Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 25 липня 2006 року в сумі 14 060 грн. 93 коп.; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 липня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Договором передбачені умови та порядок погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Позивач зазначає, що він свої зобов'язання за договором кредиту виконав належним чином, однак відповідач, [PERSON], в порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, зобов'язання за вказаним договором не виконав належним чином, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 20 листопада 2013 становить 14 060 грн. 93 коп. Представник позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» - Озірська В.С., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд провести розгляд справи без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 26 липня 2006 року шляхом підписання відповідачем заяви разом із умовами надання банківських послуг, в порядку частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із базовою процентною ставкою 4% на місяць із розрахунку 360 днів на рік. Відповідно до вказаного договору, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язався здійснювати погашення боргу щомісячними платежами в розмірі 7% від суми трат. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, [PERSON], належним чином не виконував своїх зобов'язань за договором кредиту, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість. Позивачем надано розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 20 листопада 2013 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приват банк» становить 14 060 грн. 93 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 1 992 грн. 10 коп., заборгованості за процентами - 10 923 грн. 07 коп., заборгованості по судовим штрафам - 1 145 грн. 76 коп. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до пункту 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, з якими погодився відповідач, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання; якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не заявлялось про припинення дії договору. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 Цивільного кодексу України, а саме: якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно розрахунку заборгованості, відповідач, [PERSON], має заборгованість перед позивачем зі сплати заборгованості за кредитом в розмірі 1 992 грн. 10 коп., а також йому нарахований штраф (фіксована і процентна складова) в розмірі 1 145 грн. 76 коп. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, що встановлено частиною 2 статті 549 Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором, більш як на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми позову. Таким чином пунктом 8.6 Умов надання банківських послуг передбачено сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обставини справи, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов'язання, що випливає з кредитного договору, а саме зі сплати заборгованості за кредитом в розмірі 1 992 грн. 10 коп. та штрафу в розмірі 1 145 грн. 76 коп., у зв'язку з чим вимоги позивача в цій частині є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за процентами, суд виходить з наступного. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання». Вказані поняття зазначені, відповідно, у статтях 530 та 631 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно умов кредитного договору, укладеного між сторонами, строк виконання зобов'язань також обумовлений щомісячним погашенням платежів, а саме щомісячними платежами по процентам за попередній місяць. Отже, поряд із встановленим строком дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно зі статтею 254 Цивільного кодексу України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Разом з тим, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання, що встановлено у частині 5 статті 261 Цивільного кодексу України. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Як зазначалося вище, судом встановлено, що у даному спорі, згідно з умовами кредитного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами), щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення процентів повинно здійснюватись позичальником кожного місяця за попередній місяць, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Аналізуючи умови договору, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON], та зміст зазначених вище правових норм, суд приходить до висновку, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитними коштами, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, аналізуючи норми статей 261, 530, 631 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку перебіг позовної давності починається в залежності від закінчення строку кожного із щомісячних платежів. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України 6-116 цс13 від 6 листопада 2013 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача, [PERSON], на користь позивача слід стягнути проценти за користування кредитом, згідно наданого розрахунку заборгованості, з 30 листопада 2010 року, тобто в межах загальної позовної давності, сума яких складає 4 888 грн. 53 коп., у зв'язку із чим вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню. Із довідки серії 10 ААА вбачається, що відповідач, [PERSON], являється інвалідом першої групи, а відтак, згідно із пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial