Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що 21 вересня 2002 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який 08 грудня 2004 року було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 256. Від шлюбу мають одну дитину - сина: [PERSON], [INFO], який на даний час ще не повнолітній. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач по справі ще задовго до дня розірвання шлюбу ухилявся від утримання дитини та сім'ї в цілому, а тому вона з даного приводу зверталася із заявою до суду, щоб йому присудили сплачувати аліменти на її користь на утримання сина, і суд виніс рішення згідно з виконавчим листом № 2/1018/1800/12 відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від всіх задів заробітку. Проте він злісно ухилявся від сплати аліментів, а тому вона була вимушена звертатися до Кагарлицької ДВС за захистом своїх прав,однак вони вплинути на нього, ніяк не змогли і він як не платив так і не платить до цього часу їй аліменти на утримання сина, що підтверджується довідкою розрахунок про заборгованість про сплату аліментів. Син, [PERSON] ще не досяг повноліття і до теперішнього часу вона піклується про здоров'я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттям сином освіти, готує його до самостійного життя та повністю його утримує одна. Натомість відповідач не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток сина, не переймається здобуттям сином освіти, та й у решті решт навіть не утримує його, не допомагає їй матеріально. Навіть аліменти не сплачує. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 150 (Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини) Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її ж) самостійного життя. Статтею 180 (Обов'язок батьків утримувати дитину) СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач навіть не бачиться із сином, не то, що спілкується чи допомагає матеріально. На сьогоднішній день він навіть не впізнає свого сина, оскільки не бачив його вже 9 років. Загалом відповідач ніколи навіть на відпочинок сина не повіз і не цікавився чи він в минулому їздив кудись відпочивати чи ні. Так у минулому році вона не змогла відвезти сина на відпочинок через відмову відповідача надати відповідну згоду на виїзд сина за кордон. Наведені нею факти можуть підтвердити сам син та сусіди, а також працівники сільської ради та висновок Обухівської районної державної адміністрації Київської області, як орган опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. Вона неодноразово зверталася до відповідача, щоб допоміг їй матеріально для утримання сина, на лікування чи на відпочинок для дитини, однак на нього ніщо не вплинуло. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в особі органу опіки та піклування Обухівської РДА Київської області в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник прокуратури у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Вислухавши позивача, Кагарлицького міжрайонного прокурора, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 21 вересня 2002 року сторонами було укладено шлюб, який 08 грудня 2004 року було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис № 256. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина: [PERSON], [INFO]. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. З акту обстеження житлово-побутових умов позивача вбачається, що для виховання та розвитку [PERSON] створені всі необхідні умови. Згідно педагогічної характеристика Козинської ЗОШ І - ІІІ ступенів на [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається у Козинській школі з першого класу. За час навчання проявив себе як учень з достатнім рівнем знань. Учбовий матеріал засвоює добре. Виявляє образне мислення. Вміє аналізувати та узагальнювати. Має добрий загальний розвиток. Грає у футбол, баскетбол. До виконання громадських доручень ставиться відповідально. Вихованням [PERSON] займається мама. Батько з родиною не живе. Хлопчик вважає своїм батьком другого чоловіка мами. Біологічний батько жодного разу не з'являвся у школі, зовсім не брав участі у вихованні сина. Відповідно до висновку Обухівська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] із сином [PERSON] не бачився останні вісім років, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина, не цікавиться його навчанням та успішністю, не відвідує батьківські збори, освітній процес не організовує та ним не опікується. Малолітній [PERSON] проживає зі своєю матір'ю - [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] займається вихованням та утриманням сина, створила йому комфортні та належні умови для її всебічного розвитку та виховання. На засіданні комісії в присутності матері заслуханий малолітній [PERSON], [INFO]. Він повідомив членам комісії, що свого батька не знає, ніколи його не бачив, батько йому не телефонує, а забезпечує всім необхідним його мама. Заслухавши думку матері дитини, малолітнього та дослідивши пакет документів, які подані до органу опіки та піклування заявницею комісією прийнято рішення - надати позитивний висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо його малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного та гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові та зрозумілості. Вона повинна зростати на утриманні й за відповідальністю батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за його освіту і навчання. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентує, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Аналогічну норму містять приписи ст. 150 СК України. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду має бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, також вказані обставини підтверджується позитивним висновком Обухівська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином на думку суду, наведені докази у своєї сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, та свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо дитини, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Враховуючи наведені обставини справи, суд доходить висновку про те, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкуються з нею, не цікавиться умовами її виховання та станом здоров'я, матеріально не допомагає, тому підлягає позбавленню батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO]. На підставі ст.ст. 164, 165, 166 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved