Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту №ВLаЖГА00065036 від 22.08.2011р. в сумі 74187,16грн., яка складається з простроченої заборгованості по кредиту 13695,03грн., прострочених відсотків за користування кредитом - 5501,68 грн., простроченої комісії за управління кредитом -8046,09 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту - 46944,36 грн. Позивач уповноваженого представника в судове засідання не направив, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника на підставі наявних в справі доказів. В заяві також зазначив, що станом на 11.09.2015 р. заборгованість відповідача за кредитом становить 73575,01 грн., складається з заборгованості за кредитом - 13695,03 грн., відсотків за користування кредитом - 4889,53 грн., комісії за управління кредитом - 8046,09 грн., пені 46944,36грн. Відповідач позов визнала частково, не оспорює наявність заборгованості за кредитом, але не погоджується із розміром заборгованості, зазначеної позивачем, оскільки у серпні 2015 року нею частково сплачено 1200,00 грн. в рахунок погашення заборгованості. Не визнала позов в частині стягнення з неї пені з тих підстав, що позивач пропустив строк позовної давності в цій частині, просила його застосувати, а також з тих підстав, що неодноразово зверталась до позивача- кредитора за перевіркою розміру заборгованості, у подальшому у зв'язку з виниклими тяжкими сімейними обставинами для надання кредитних канікул чи перегляду ставки, їй на прийомі було надано відповідь про згоду на надання канікул, у подальшому позивач за вказаною адресою не вів прийому, почала діяти тимчасова адміністрація, будь-який зв'язок з кредитором був втрачений. Також, у разі, якщо суд дійде висновку про наявність підстав для стягнення пені, просила суд зменшити її розмір до можливого мінімуму, а також надати розстрочку виконання рішення суду на 2 роки, посилаючись на такі обставини: Вона є матір'ю дитини інваліда дитинства, кредит вона вимушена була брати на оплату операції дитині - інваліду; вона має на утриманні дитину -інваліда, яку виховує сама, тому обмежена у працевлаштуванні, дитина за станом здоров,я постійно має перебувати під наглядом лікарів, потребує дієтичного харчування і створення спеціальних умов для життя, що потребує додаткових витрат, у зв'язку з чим її матеріальне становище вкрай важке і вона не має коштів щоб сплатити весь борг одразу. У 2014 р. зверталась до Броварського відділення банку із заявою про погашення кредиту на пільгових умовах, також подавала всі необхідні документи, представник банку їй повідомив про задоволення її прохання, але на даний час виявилось, що офіційно розгляд її заяви не був доведений до кінця. Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: З анкети -заяви позичальника, договору про банківське обслуговування від 22.08.2011р., графіку повернення кредиту і сплати відсотків, підписаних відповідачем і позивачем, встановлено, що між позивачем і відповідачем 22.08.2011р. був укладений договір кредиту на суму 19990грн., під 15,0% річних, на умовах сплати комісії за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, з кінцевим строком повернення кредиту до 22.08.2014р., і з внесенням розрахованих платежів згідно графіку. Пунктом 4.3 Договору передбачено пеню у розмірі 0,50% за кожен день прострочення за методом «факт\\360». Факт укладення кредитного договору і його умови відповідачка не оспорює. Меморіальним ордером на суму 19990 грн. від 22.08.2011р. підтверджено факт отримання відповідачем кредиту на вказану суму. Згідно розрахунку заборгованості, даних про платежі, які долучені позивачем до позову, встановлено, що станом на 27.05.2015р. за відповідачем рахується прострочена заборгованість по кредиту 13695,03грн., прострочені відсотки за користування кредитом 5501,68грн., прострочена комісія за управління кредитом 8046,09грн., нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 46944,36 грн. Відповідач з даними розрахунками погодилась частково, зазначила, що 10.08.2015р. нею добровільно сплачено 1200,00 грн. в рахунок погашення заборгованості. З квитанції № 106479 від 10.08.2015р. вбачається, що 10.08.2015р. [PERSON] сплатила 1200,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом. В заяві від 21.09.2015 р., даний факт позивач не заперечував, та зазначив, що станом на 11.09.2015р. заборгованість відповідача за кредитом становить 73575,01 грн., складається з заборгованості за кредитом - 13695, 03 грн., за відсотками за користування кредитом - 4889,53 грн., за комісією за управління кредитом - 8046,09 грн., за пенею 46944, 36 грн., однак заяви про зменшення позовних вимог у частині погашеного боргу не надавав. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638, ст..639 ЦК - якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Таким чином встановлено, що позивач умови договору з свого боку виконав повністю і має право вимагати виконання договору відповідачем. Відповідач умови договору порушив, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній сумі. Підстав для звільнення відповідача від сплати боргу за тілом кредиту, процентами і комісією нема. При визначенні суми заборгованості, яка підлягає стягненню, судом враховано, що відповідач частково сплатив заборгованість, таким чином з [PERSON] підлягає стягненню сума боргу розрахована позивачем у розрахунку станом на 11.09.2015 р.: прострочена заборгованість за кредитом - 13695,03 грн., за відсотками - 4889,53 грн., за комісією - 8046,09 грн., а всього 26630,65 грн. Крім того, позивач нарахував за прострочення платежів і невиконання умов договору за умовами і в розмірі, передбаченому договором, пеню в сумі 46944,36 грн. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені, суд приймає до уваги наступне: Згідно ч.1 ст..611 ЦК - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються (ч.2). Кредитор не має права на неустойку у випадку, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (ст..617ЦК). Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст..616 ЦК якщо порушення зобов'язання виникло з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника, якщо кредитор навмисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, спричинених порушенням зобов'язання, або не вжив заходів до їх зменшення. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, і при наявності інших обставин, що мають суттєве значення. Суд вважає, що в даному випадку є підстави для нарахування та стягнення пені з відповідача, який порушив строки виконання грошових зобов'язань перед кредитором і прострочив грошові зобов'язання. Однак, суд вважає можливим зменшити розмір пені, що підлягає стягненню, на підставі ст.551 та ст.616 ЦК України, виходячи з наступного: Позивач за умовами договору мав право на пред'явлення позову про стягнення заборгованості при допущеному простроченні і заборгованості за три місяці, і так само мав право нараховувати пеню за кожен день прострочення на строк, передбачений договором. Позивач не використав своє право, не вжив своєчасно заходів з свого боку до боржника. Також суд враховує ті конкретні обставини, які спонукали відповідачку взяти кредит: наявність хворої дитини інваліда, необхідність проведення операції (з рекомендаціями про її терміновість), необхідність постійних витрат на підтримуюче лікування, що підтверджено наданими медичними документами, той факт, що вона одна виховує дитину інваліда, яка потребує додаткової уваги і часу і обмежує у можливостях працевлаштування і збільшення розміру доходу. Збіг таких тяжких для відповідачки обставин дає підстави суду визнати їх такими, що мають суттєве значення, і дає підстави суду застосувати ст.551 ЦК для зменшення пені. Крім того, суд враховує розмір прямого збитку, завданого позивачу несвоєчасним поверненням кредиту (розмір простроченої заборгованості), і той факт, що нарахована пеня значно перевищує розмір збитків, що також дає підстави для застосування ст.551 ЦК України і для зменшення пені, що підлягає стягненню. Суд вважає можливим, застосовуючи ст.551 ЦК України, зменшити розмір пені до розміру заборгованості за кредитом, і стягнути пеню в сумі 13695 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. Відповідачка просить надати їй розстрочку у виконанні рішення суду, посилаючись на наведений вище збіг тяжких сімейних обставин. З метою запобігання збільшення боргів відповідачки і інших витрат, які пов'язуються з виконанням рішення суду, враховуючи тяжке майнове становище відповідачки через об'єктивні причини, суд вважає можливим як виняток, прийняти до уваги вказані нею обставини і надати розстрочку відповідачці на 1 рік з набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1% від суми задоволених позовних вимог майнового характеру, тобто в сумі 403,25 грн. Судовий збір підлягає стягненню на користь держави, оскільки позивач на день подання позову був звільнений від його сплати. Підстав для звільнення відповідачки від сплати судових витрат суд не знаходить, з урахуванням наступного: Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп, законні представники дітей - інвалідів і недієздатних. Суд вважає, що дана норма застосовується до тих осіб, які діють як законні представники дітей інвалідів, тобто звертаються до суду із позовами в їх інтересах, або представляють їх інтереси, як законні представники, у справах де відповідачами є їхні діти інваліди. Тобто пільги по сплаті судового збору встановлюються для батьків дітей інвалідів, якщо представляють інтереси дітей. В даному випадку, позов пред'явлений до відповідачки особисто, тому дана норма закону до спірних правовідносин не застосовується. На підставі ст.ст. 526, 611, 616, 551 ЦК України,

Outcome: partial