Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення не облікованої вартості електроенергії, внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією, в обґрунтування якого вказав, що 26.02.2013р. у відповідача при проведенні перевірки виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» та [PERSON] користування електричною енергією для населення, працівниками Красноармійського РЕМ було виявлено порушення вимог п.53 [PERSON] користування електричною енергією для населення, затв. постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357 (далі [PERSON]), яке виразилося в самовільному підключенні електропроводки до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схем обліку: накид дротів електричного навантаження на мережний ввід в обхід електролічильника, електрична енергія споживається, електролічильником не враховується, про що був складений акт № 183002 від 26.02.2013р. В результаті порушення правил споживання електроенергії позивачу були спричинені збитки на суму 5468,46 грн. У звязку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість не облікованої електроенергії, внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією та стягнути з відповідача на його користь сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 243,60 грн. Відповідач звернулася до ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» із зустрічним позовом про визнання неправомірними дій щодо демонтажу приладу обліку і припиненні електропостачання та зобовязання відновлення електроенергії в обґрунтування якого вказала, що вона зареєстрована у квартирі багатоквартирного будинку за адресою: вул.Мухамадєєва, 2/10, м.Димитров Донецької області та є побутовим споживачем електроенергії позивача. Приблизно на початку червня 2014р. відповідач у її відсутність демонтував лічильник електроенергії, який був встановлений на сходовій клітині та припинив електропостачання до квартири. Внаслідок цього вона та двоє її дітей залишилися без електропостачання та були змушені переїхати на тимчасове місце проживання до матері. Про причини демонтажу лічильника та припинення електропостачання до квартири, вона завчасно повідомлена не була. У Красноармійському РЕМ їй повідомили, що демонтаж приладу обліку провів електромонтер РЕМ [PERSON], а припинення електропостачання повязане з начебто наявною у неї заборгованістю за спожиту електроенергію. 23.06.2014р. позивач звернулася на адресу відповідача з письмовою заявою де просила повідомити їй розмір заборгованості з обґрунтуванням підстав її виникнення та надати копію акту (наряду) про відключення квартири. Листом від 26.06.2014р. за вих.№1231 відповідач повідомив позивачу, що за нею начебто рахується заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.09.2014р. по 01.11.2009р. у розмірі 2480,60 грн. Крім цього, з листа відповідача вбачається, що за позивачем рахується заборгованість за порушення [PERSON] у сумі 17321,74 грн. Жодного обґрунтування наявної заборгованості та копій документів відповідач не надав. Оскільки станом на 2014р. у позивача не збереглися квитанції за 2004-2009 рік (раніше працівники відповідача завжди запевняли її в тому, що квитанції треба зберігати 3 роки), 14.07.2014р. позивач звернулася до відповідача з повторною заявою, де просила зробити перерахунок наявної заборгованості з урахуванням строку позовної давності, повідомити причини демонтажу електролічильника, надати копії складених щодо неї актів про порушення [PERSON] та звернула увагу на те, що за наявними в неї квитанціями за період з 22.01.2014р. по 19.06.2014р. вона сплатила на користь позивача за 1285 кВт/ч кошти на суму 358,24 грн. У відповідь на заяву відповідач надіслав лист від 01.08.2014р. за вих.1434, який був повністю тотожним попередньому листу. Надалі, на протязі 2014-2015р.р. позивач неодноразово зверталася до Красноармійського РЕМ з проханням встановити лічильник, поновити електропостачання, укласти договори про реструктуризацію поточної заборгованості у випадку її наявності, але їй кожного разу відмовляли у цьому, вимагаючи від неї сплати різних штрафів, розмір яких кожного разу коливався від 17 до 30 тис. грн. При цьому, на її наполегливі прохання надати документи про демонтаж лічильника, відключення електропостачання, накладення на неї штрафів, розшифровку поточної заборгованості, працівники РЕМ кожного разу їй відмовляли. Як вбачається зі змісту листів відповідача від 16.06.2014р. та від 01.08.2014р., припинення електропостачання відбувалося відповідачем через начебто наявну у позивача заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.09.2004р. по 01.11.2009р. Аналіз п.