Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 16 лютого 2016 року між ним та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики, згідно умов якого відповідач одержала від нього позику в сумі 200000 грн. з зобовязанням повернути зазначені грошові кошти в строк до 01 червня 2016 року. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань перед позивачем не виконала так як до встановленого строку позичені кошти позивачу не повернула. У звязку з чим на теперішній час позивач змушений предявити до відповідача даний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики в сумі 200000 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2000 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та зазначив проте, що заявлені ним позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлялася належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, відповідач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила, що дійсно отримала від позивача кошти в сумі 200000 грн. та в повному обсязі визнає позовні вимоги заявлені позивачем. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 16 лютого 2016 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] у простій письмовій формі було укладено договір позики, згідно умов якого остання одержала від позивача позику в сумі 200000 грн. з зобовязанням повернути зазначені грошові кошти позивачу в строк до 01 червня 2016 року, про що відповідач склала відповідну розписку, копія якої наявна в матеріалах справи. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобовязань перед позивачем [PERSON] не виконала, а саме до зазначеного строку позичені кошти не повернула. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані у звязку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved