Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 23 квітня 2018 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] [PERSON] Ісмаіл Огли про стягнення заборгованості. Посилався на те, що 15 липня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] [PERSON] Ісмаіл Огли укладено договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 9579,94 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Вказував, що відповідач свої зобовязання не виконав, станом на 14 квітня 2018 року загальна заборгованість перед банком складає 40703,12 грн. В своїй позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] [PERSON] Ісмаіл Огли суму заборгованості за кредитним договором б/н від 15 липня 2014 року в розмірі 40703,12 грн. та понесені судові витрати. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 02 травня 2018 року позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] [PERSON] Ісмаіл Огли 24 травня 2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що з позовом погодитися не може, просить застосувати до спірних правовідносин наслідки пропуску позивачем строків позовної давності, у звязку з чим відмовити у задоволенні позову. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 15 липня 2014 року відповідач [PERSON] Ісмаіл Огли отримав кредит в розмірі 9579,94 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як встановлено судом, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. Судом встановлено, що [PERSON] Ісмаіл Огли свого обовязку належним чином не виконав, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернув. Зокрема, станом на 14 квітня 2018 року загальна заборгованість відповідача перед банком, розрахована за умовами укладеного між сторонами умовами кредитного договору, складає 40703,12 грн., з яких: 9579,94 грн. заборгованість за кредитом, 3,64 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 16093,98 грн. заборгованість за пенею та комісією, 15025,56 грн. сума штрафу. Такий розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] [PERSON] Ісмаіл Огли на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором в сумі 40703,12 грн., а позовні вимоги є повністю обґрунтованими та підлягають задоволенню. Клопотання відповідача щодо застосування судом наслідків спливу строків позовної давності є необґрунтованим з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обовязковим до його виконання. Згідно вимог чинного законодавства України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання (ст.ст.526, 527, 530 ЦК України). За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦКУ). Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст.259 ЦКУ). Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266\~ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Як встановлено судом, кредитні правовідносини між сторонами виникли в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Укладаючи 15 липня 2014 року договір відповідач ознайомився і погодився з Умовами кредитування, які були надані для ознайомлення в письмовій формі, своїм підписом підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку та висловив згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами (а.с. 6). Згідно з п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, з якими погодився відповідач, строк позовної давності відносно вимог Банку по поверненню кредиту, оплати відсотків за користування кредитом, винагород, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років (а.с.7-30). Отже, строк позовної даності по даному договору за угодою сторін установлено 50 років. Відповідно до вищевикладеного, твердження відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є необґрунтованим та не відповідає обставинам справи, а тому клопотання відповідача щодо застосування судом наслідків спливу строків позовної не підлягає задоволенню. Також з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 1762 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved