Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивач - ПАТ «Дельта банк» просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитною лінією в сумі 57562,82 грн. та судовий збір , посилаючись на те, що 19.01.2013 року позивач та відповідач уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви №005-01007-190113. Позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні, та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 32700 грн. Банк свої зобов'язання виконав, надав відповідачу кредит, відповідач скористався кредитною лінією, але станом на 17.05.2017 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 17.05.2017 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «Дельта банк» договором №005-01007-190113 від 19.01.2013 року рахується заборгованість в сумі 57562.82 грн., що складається з наступних сум: заборгованість по простроченному тілу кредиту 35347, 26 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 22215,56 грн. На підставі постанови правління національного банку України №644 від 02.10.2015 року «про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта банк» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №181 від 02.10.2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» (з урахуванням рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №278 від 30.12.2015 року ), згідно з яким розпочато процедуру ліквідвації банку з 05.10.2015 року по 04.10.2017 р.включно та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта банк». Представник позивача в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у його відсутність (а.с.3 зворот). Відповідач належним чином був повідомлений про дату, місце та час слухання справи, про що свідчить повідомлення пошти (а.с.81-82, 88-89). Відповідачем 25.10.2017 року було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності - як загального, так і спеціального (а.с.58-59). Дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеної кредитної угоди відповідно до заяви №005-01007-190113 від 19.01.2013 року ПАТ «Дельта банк» відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER], банком було встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 32700 грн (а.с.5-11). Банк свої зобов'язання за договором виконав. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] свої зобов'язання перед банком не виконав, має заборгованість за кредитом, що складається з наступних сум: заборгованість по простроченному тілу кредиту 35347, 26 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом в сумі 22215,56 грн.(а.с.4). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитом, відповідач [PERSON] останній платіж у погашення боргу вніс 21.01.2014 року. Починаючи з лютого 2014 року будь-які кошти в погашення боргу відповідачем не вносились(а.с.4), тобто позивач дізнався про порушення свого права у лютому 2014 року. Строк позовної давності сплив у лютому 2017 року. Позовна заява була здана позивачем на пошту 09.06.2017 року (а.с.12) та надійшла в суд 12.06.2017(а.с.2), тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строку позовної давності.(а.с.58-59). Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності. суд приходить до висновку, що строк позовної давності на момент звернення позивача до суду сплив, що є підставою для відмови у позові. Правовідносини, які склались між сторонами відповідають вимогам ст. 257, ч. 1 ст.261, ст.266, ч.ч.3 та 4 ст. 267 ЦК України, згідно з якими загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги(стягнення неустойки тощо). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed