Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, [PERSON], померлої 17 січня 2016 року, терміном у три місяці. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після смерті матері тривалий час сумував, адже з життя пішла його найдорожча людина. Він юридично не обізнаний, та не знав що треба подати в нотаріальну контору протягом 6-ти місяців заяву про прийняття спадщини, тому що знав що має заповіт від матері. Також 29.04.2016 року потрапив в ДТП, у період з 07.01.16 по 21.01.16 рік проходив стаціонарне лікування у відділенні пластичної та реконструктивної хірургії 4-ї Міської лікарні внаслідок отриманої різаної рани 3,4,5 - го пальця лівої кісті з пошкодженням сухожилля глибоко згинача 4-го пальця. Після цього, внаслідок подальшого ускладнення, у період з 29.09.16 по 11.10.2016 року повторно проходив стаціонарне лікування у вищезгаданій лікарні. За цей час переніс дві операції, що значно «підкосило» морально і матеріально. До теперішнього часу проходить амбулаторну реабілітацію, задля відновлення нормальної працеспроможності руки. За такого у нього не було можливості звернутися до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав у визначений законодавцем термін. Від представника ММР надійшла заява слухати справи за його відсутністю, позов вирішити на розсуд суду згідно наданих матеріалів та у відповідності но норм чинного законодавства. Відповідач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-УР №622377, матірю позивача є [PERSON]. 17 січня 2016 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП №235982. [PERSON] належав транспортний засіб марки Skoda модель Octavia 1.9, номер шасі ТМВНS21Z762166471, 2005 року випуску з реєстраційним номером ВЕ3340АХ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САЕ210867. 23 лютого 2011 року, мати [PERSON] заповіла [PERSON], належний їй на праві приватної власності легковий автомобіль SKODA OCTAVIA 1.9, 2005 року випуску. Зазначений заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 208, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Окрім позивача спадкоємцем першої черги за законом є його сестра [PERSON], [INFO] (відповідач у справі). На момент смерті матері вона з нею зареєстрована за одною адресою не була та не проживала. Заяву про прийняття спадщини після смерті матері, у строк, передбачений ст. 1269 ЦК України, сестра не подавала, а за такого вважається такою що не прийняла спадщину (ст. 1268 ЦК України). Обов'язкової частки у спадщині, передбаченої ст. 1241 ЦК України, у відповідача не має. У серпні 2017 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, але нотаріус відмовила в оформленні спадкових прав тому, що був пропущений 6-місячний термін, встановлений ст.1270 ЦК України. Нотаріус запропонувала звернутися до суду з позовом згідно зі статтею 1272 ЦК України. Позивач пояснив, що у встановлений законом шестимісячний термін не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, оскільки вважав що є заповіт на його імя. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За приписами ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1270 цього Кодексу, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Таким чином, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно із ч. 3 цієї статті, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця вчинення цих дій. Верховний Суд України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі №6-1215цс16 дійшов висновку про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини суд виходить з того, що через ситуацію, яка склалася у позивача, він не мав змоги своєчасно звернутися до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що є всі підстави вважати поважною причину пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини і вважає за необхідно встановити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 525-527, 549, 610-611, 629, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved