Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» у серпні 2014 року звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 51351,89 грн. заборгованості за кредитним договором від 20.08.2007 року, посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору та не повернення коштів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України просили у задоволенні позову відмовити, у зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Пояснили, що тіло кредиту в розмірі 4,87 Євро при здійсненні розрахунку заборгованості винесено банком на прострочку частинами в період з 29.09.2009 року по 31.10.2010 року, при цьому останній платіж позичальником за процентами було здійснено 21.08.2009 року в сумі 130 Євро, таким чином строк позовної давності щодо стягнення тіла кредиту сплив 31.10.2013 року. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. 20.08.2007 року між ЗАТ «Комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування, згідно якого банк встановив відповідачеві кредитний ліміт на загальну суму 1000,00 Євро на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,7% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом (а.с. 8). Також, [PERSON] надав згоду, що у разі порушення ним термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк змушений буде звернутися до суду, він зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову, що підтверджується заявою позичальника. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.11.2016 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 05.11.2014 року, у зв»язку із тим, що заявлене відповідачем в порядку ст. 267 ЦК України клопотання про застосування строків позовної давності має суттєве значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що термін дії кредитної картки [NUMBER], виданої [PERSON] встановлений до серпня 2009 року, що підтверджується довідкою ПАТ «КБ «Приватбанк» (а.с. 74, зворот). Як вбачається з розрахунку, наданого до позовної заяви, остання проплата за кредитом була здійснена в серпні 2009 р. в сумі 130 Євро (а.с. 6). Після цього кошти на картковий рахунок не поступали. Як зазначено в довідці ПАТ «КБ «Приватбанк» термін дії картки був встановлений до серпня 2009 року (а.с. 74, зворот). А тому сам факт занесення тіла кредиту до «сальдо простроченої заборгованості за кредитом» 01.11.2010 року підтверджує, що картка припинила свою дію з 2009 року і проплат не відбувалось. Станом на серпень 2009 року заборгованість по тілу кредиту складала 931,90 Євро. З цієї дати у банку виникло право вимоги до відповідача. Після закінчення строку дії картки банк звернувся до суду лише через п»ять років - в серпні 2014 р. Перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Така правова позиція підтверджується відповідно до судової практики Верховного Суду України (постанова 22.10.2014 р. №6-127цс14, яка є обов'язковою для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Отже, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, на підставі ст. 267 ЦК України суд відмовляє у задоволенні позову. Крім того, відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Outcome: dismissed