Згідно із ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Батьківство сторонами не оскаржувалось, доказів зворотного суду не надано. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сторони зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS]. За цією ж адресою зареєстровані й діти: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконкому Городоцької міської ради №325 від 14.01.2015 р. Власником вказаної квартири є відповідач, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 22.03.2006 р. №10171783, договором купівлі-продажу від 22.03.2006 р., посвідченим приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №630. Жодних доказів перебування дітей на утриманні саме позивача, суду не надано. Не доведено також у встановленому порядку належними доказами невиконання відповідачем обов'язку, встановленого у ст. 180 СК України по утриманню дітей. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що діти перебувають на утриманні саме відповідача. Так, з матеріалів справи вбачається та позивачем у позовній заяві визнається, що не зважаючи на реєстрацію місця проживання позивача разом із дітьми та відповідачем за однією адресою, вона фактично там не проживає, оскільки з травня 2008 р. перебуває на заробітках в РФ, періодично навідуючись по місцю своєї реєстрації на незначний проміжок часу. Квартира, у якій проживають неповнолітні діти, належить відповідачеві, який придбав її та привів у належний санітарний стан, у т.ч. за рахунок кредитних коштів, що підтверджується відповідними кредитними договорами, квитанціями, заявами на видачу готівки, рахунками. [PERSON] навчається у коледжі Подільського державного аграрно-технічного університету. Договір про надання освітніх послуг від 28.08.2013 р. в її інтересах укладений саме відповідачем та оплата за навчання, згідно із підписами на відповідних квитанціях, також здійснюється ним. З медичної книжки [PERSON] вбачається, що на прийом до лікарів дитина приходить у супроводі батька, а з товарних чеків вбачається, що витрати на лікування дитини також були понесені відповідачем. Показами свідка [PERSON] - лікаря - дільничного педіатра, підтверджується, що з приводу стану здоров'я дітей та придбання лікарських препаратів для них до неї звертався здебільшого відповідач, а позивач востаннє зверталась до неї з цього приводу приблизно у травні 2014 р. Ствердила, що батьком створені належні житлові умови для проживання дітей. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт належного виконання відповідачем свого обов'язку, передбаченого у ст. 180 СК України по утриманню дітей, перебування дітей здебільшого на його утриманні, у зв'язку із чим відсутні передбачені законом підстави для задоволення позову. Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed