Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивач подала позов до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2005 року. Від шлюбу мають двоє дітей. У зв`язку з тим, що спільне подружнє життя не склалося у зв`язку з відсутністю між ними взаємопорозуміння та небажання відповідача приймати участь у вихованні дітей та їх матеріальному забезпеченні, що призвело до фактичного розриву їхніх шлюбних відносин та до втрати почуття любові один до одного, у зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати та стягнути на її користь понесені нею судові витрати. Позивач заявою позов підтримала повністю, просить шлюб розірвати. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає частково. Щодо розірвання шлюбу не заперечує, позов в частині стягнення судових витрат не визнає, про що подала відзив на позовну заяву. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що відповідно до положень ст. 112 СК України позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно положень ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2005 року. Сторони по справі мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (ксерокопія свідоцтва про народження серії [NUMBER] ). У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не підтримують шлюбних відносин, з часу звернення до суду позивач не змінила свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, суду надано договір про надання правничої допомоги від 11 червня 2021 року акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, квитанцію від 15.06.2021 року на суму 450 грн. за надання правничої допомоги, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, які позивач зазначає як суму, понесену за надання правничої допомоги у розмірі 450 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved