Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 97214 - СRED від 29.10.2007 р. у загальному розмірі 73531, грн., з якої: 69792,26 грн. різниця між поточною заборгованістю та раніше стягнутою судом заборгованістю, штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 3489,61 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2013 р. з відповідачів солідарно на користь позивача стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором у сумі 124310,58 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 36514,38 грн., заборгованість по сплаті процентів - 81638,55 грн., а також штрафи 250 грн. і 5907,65 грн. Оскільки відповідачі свої зобов'язання за договором не виконали, стягнуту рішенням суду заборгованість не погасили, договірні відносини між сторонами не припинилися, кредитний договір продовжує діяти, тому позичальник, у відповідності до умов договору, зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Проте, [PERSON] як позичальник, і [PERSON], як поручитель, умови договору не виконують, мають заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, завчасно, причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляду справи за її відсутності не надали. Суд ухвалив справу розглянути заочно, відповідно до ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 29.10.2007 р. між ПриватБанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 97214-CRED, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 48000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних строком повернення до 20.10.2009 р. Кредитний договір був забезпечений порукою (договір поруки від 29.10.2007 р. № 97214_cred\\п), за якою поручитель [PERSON] взяла на себе зобов'язання перед банком нести солідарну майнову відповідальність за виконання [PERSON] у повному обсязі своїх зобов'язань за кредитним договором № 97214 - СRED від 29.10.2007 р. 18 січня 2013 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, яке набрало законної сили 29.01.2013 р., солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 29.10.2007 р. у розмірі 124310,58 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 36514,38 грн., заборгованість по сплаті процентів - 81638,55 грн., а також штрафи 250 грн. і 5907,65 грн. Рішення суду набрало законної сили 29.01.2013 р. Рішення суду боржниками до теперішнього часу не виконане, заборгованість не погашена. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Умовами кредитного договору, зокрема пунктом 6.1 кредитного договору № 97214 - СRED передбачено, що кредитний договір набирає чинності з моменту підписання договору обома сторонами та діє у обсязі перерахованих коштів до повного виконання обома сторонами зобов'язань за даним договором. Пунктом 10 договору поруки від 29.10.2007 р. № 97214_cred\\п передбачено, що договір поруки вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Тобто, позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. З урахуванням вищевикладеного слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано позичальником та/або поручителем, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору і договору поруки, а тому, позивач має право на нарахування процентів за користування кредитними коштами до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. по справі 6-1206цс15. Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 30,00 % річних. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Розрахунок нарахованих відсотків здійснюється з моменту зарахування коштів на картковий рахунок у розмірі суми, що передбачена п.1.3 договору, до дати погашення кредиту згідно графіку і п.п. 2.4.1, 3.3, 3.4 даного договору, і з урахуванням встановлених умов договору щодо черговості зарахування сум у разі їх недостатності для повного покриття нарахованих платежів (за такими умовами кредитор має право на першочергове задоволення своїх вимог в частині нарахованих строкових і прострочених відсотків, інших прострочених платежів, і в останню чергу - основної заборгованості по тілу кредиту). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Як убачається з розрахунку заборгованості станом на 03.12.2015 р. заборгованість відповідача за кредитним договором становить 69792,26 грн., яка розрахована як різниця між поточною заборгованістю за відсотками за користування кредитом і заборгованістю, вимоги про стягнення якої раніше задоволені судовим рішенням. Стосовно відповідальності поручителя, то суд виходить з того, що підписуючи договір поруки, відповідач [PERSON] взяла на себе відповідальність і солідарні з боржником зобов'язання перед кредитором, а тому відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, за невиконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник, як в частині виконання зобов'язання по сплаті відсотків, так і в частині сплати неустойки за порушення умов договору і допущені позичальником прострочення в платежах. Поручитель не довів наявності і нього підстав для звільнення від зобов'язань, взятих на себе за договором поруки. 10.12.2015 р. банк направив позичальнику [PERSON] і поручителю [PERSON] вимогу про погашення суми заборгованості за кредитним договором № 97214 - СRED від 29.10.2007 р., до теперішнього часу вимогу банку боржники не виконали, заборгованість не погасили. Позивач має право вимагати, виконання умов договору, зокрема повернення відсотків за користування кредитом на умовах договору. Відповідачі не оспорили розрахунок заборгованості за відсотками, не подали доказів на його спростування повне або часткове, і оскільки даний розрахунок не оспорюються відповідачами, то він судом приймається як достовірний. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів відсотків за користування кредитними коштами є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Пунктом 5.10 кредитного договору передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим умовами даного договору більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмір 250грн. плюс 5% від ціни позову. Згідно ч.1 ст..611 ЦК - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК - неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобов'язаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобов'язань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Таким чином, умовами договору, укладеного між сторонами, та чинним законодавством, передбачено неустойку за прострочення у виконанні грошових зобов'язань, а саме нарахування штрафу. Оскільки зобов'язання за кредитним договором ні позичальником, ні поручителем не виконано, суд вважає, що в даному випадку позивач мав право нарахувати пеню з позичальника, який прострочив виконання грошових зобов'язань перед кредитором, та з поручителя, як солідарного боржника. Як вбачається з розрахунку заборгованості, за прострочення виконання зобов'язань за кредитними договором у відповідності до п.5.10 кредитного договору, банком нараховано штраф (фіксована частина) 250 грн. і штраф (процента складова) 3489,61 грн. Відповідачі не представили суду наявності у них підстав для звільнення від сплати штрафу, тому сам факт невиконання боржниками рішення суду від 18.01.2013р. про задоволення вимог позивача за кредитним договором № 97214 - СRED від 29.10.2007 р. протягом тривалого часу, вважається достатнім доказом того, що вони свої грошові зобов'язання перед позивачем протягом тривалого часу не виконують, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке ними не виконане, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє позивача права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 р. по справі 6-1206цс15, згідно якої наявність невиконаного судового рішення у справі про стягнення заборгованості за договором кредиту, в тому числі заборгованості по кредиту, по процентам і неустойки, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності, яка у них існує до повного виконання зобов'язань за договором, тобто до повного погашення кредиту і відповідно інших платежів за даним договором. І такі зобов'язання тривають на умовах договору. Таким чином, позовні вимоги до відповідачів підлягають задоволенню і стягненню з них на користь позивача підлягає вся сума заборгованості, що виникла у них за даним договором кредиту після судового рішення (тобто за виключенням тої суми, яка була нарахована і стягнута у наведеному вище судовому рішенні.). Стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача кредитора підлягає заборгованість, що виникла на виконання даного кредитного договору і яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом 69792,26 грн., а також штраф 3739,61 грн. Також стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved