Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивач просить постановити рішення суду, яким визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач за вищезазначеною адресою фактично не проживає та не проживав, проживає в м. Москва Російської Федерації, прийняв громадянство іноземної держави, але його реєстрація створює незручності в оплаті за комунальні послуги та перешкоджає в оформленні та отриманні субсидії. У судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач по справі був другом її сина і на його прохання вона зареєструвала відповідача понад сім років тому, але він жодного дня в будинку, який належить їй та її синові на праві власності, не проживав, але комунальні послуги нараховуються на зареєстрованих осіб, що створює незручності в оплаті. ЇЇ чоловік [PERSON] помер. Крім того, з розмови з відповідачем їй стало відомо, що він проживає в м. Москва та прийняв громадянство Російської Федерації. Зняти його з реєстрації вона може лише за рішенням суду. Відповідач у судове засідання, будучи належним чином повідомленим, у відповідності до ст. 74 ЦПК України за місцем реєстрації, повторно в судове засідання не з'явився. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але не бажає з'являтися до суду, суд, заслухавши думку позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 січня 1994 року житловий будинок [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Іванівської сільської ради Великописарівського району Сумської області [PERSON], [INFO], зареєстрований по [ADDRESS] але фактично за вказаною адресою не проживав. Свідки [PERSON] та [PERSON] кожна окремо суду пояснили, що вони проживають по сусідству з [PERSON] та перебувають з нею у добросусідських відносинах, але про те, що в неї зареєстрований відповідач по справі довідались від неї, коли вона запросила їх свідчити в суді. Фактично в її господарстві крім неї та її сина ніхто не проживав та не проживає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивача по справі і він особисто попрохав її зареєструвати свого товариша, з яким працював в м. Москва, [PERSON] в її будинку. Близько семи років він значиться зареєстрованим, але жодного дня в будинку не проживав. У телефонній розмові він повідомив йому про судове засідання, але приїжджати він не бажає, проживає в м. Москва та отримав громадянство Російської Федерації. Мама, позивачка по справі, позбавлена можливості отримувати субсидію. Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них ( ст. 379 ЦК України). Відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ст. 3 слідує, що реєстрація місця проживання полягає у внесенні відомостей до паспортного документа і до реєстраційного обліку із зазначенням адреси житла особи. При зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці на фізичну особу покладається обов'язок письмово повідомити відповідний реєстраційний орган. Підставою для проведення реєстрації місця проживання є заява фізичної особи та згода власника (співвласників) житла або уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї. Місцем проживання визначається як таке, де фізична особа проживає понад шість місяців на рік (Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців ( ст. 71 ЖК України). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач після реєстрації місця проживання з дозволу власника будинку, позивача по справі, у 2007 році до будинку не вселився, з моменту реєстрації і до цього часу майже семи років фактично не проживав, тобто даний будинок не є його постійним місцем проживання і він не користується ним, а тому втратив право користування даним житловим приміщенням.

Outcome: approved