Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -3 серпня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №МКG0AE00000112 /далі - Кредитний договір/, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17000 доларів США на термін до 3 серпня 2011 року; -в забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 3 серпня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №МКG0AE00000112 /далі Договір поруки/; -відповідач [PERSON] зобов`язання по вказаному Кредитному договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 19 квітня 2018 року має заборгованість у розмірі 196804,37 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом /тілом кредиту/ - 15047,85 доларів США; заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом - 48129,51 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1955 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 131672,01 доларів США; -кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином заборгованість до стягнення становить 15047,85 доларів США - тільки заборгованість за кредитом /тілом кредиту/; звернувся з позовом до суду та просить: стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 15047,85 доларів США, що за офіційним курсом 26,14 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19 квітня 2018 року складає 393350,80грн. станом на 19 квітня 2018 року, та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення. В судове засідання відповідач 1 [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Представник відповідача 1 надала до суду заяву, згідно якої в задоволенні позову просила відмовити та просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача 1. Крім того, представник відповідача 1 Мацола А.В. надала до суду відзив, згідно якого вважала, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: -позивачем у позовній заяві не вказано, що у забезпечення даного кредитного договору між банком та відповідачем 14 серпня 2006 року було укладено договір застави; у заставу було надано легковий автомобіль - мікроавтобус марки Мерседес Бенц 312 Д, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який 11 квітня 2007 року було арештовано та в подальшому реалізовано в рахунок погашення боргу; вважає, що зобов`язання перед банком виконані; у наданому банком розрахунку зазначені відомості відсутні; -до суду з даним позовом банк звернувся тільки в серпні 2018 року, тобто після спливу строку звернення до суду; згідно із кредитним договором №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року; погашення кредиту, даного у вигляді невідновлюваної лінії в сумі 17000,00 доларів США, має настати у строк до 3 серпня 2011 року включно; клопотань щодо поновлення пропущеного строку позивачем не заявлялось; -просила суд винести рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю у зв`язку зі спливом строку пред`явлення позову. Позивачем на відзив до суду 8 листопада 2011 року надіслано відповідь, у якій позивач посилається на те, що: -розрахунок заборгованості не є первинним документом та сформований за допомогою автоматизованого програмного комплексу, тому вважає його належним та допустимим доказом; -якщо строк /термін/ виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час; -вважає, що підстав для застосування позовної давності немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. В судове засідання відповідач 2 [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник відповідача 2 надала до суду заяву, згідно якої в задоволенні позову просила відмовити та просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність відповідача 2. Крім того, представник відповідача 2 Мацола А.В. надала до суду відзив, згідно якого вважала, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав: -відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач 1 порушив зобов`язання по сплаті кредиту ще у 2007 році; -на підставі кредитного договору №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року позивач надав кредит відповідачу 1 на термін до 3 серпня 2011 року; -згідно з договором поруки №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року зобов`язання за цим договором припиняються після закінчення 5 років із дня настання терміну повернення кредиту; -вважає, що після визначеного сторонами строку у договорі поруки №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року зобов`язання за порукою на підставі ч.4 ст.559 ЦК України припинені 3 червня 2016 року, а позивач звернувся з позовом до суду 8 серпня 2018 року, тобто через два роки після закінчення строку договору поруки №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року; -клопотань щодо поновлення пропущеного строку позивачем не заявлялось; -просила суд винести рішення, яким у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю у зв`язку зі спливом строку пред`явлення позову. Позивачем на відзив до суду 8 листопада 2018 року надіслано відповідь, у якій позивач вказує на те, що: -згідно Договору поруки цей договір набирає чинності із моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, а строк припинення поруки повинен визначатися з дня пред`явлення вимоги до поручителя про погашення простроченої заборгованості; -звернення банком за захистом свого порушеного права не одразу після виявлення такого, не суперечить чинному законодавству; -та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ніяких інших заяв та клопотань від сторін до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження по справі тощо/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності представника позивача, відповідачів та представника відповідачів, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.12 ЦПК України: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.ст.1054,1055 ЦК України: за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Судом встановлено наступне: 3 серпня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №МКG0AE00000112, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 17000 доларів США на термін до 3 серпня 2011 року /а.с.11-12/. В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором 3 серпня 2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №МКG0AE00000112 /а.с.13/. Відповідач [PERSON] зобов`язання по вказаному Кредитному договору належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 19 квітня 2018 року має заборгованість у розмірі 196804,37 доларів США, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом /тілом кредиту/ - 15047,85 доларів США; заборгованість по відсоткам за користуванням кредитом - 48129,51 доларів США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 1955 доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 131672,01 доларів США /а.с.5-6/. Офіційний курс НБУ станом на 19 квітня 2018 року складає: 1 долар США - 26,14 грн. /а.с.7/. Представник відповідачів надала до суду клопотання, в яких зазначила, що на момент звернення до суду у позивача закінчився перебіг строку позовної давності. Частина 1 статті 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України: позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки /ст.257 ЦК України/. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила /ч.1 ст.261 ЦК України/. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов`язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку /ч.5 ст.261 ЦК України/. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії /припинення дії/ договору, як з певними моментами /фактами/, які свідчать про порушення прав особи /ст.261 ЦК України/. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно п.2.3.3 кредитного договору №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року: при виникненні визначених договором подій, а саме: порушення Позичальником зобов`язань, передбачених умовами даного Договору, Банк, на власний розсуд має право: а/змінити умови договору - зажадати від Позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення; в/згідно ст.651 ЦК України здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням Позичальникові відповідного повідомлення. У зазначену в повідомленні дату договір вважається розірваним. При цьому, в останній день дії Договору Позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за договором. У випадках затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; перевищення сумою заборгованості суми кредиту більше як на 10%; несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного Договору, Позичальник має право повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк користування, в повному обсязі виконати інші зобов`язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Якщо протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов даного договору, вимога Банку втрачає чинність. Оскільки умовами договору /графіком погашення кредиту/ встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Згідно позиції, викладеної у постанові Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13: у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.266 ЦК України: зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги /стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо/. Таким чином, враховуючи, що заборгованість за договором кредиту №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року у відповідача 1 виникла, відповідно до наданого розрахунку, починаючи з 10 жовтня 2007 року, строк позовної давності для якої відповідно до умов договору становить три роки, суд приходить до висновку про закінчення строку позовної давності 10 жовтня 2010 року, тобто до моменту звернення позивача до суду, а саме - 2 липня 2018 року. Оскільки відповідач 1 порушив зобов`язання по сплаті кредиту ще у жовтні 2007 року, позивач відповідно до кредитного договору №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року надав кредит відповідачу 1 на термін до 3 серпня 2011 року, а відповідно до договору поруки №MKG0AE00000112 від 3 серпня 2006 року зобов`язання за цим договором припиняються після закінчення 5 років із дня настання терміну повернення кредиту, то строк позовної давності закінчився 3 червня 2016 року, а позивач звернувся з позовом до суду 2 липня 2018 року На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з застосуванням наслідків порушення строків позовної давності.

Outcome: dismissed