п.1, 8, 9, 11, 14, 15 [PERSON] дозволяє зробити висновок про те, що наявність заборгованості за електричну енергію не є підставою для демонтажу приладу обліку електричної енергії. Демонтаж приладу обліку можливий лише у випадках виявлення зовнішнього пошкодження приладу обліку, зриву пломби або його несправності в роботі, для проведення відповідної експертизи. В свою чергу, за змістом п.17 [PERSON], у разі пошкодження, втрати або неправильної роботи приладу обліку з вини споживача він відшкодовує вартість перевірки, ремонту або встановлення нового приладу обліку. В інших випадках перевірка, ремонт або заміна пошкодженого чи втраченого приладу обліку здійснюється за рахунок енергопостачальника або організації, яка відповідає за збереження приладу обліку. Енергопостачальник повинен відновити облік електричної енергії протягом 3 місяців. Постачання електричної енергії без обліку понад 3 місяці забороняється. Таким чином, враховуючи те, що порушень в роботі приладу обліку встановлено не було (позивачу про такі факти невідомо), відповідач повинен відновити позивачу облік електричної енергії шляхом встановлення за власний рахунок раніше демонтованого ним приладу обліку електричної енергії. Вичерпний перелік підстав для відключення споживача наведений у п. 35 ПКЕЕН, зокрема, енергопостачальник має право відключити споживача у разі порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих [PERSON]. В свою чергу, за змістом п.27 [PERSON], у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережи. Жодних попереджень від відповідача про відключення електричної енергії позивач не отримувала. За таких обставин, відповідач не мав права проводити відключення електричної енергії. При цьому, звертає увагу на те, що дотримання енергопостачальником приписів п.27 [PERSON] щодо попереднього повідомлення споживача про відключення електричної енергії має істотне значення, оскільки надає можливість споживачу сплатити наявну заборгованість, спростувати факт її наявності або іншим чином врегулювати боргові зобовязання. Відповідач, вказуючи у своїх листах на начебто наявну у позивача заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 2004 по 2009р.р. до цього часу так і не звернувся до суду для стягнення цієї заборгованості в судовому порядку, що, як на їх погляд, свідчить про відсутність у відповідача обєктивних доказів на підтвердження її наявності. Враховуючи те, що відповідачем було порушено порядок припинення електропостачання та всупереч вимогам п.27 [PERSON] було відключено квартиру позивача без завчасного попередження, відповідач повинен за власний рахунок поновити електропостачання. Через відсутність у позивача квитанцій за спірний період вона не можу однозначно стверджувати про наявність чи відсутність заборгованості, а тому, у випадку наявності заборгованості, відповідач повинен у відповідності до п.27 [PERSON] надіслати їй попередження про відключення електричної енергії і лише у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання нею попередження чи не врегулювання зобовязання іншим чином припинити електропостачання. У звязку з цим просить визнати неправомірними дії позивача щодо: демонтажу приладу обліку електроенергії квартири за адресою: вул.Мухамадєєва, 2/10, м.Димитров Донецької області та припинення електропостачання (відключення електроенергії) до зазначеної вище квартири, а також зобовязати позивача відновити облік електроенергії відповідачу за адресою: вул.Мухамадєєва, 2/10, м.Димитров Донецької області шляхом встановлення за рахунок енергопостачальника раніше демонтованого приладу обліку електроенергії та за власний рахунок відновити постачання електроенергії відповідачу за вищевказаною адресою. Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги, щодо зустрічного позову заперечував та надав суду письмові заперечення на зустрічну позовну заяву, де вказав, що особистий рахунок № 29087050, на підставі якого споживач здійснює розрахунки з енергопостачальником за використану електроенергію по квартирі за адресою: вул.Мухамадєєва, 2/10, м.Димитров Донецької області, був відкритий на імя споживача [PERSON], тобто між позивачем та відповідачем виникли зобовязання. Оплата за спожиту електроенергію споживачем проводилася не в повному обсязі, часткова, не стабільна і несвоєчасна, таким чином утворилася заборгованість. У звязку з чим енергопостачальник прийняв рішення щодо припинення електроенергії до обєкту відповідача за вищенаведеною адресою. [PERSON] було припинено постачання електроенергії 27.08.2009р., про що свідчить наряд з відомостями абонентів, які підлягають відключенню від 27.08.2009р. На момент припинення постачання електроенергії заборгованість у споживача перед енергопостачальником за використану, але не сплачену електроенергію становила 2425,05 грн. за показниками електролічильника 4283. Вже 10.03.2010р. Димитровським міським судом Донецької області було винесено рішення за їх позовом до [PERSON] про стягнення боргу за спожиту електроенергію у розмірі 2425,05 грн., яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі. Тим більше, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження 28564716 від 08.09.2011р., державний виконавець Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області здійснює стягнення боргу у рамках Закону України «Про виконавче провадження». То ж, зазначене рішення Димитровського міського суду має суттєве преюдиціальне значення для вирішення даної справи. На сьогоднішній день відповідач не зверталася до позивача щодо сплати суми боргу за рішенням суду та стосовно відновлення енергопостачання до вказаної вище квартири. Після проведення відключення обєкту відповідача від електромережі енергопостачальника, [PERSON] не зверталася до останнього з питанням щодо відновлення енергопостачання, однак почала самовільно здійснювати підключення до електричної мережі позивача, чим неодноразово порушувала [PERSON] та Закон України «Про електроенергетику». Вже 17.01.2012р., 02.08.2012р., 26.02.2013р., 24.05.2013р. та 29.09.2014р. у відповідача за наведеною вище адресою працівниками позивача були проведені перевірки виконання вимог [PERSON] та Закону України «Про електроенергетику» та виявлені і зафіксовані в актах №№ 161741, 175671, 183002, 186197, 196215 відповідно, факти порушення споживачем [PERSON], а саме: «самовільне підключення електропроводки до електричної мережі, котра не є власністю енергопостачальника, з порушенням схем обліку: накид дротів навантаження на мережний ввід, засіб обліку встановлено на сходовій клітині, електроенергія споживається, електролічильником не враховується». Відповідно до [PERSON] визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем правил користування електроенергією», затв. постановою Націоніональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 562 від 04.05.2006р., відповідачу було визначено розмір заборгованості за без облікове користування електроенергією на загальну суму 18868,05 грн. Пунктом 53 [PERSON] передбачено, що у разі відмови споживача відшкодувати збитки, енергопостачальник передає справу до суду, що і було зроблено позивачем. У своєму зустрічному позові [PERSON] зазначає, що позивач їй припинив постачання електроенергії у червні 2014р. та демонтував засіб обліку електроенергії, чим порушив її права як споживача електроенергії. Позивач звертає увагу суду, що первинне відключення споживача від електричної мережі енергопостачальника було проведено 27.08.2009р., 19.06.2014р. було проведено зняття засобу обліку електроенергії на обєкті споживача у вже відключеного абоненту. Тобто, з моменту первинного відключення, а це з 27.08.2009р., представники енергопостачальника багато разів ліквідували самовільні підключення до електромережі, які утворювала [PERSON], чим постійно порушувала [PERSON] та Закон України «Про електроенергетику», тим більше періодично складали акти про порушення [PERSON]. Даний прилад обліку є власністю позивача, а тому він має право на розпорядження своїм власним майном на свій розсуд, тобто демонтування зазначеного засобу обліку електроенергії ніяким чином не порушило прав відповідача, оскільки його було відключено від електромережі набагато раніше. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що він не знає, чи були пошкодження на демонтованому приладу обліку. Він не може відповісти щодо не заповнення всіх граф в п.3 [PERSON] № 183002 від 26.02.2013р. Пункт 3.1 [PERSON], вимагає заповнення всіх граф в акті. Лічильник, який зняли у 2014р., поставили відповідачу у січні 2009р. Відключення було несанкціонованого підключення, тому вони не попереджали відповідача, лічильник зняли, тому що він їх власність. У відомостях на відключення немає показів приладу обліку, тому що не було конкретного завдання про це. Наряду на відключення на 27.08.2009р. немає. На теперішній час повідомлень відповідача про його відключення 27.08.2009р., надати не може. У базі підприємства вказано, що воно було. Це повідомлення було передано у головне підприємство у м.Горлівку. Позивач був відключений у порядку п.27 [PERSON], вони повинні були повідомити споживача, але зараз підтвердити цього не можуть. Він не може підтвердити, чи був дотриманий порядок відключення споживача у 2009р. Відповідач до судового засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову заперечує, а зустрічний позов просить задовольнити. Представник відповідача надав письмові заперечення проти позову, де вказав, що ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїх численних рішеннях у справах цієї категорії неодноразово звертав увагу на те, що необхідною умовою для нарахування обсягу та вартості електричної енергії, недоврахованої внаслідок порушення споживачем [PERSON], є дотримання енергопостачальником процедури, передбаченої п.53 [PERSON]. Наприклад, у справі №6-33915св11, № в ЄДРСР 20206846, ВССУ скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій в мотивувальній частині ухвали відзначив, що судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не встановлено дотримання обленерго порядку, передбаченого п.53 [PERSON]. У її випадку, позивач порушив процедуру, передбачену п.53 [PERSON], а саме: 1.Акт був складений у її відсутність (п.4.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006р. №562 (далі [PERSON]): акт про порушення складається у присутності споживача). Відповідно, дані про те, що вона начебто відмовилася від підпису в акті, не відповідають дійсності. Доказом того, що відповідач не була присутня під час складання акту про порушення, може бути лист голови ОСББ «Кристал» м.Димитрова [PERSON] вих.№167 від 23.09.2015р., яка отримувала копію акту від представників енергопостачальника, про що свідчить її підпис в акті (копія листа додається). 2.Комісія позивача розглянула акт про порушення [PERSON] у її відсутність, а про саме засідання комісії вона своєчасно повідомлена не була (п.53 [PERSON]: Споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів. Енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату. Акт про порушення цих [PERSON] не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії). Як свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, додана позивачем до позовної заяви, відповідач отримала повідомлення про дату та час засідання комісії з розгляду актів 21.03.2013р., тобто у строк, який є значно меншим ніж 20 календарних днів до дня засідання комісії (26.03.2013р.). За таких обставин, комісія

Outcome: partial