Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач пояснив, що за договором довічного утримання від 04 грудня 2015 року він передав у власність відповідачеві [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а вказана відповідач зобов`язалась надавати йому матеріальне забезпечення з утримання у вигляді харчування, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг (прання постільної білизни, послуги перукарні), забезпечення належними лікувальними засобами та забезпечення житлом шляхом збереження права безплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Між тим відповідач після укладення договору залишила позивача на самоті, утримання не надає, з урахуванням чого просить договір розірвати, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , а також скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS] загальною площею 38,3 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. Відповідач в судове засідання не з`явився, оповіщений у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько Віта Григорівна в судове засідання не з?явилась, повідомлена про дату, час і місце судового засідання, надала заяву про визнання вимог та про розгляд справи за її відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з?явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причину неявки не повідомив, не подав відзив на позовні вимоги. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає заявлені позовні вимоги обгрунтованими. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією визначено, що за договором довічного утримання від 04 грудня 2015 року він передав у власність відповідачеві [PERSON] квартиру [ADDRESS] , а вказана відповідач зобов`язалась надавати йому матеріальне забезпечення з утримання у вигляді харчування, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг (прання постільної білизни, послуги перукарні), забезпечення належними лікувальними засобами та забезпечення житлом шляхом збереження права безплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі. Суд також звертає увагу на те, що будь-яке судове рішення повинно бути направлене на настання відповідних юридичних наслідків, а судовий розгляд повинен мати ознаки ефективності. За наявними доказами суд повинен задовольнити вимоги або ж відмовити в їх задоволенні, належним чином вмотивувавши таке рішення. При цьому, суд у процесі розгляду справи повинен керуватися реальними, а не уявними мотивами ухвалюючи відповідне рішення, унеможливлюючи зловживання сторонами своїх прав, спрямоване на затягування процесу. Відповідно до ст.ст. 1-2, 11-13 ЦПК України сторона, звертаючись до суду з відповідними вимогами, повинна чітко дотримуватися основних засад судочинства, враховуючи специфіку відповідного процесу, виконувати свої обов`язки та користуватися наданими їй процесуальними правами, не допускаючи при цьому зловживання ними. Окрім вказаного суд зауважує, що цивільний процес має змагальний характер, а тому на сторону покладається відповідний набір процесуальних обов`язків, в тому числі щодо надання необхідних доказів стосовно спірного питання, включно з власного ініціативою в процесі збирання цих доказів. Відповідно до вимог ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Вимогами ст. 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду). Якщо частина майна відчужувача перейшла до його спадкоємців, витрати на його поховання мають бути справедливо розподілені між ними та набувачем. Долученим до матеріалів справи договором дотримані вказані вимоги. Між тим відповідач після укладення договору залишила позивача на самоті, утримання не надає, з урахуванням чого просить договір розірвати, визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , а також скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS] загальною площею 38,3 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, надають йому допомогу побутового та медичного плану через відсутність відповідача. Долученою до матеріалів справи довідками головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України підтверджені обставини залишення відповідачем території України, що у свою чергу визначає доведеність позовних вимог в частині відсутності догляду за позивачем та виконання умов договору з боку відповідача. Відповідно до вимог ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. 2. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. З урахуванням неналежного виконання відповідачем умов договору суд задовольняє позовні вимоги у вказаній частині. Вимогами ст. 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором. Вказані обставини є такими, що зумовлюють задоволення позовних вимог. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, що зумовлює стягнення з відповідача сплаченого позивачем судового збору 768,4 грн. за квитанцією №СВ02448309/1 від 06 листопада 2019 року.

Outcome: approved