Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА», звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» суму 1695,00 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 травня 2014 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПРОВІДНА» та [PERSON] уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу серії АС/5052235. Відповідно до умов цього договору застрахованими являються ризики завдання збитків третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу «Toyota Camry», державний реєстраційний № [NUMBER]. Відповідно до довідки УДАІ, 17 травня 2014 року на перехресті бул. Перова - вул. Кібальчича, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови суду, вищевказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП була застрахована за полісом АС/5052235. На підставі цього полісу ПрАТ СК «ПРОВІДНА» відшкодовано шкоду пов'язану із пошкодженням транспортного засобу «Peugeot 301», д/н [NUMBER] у розмірі 1695,00 гривень. Незважаючи на звернення позивача із листом про надання необхідних документів, відповідач не виконав вимоги викладені у цьому листі. Таким чином, відповідач в порушення вимог п. ґ) ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача про страховий випадок у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону, тобто в триденний строк з моменту настання страхового випадку. Відшкодування заподіяної шкоди відповідачем на користь позивача не здійснене. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання, в якому просив суд розглянути позовну заяву у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\-ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача ухвалити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2014 року близько 11 години 35 хвилин між автомобілем «Toyota Camry», державний реєстраційний № [NUMBER] та автомобілем [NUMBER] по бул. Перова в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, що призвела до завдання матеріальної шкоди транспортним засобам. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень на користь держави (а.с.19). На даний час постанова Дніпровського районного суду м. Києва від 04 червня 2014 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до довідки, виданої Відділом ДАІ Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві, автомобіль [NUMBER] отримав наступні механічні пошкодження: потертість заднього бамперу (а.с.14 об.). Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль [NUMBER] належить на праві власності [PERSON], при цьому керування автомобілем під час ДТП здійснював [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та посвідченням водія (а.с.14). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО», що підтверджується договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с.6-8). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Toyota Camry», державний реєстраційний № [NUMBER] - [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві Страхова компанія «ПРОВІДНА», що підтверджується полісом № АС/5052235 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.4). Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. 20 травня 2014 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.16-17). Відповідно до п. 9.1., 9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. На підставі страхового акту № 3310-02 по договору страхування наземного транспорту № 1006574-02-10-01 від 28 серпня 2013 року [PERSON] було здійснено виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1695,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 9294 від 21 серпня 2014 року (а.с.17 об., 18). В подальшому, 13 жовтня 2014 року ПрАТ СК «ВУСО» звернулося до позивача із регресною вимогою на суму 1 695,00 гривень (а.с.5). На підставі проведеного розрахунку суми матеріального збитку та страхового акту № 1001/39/43136/Р, позивачем було розраховано до сплати ПрАТ СК «ВУСО» суму страхового відшкодування у розмірі 1 695,00 гривень (а.с.23). 28 липня 2015 року позивачем на рахунок ПрАТ СК «ВУСО» було проведено сплату страхового відшкодування у розмірі 1 695,00 гривень (а.с.24). Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідної за завдані збитки. За нормою ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно п.п. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. п. ґ п. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повідомила страховика у триденний термін з дня настання дорожньо-транспортної пригоди про вказану ДТП, у зв'язку з чим позивач отримав право регресної вимоги до відповідача про виплату страхового відшкодування. Згідно статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог статті 214 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідачем заперечень, щодо вимог позивача подано не було, суд приходить до висновку, що за вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, в даному випадку позивач, має право зворотної вимоги (регресу) до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, в даному випадку до відповідача [PERSON] З урахуванням викладеного, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку що позовні вимоги про стягнення з відповідача, [PERSON], на користь позивача, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА», страхового відшкодування в сумі 1 695,00 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved