Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

позивач ПАТ по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (далі - ПАТ «Львівгаз») звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідачів 579,75 грн. основного боргу, та 114,7 грн. судового збору. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що ПАТ «Львівгаз» здійснювало газопостачання до будинку [ADDRESS]. Згідно довідки з ЛКП «Снопківське» відповідачі зареєстровані та проживають за вказаною адресою. Правовідносини між сторонами регулюються Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими Постановою КМУ від 09 грудня 1999 року № 2246 (далі - Правила), якими передбачено права та обов'язки сторін. ПАТ «Львівгаз» зобов'язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до квартири споживача, а споживач несе обов'язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природного газу. ПАТ «Львівгаз» виконало свої зобов'язання та надало відповідачам послуги, однак відповідачі не виконують взятих на себе зобов'язань та не оплатили повністю вартість спожитого газу. Заборгованість відповідачів станом на 22 серпня 2013 року становить 579,75 грн., яку позивач просить стягнути. В судовому засіданні 21 січня 2014 року представником позивача було подано доповнення до позовної заяви, в якому останній вказує, що при постійних (планових) господарських відносинах діючими нормативними документами не передбачено ведення обліку заборгованості у розмірі окремих періодів, а суми, які надходять в оплату наданих послуг (відвантажених товарів, виконаних робіт), враховуються у зменшення загальної суми заборгованості сторін. Кошти, які сплачуються споживачем без чіткого зазначення призначення платежу, в першу чергу спрямовуються на погашення боргу, який виник раніше. Просить стягнути з відповідачів 579,85 грн. основного боргу та 114,70 грн. судових витрат. В судовому засіданні представник позивача Собечко Г.І. позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні до викладених у доповненій позовній заяві та просила таку задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав спростування позовної заяви, в якому вказує, що між сторонами відсутні договірні відносини, [PERSON] починаючи з січня 2011 року по даний час оплачує кошти за весь фактично спожитий газ по квитанціях з розрахункової книжки, виданої ПАТ «Львівгаз» в Ощадному банку України. Вказує, що кошти, сплачені відповідачами повністю співпадають з сумами, прийнятими та зарахованими позивачем за спожиті об'єми газу протягом 2011-2013 років, відповідно до розрахунків, поданих сторонами. Однак, розбіжності становлять щомісячні показники лічильника, встановленого в квартирі відповідачів на початковий та кінцевий періоди. Вважає, що позивачем не надано доказів з приводу виникнення у відповідачів заборгованості станом на 22 серпня 2013 року у сумі 579,75 грн. Крім цього, просить суд застосувати наслідки пропущення строку позовної давності для звернення до суду , покликаючись на те, що позивач обґрунтовує свої вимоги документами за період з 2002 по 2014 роки, тобто за 12 років. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою ЛКП «Снопківське» №4024 від 30 серпня 2013 року та є власниками вказаної квартири (а.с.6). Згідно із ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, ВАТ «Львівгаз» зобов'язаний надавати споживачам послуги з газопостачання до їхньої квартири, а споживачі несуть обов'язок по своєчасній оплаті спожитого природного газу. Судом встановлено, що позивачем відповідачам надавались послуги, вони від них не відмовлялися та використовували для власних потреб, що свідчить про факт укладення усного договору про надання послуг. При цьому суд також враховує те, що відповідачами не представлено доказів ненадання або неналежного надання послуг позивачем, не подано до суду доказів, що протягом даного строку вони не користувались наданими їм послугами. З клопотанням про припинення надання даних послуг до позивача не звертались. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем надано розрахунок заборгованості відповідачів, викладений у формі відомості про нарахування оплати за 2011-2013 роки, однак, з такого не вбачається заявлена сума боргу у розмірі 579,85 грн. (а.с.5). Відповідно до ч.2 п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 1999 року № 2246, зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим. Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Суд приймає до уваги твердження представника відповідача про відсутність боргу у відповідачів з огляду на надані платіжні квитанції за період з 2011-2013 років, оскільки такі підтверджуються відомостями, які у них зазначені, а саме показниками лічильника станом на початок та кінець місяця, різницю у таких та суму, сплачену за користування певною кількістю газу (а.с.18-27). Таким чином, вказані документи підтверджують відсутність заборгованості у відповідачів, оскільки такі сплачували за спожитий газ. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відсутні докази існування заборгованості відповідачів за спожитий газ, позивачем не надано суду розрахунку заборгованості на суму 579,85 грн., тому позовні вимоги є безпідставні, а у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed