Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що він є власником ? житлового будинку [ADDRESS]. За вказаною адресою серед інших зареєстрований син позивача - [PERSON]. З 1998 року відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] за вищевказаною адресою, родинні стосунки не підтримує, його фактичне місце проживання не відоме, крім того не сплачує комунальні послуги, інших витрат по утриманню житлового приміщення не несе. Враховуючи, що відповідач тривало, понад один рік не проживає у будинку [ADDRESS], тому він втратив право на проживання за вказаною адресою, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 листопада 2018 року відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, також просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань сторонами не надано. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] в ? частинах на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 серпня 1999 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, реєстр № 3-1407. Відповідно до інформації № 9350/1, наданої виконавчим комітетом Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON], 1955 року народження, зареєстрований за адресою: [ADDRESS], разом з ним зареєстровані: [PERSON], 1956 року народження; [PERSON], 1978 року народження. Відповідно до інформації відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, сформованої станом на 30 жовтня 2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований з 09 серпня 1995 року за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до акту депутата Мереф'янської міської ради Харківського району Харківської області Дядченко Т.П. від 17 вересня 2018 року, за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON], 1955 року народження та його дружина [PERSON], 1956 року народження; син [PERSON] - [PERSON] з 1998 року за вищевказаною адресою не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, у судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені ст. 71 Житлового кодексу України строки, а саме понад шість місяців. Враховуючи, що [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS], більше ніж шість місяців, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за вищевказаною адресою. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved