Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Даніель» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1078-04-КН від 10.08.2007, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в розмірі 135000,00 доларів США терміном до 09.08.2017 зі сплатою 13,5% річних. В подальшому до кредитного договору укладалися додаткові угоди. Зокрема додатковою угодою №1 від 21.12.2009 було збільшено розмір процентної ставки до 16,5%. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до якого останній несе солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобов'язань з погашення кредитної заборгованості. Позичальник не виконала належним чином взяті на себе зобов'язання по погашенню кредиту у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 29.01.2015 заборгованість по кредиту складає 55909,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 919752,15 грн., та включає в себе: суму кредиту у розмірі 51250,00 доларів США, що еквівалентно 813309,06 грн., суму нарахованих та несплачених відсотків у сумі 4659,20 доларів США, що еквівалентно 73938,94 грн., та суму неустойки у розмірі 32504,16 грн. Посилаючись на наведене, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 919752,15 грн. У судовому засіданні 09.04.2015 [PERSON], [PERSON] заявлено зустрічну позовну заяву до ПАТ «КБ «Даніель» про визнання недійсними договору кредиту та [PERSON] заявлено зустрічну позовну заяву до ПАТ «КБ «Даніель», третя особа: [PERSON], про визнання поруки припиненою, які судом прийнято до спільного розгляду. В обґрунтування своїх позовних вимог про визнання недійсними договору кредиту [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що 10.08.2007 між [PERSON] та ПАТ «КБ «Даніель» укладено договір кредиту, за яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 135000,00 доларів США. Виконання зобов'язань позичальника за договором кредиту забезпечено порукою з [PERSON] та іпотекою квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Позивачі вказують, що договір кредиту не відповідає вимогам закону, так як при його укладенні сторонами не досягнуто всіх істотних умов договору, зокрема в договорі не визначено сукупної вартості кредиту, не надано повної інформації про умови кредитування. До того ж договір містить дискримінаційні та несправедливі умови, що призвели до суттєвого дисбалансу інтересів сторін. За таких обставин, [PERSON] та [PERSON] просять суд визнати недійсним договір про іпотечний кредит № 1078-04-КН від 10.08.2007 з додатковими угодами, що укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Даніель»; в порядку застосування наслідків недійсності договору кредиту визнати недійсним договір іпотеки, що укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «Даніель», відповідно до якого в іпотеку банку передана квартира за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] про визнання поруки припиненою обґрунтовані тим, що 10.08.2007 між ним та банком укладено договір поруки, за умовами якого позивач поручився за виконання позичальником [PERSON] зобов'язань, які випливають з вищезгаданого договору кредиту. 15.07.2008 між банком та позичальником [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору кредиту, якою збільшено відсоткову ставку до 16,5%, чим було збільшено обсяг відповідальності поручителя без його згоди, що є підставою для припинення поруки. З цих підстав [PERSON] просить припинити поруку [PERSON] відповідно до договору поруки № 1017-04 від 10.08.2007 з ПАТ «КБ «Даніель». Представник ПАТ «КБ «Даніель» у судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, первісні позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В матеріалах справи містяться також заперечення ПАТ «КБ «Даніель», в яких представник банку просить відмовити у задоволенні зустрічних позовів (т.1, а.с. 58-64). [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, від їх представника до суду надійшла заява, в якій він просив проводити розгляд справи за їх відсутності по наявним у справі доказам з урахуванням позиції, що вони заперечують проти задоволення первісного позову та просять задовольнити зустрічні позовні вимоги (т.2, а.с. 51). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 10.08.2007 між ТОВ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 1078-04-КН, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 135000,00 доларів США терміном до 09.08.2017 зі сплатою 13,5% річних (т.1, а.с. 3-6). Згідно з п. 1.2. договору кредит надається на купівлю нерухомості, а саме 1/2 частини п'ятикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3.1.1. договору виконання позичальником зобов'язання за цим договором забезпечується порукою з [PERSON] та іпотекою п'ятикімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За приписами п. 4.1. договору погашення кредиту здійснюється позичальником щомісячно шляхом внеску готівкових грошових коштів рівними частками в сумі 1125,00 доларів США. Пунктом 5.1. договору передбачено, що при порушенні якого-небудь із зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, та/або комісії за управління кредитом, передбачених п.п. 1.1., 2.2.10, 4.1., 4.2, 4.3. цього договору позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. В подальшому до договору про іпотечний кредит від 10.08.2007 сторонами вносилися зміни шляхом укладення додаткових угод до нього. Так, додатковою угодою від 15.07.2008 сторони погодили збільшення розміру відсоткової ставки до 16,5% річних. Додатковою угодою № 3 від 24.05.2012 сторони дійшли згоди, зокрема про зміну розміру щомісячних платежів, а саме: починаючи з січня 2013 року погашення кредиту здійснюється шляхом внеску готівкових коштів рівними частинами у сумі 1286,00 доларів США, остаточне погашення залишку кредиту в сумі 1270,00 доларів США здійснити не пізніше 09.08.2017 включно. Договір про іпотечний кредит та додаткові угоди до нього укладені у письмовій формі та підписані сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредитних коштів на користь відповідача [PERSON] Відповідач [PERSON] допустила порушення строків повернення кредитних коштів та сплати процентів. За розрахунком позивача станом на 30.01.2015 заборгованість за договором про іпотечний кредит становить 55909,20 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ станом на 29.01.2015 становить 919752,15 грн., та включає в себе: суму кредиту у розмірі 51250,00 доларів США, що еквівалентно 813309,06 грн., суму нарахованих та несплачених відсотків у сумі 4659,20 доларів США, що еквівалентно 73938,94 грн., та суму неустойки у розмірі 32504,16 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.07.2016 за клопотанням представників відповідачів у справі призначена судова економічна експертиза, на вирішення якої поставлені запитання, чи відповідає розрахунок заборгованості позичальника [PERSON], виконаний банком, умовам договору про іпотечний кредит з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до нього; чи в повному обсязі враховані у розрахунку заборгованості суми коштів, перераховані позичальником в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами згідно з квитанціями, наданими відповідачем [PERSON]; та яка загальна сума грошових коштів була сплачена позичальником [PERSON] по договору про іпотечний кредит. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 25.01.2017 № 12901/16-45 розрахунок заборгованості позичальника [PERSON], виконаний ПАТ «КБ «Даніель» станом на 30.01.2015, не відповідає умовам договору про іпотечний кредит від 10.08.2007 №1078-04-КН з урахуванням змін, внесених додатковими угодами до нього, в частині заборгованості за нарахованою пенею за прострочення сплати основного боргу за кредитом та процентів. За результатами проведеного експертного дослідження розмір пені становить 25316,58 грн. У розрахунку заборгованості в повному обсязі враховані суми коштів, перераховані позичальником [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рахунок погашення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами згідно з квитанціями, наданими відповідачем [PERSON] Загальна сума грошових коштів, що була сплачена позичальником [PERSON] по договору про іпотечний кредит становить 165144,41 доларів США та 14145,64 грн. У відповідності до положень ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За приписами ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. У відповідності до положень ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинної на час укладення оспорюваного договору, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством. У договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною. До договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. За приписами ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Матеріалами справи підтверджено, що 10.08.2007 між банком та [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого позичальник отримала від банку в кредит грошові кошти у сумі 135000,00 доларів США. Оспорюваний договір іпотечного кредиту містить усі істотні умови, а саме: сторонами визначено розмір кредиту, ставку процентів за користування кредитними коштами, строк користування кредитом, мету кредитування, умови дострокового повернення кредитних коштів, тощо. Крім того, у додатку № 1 до договору, який підписано позичальником (т., а.с. 65), наведені розрахунки орієнтовної сукупної вартості кредиту та вартості послуг з оформлення договору про надання кредиту. Отже, сторони оспорюваного правочину дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору іпотечного кредитування. Посилання позивачів за зустрічним позовом на несправедливі та дискримінаційні по відношенню до позичальника умови договору не знайшло свого підтвердження матеріалами справи, оскільки законом України «Про захист прав споживачів» та Цивільним кодексом України передбачена можливість зміни відсоткової ставки. Крім цього, суд звертає увагу на ту обставину, що до січня 2014 року [PERSON] виконувала зобов'язання за кредитним договором. З огляду на викладене, відсутні підстави для визнання недійсним договору про іпотечний кредит № 1078-04-КН від 10.08.2007, а відтак і для застосування наслідків його недійсності. Щодо заявленого зустрічного позову [PERSON] про визнання поруки припиненою судом встановлено наступне. 10.08.2007 між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON] укладено договір поруки № 1017-04, згідно з умовами якого [PERSON] зобов'язався відповідати перед банком за виконання [PERSON] в повному обсязі зобов'язань, що випливають з договору про іпотечний кредит № 1078-04-КН від 10.08.2007, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів, передбачених кредитним договором (т. 1, а.с. 11-12). Згідно з п. 2.2. договору поруки у разі порушення боржником зобов'язання, передбаченого кредитним договором, боржник та поручитель несуть перед банком солідарну відповідальність. Додатковою угодою №1 від 21.12.2009 до договору поруки, укладеної між банком та [PERSON] сторони внесли зміни до договору поруки, зокрема погодили, що за період з 10.07.2008 по 20.12.2009 відсотки за користування кредитом сплачуються в розмірі 16,5% річних, а з 15.07.2008 по 09.08.2017 включно в розмірі 13,5%. Договір поруки та додаткова угода до нього укладені у письмовій формі та підписані сторонами. У відповідності до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодувань збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2008 між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит, за умовами якої сторони погодили збільшення розміру відсоткової ставки з 13,5% річних до 16,5% річних. Разом з тим, підписанням додаткової угоди №1 від 21.12.2009 до договору поруки поручитель [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з такими змінами розміру відсоткової ставки. Крім того, сторони погодили, що з 21.12.2009 по 09.08.2017 включно відсотки знову сплачуються у розмірі 13,5% річних. Отже, відсутні підстави для визнання поруки [PERSON] припиненою в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 559 ЦК України. Оцінюючи зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «Даніель» підлягають частковому задоволенню, з відповідачів на користь банку підлягає солідарному стягненню борг у розмірі 912564,58 грн., що включає в себе: заборгованість по кредиту у сумі 813309,06 грн., заборгованість по відсотках у розмірі 73938,94 грн. та пеню у сумі 25316,58 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договору кредиту та зустрічного позову [PERSON] про визнання поруки припинено суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по 1827,00 грн. з кожного. З викладеного,

Outcome: approved