Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивач просить визначити частку, належну померлому [PERSON] на праві спільної сумісної власності в розмірі ? земельної ділянки площею 1000 кв.м. у [ADDRESS] кадастровий №6810100000.16.007.0009 та розташованої на ній будівлі; включити це майно до складу спадщини [PERSON]. Позовні вимоги мотивує тим, що за [PERSON], який помер [INFO], числиться заборгованість в сумі 28468,75 дол. США за договором від 10.12.2007 р. №01/213-2007 на відкриття кредитної лінії. Ці зобов'язання були забезпечені іпотекою зазначеної земельної ділянки, належної [PERSON]. Заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] подав його син - [PERSON], однак, до складу спадкового майна не увійшла зазначена земельна ділянка із побудованим на ній будинком. Оскільки земельна ділянка була набута [PERSON] під час шлюбу із [PERSON], ця ділянка, а також збудований на ній об'єкт є спільною сумісною власністю подружжя. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з аналогічних мотивів. Відповідач та треті особи в судові засідання не з'являлись, хоча були належно повідомлені про час та місце розгляду справи за адресою реєстрації. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 10.12.2007 р. між право попередником позивача (банк) та [PERSON] (позичальник) був укладений договір на відкриття кредитної лінії №01/213-2007, згідно із яким банк відкриває позичальнику відкличну не відновлювальну кредитну лінію в розмірі 30000 дол. США строком на 120 календарних місяців з 10.12.2007 р. по 09.12.2017 р. включно під 13,5% річних за користування кредитними коштами з частковим погашенням згідно графіку: з січня 2013 р. по жовтень 2017 р. по 510 дол. США щомісячно протягом 5 календарних днів місяця, наступного за розрахунковим; 10.12.2017 р. - 420 дол. США (п. 1.1.). На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] по вказаному договору, 11.12.2007 р. між право попередником позивача (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець, майновий поручитель) був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №606. За цим договором в іпотеку було передано земельну ділянку площею 1000 кв.м. у [ADDRESS], кадастровий номер 6810100000.16.007.0009, який належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 03.10.2007 р., зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010774201411 (п. п. 1.1., 1.2.). У випадку здійснення на земельній ділянці будівництва, іпотекодавець протягом 10 робочих днів з моменту державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, зобов'язується передати їх в іпотеку банку (п. 1.6.). При цьому, [PERSON] частково сплачував належні платежі. У відповідності до розрахунку заборгованості, заборгованість становить 28468,75 дол. США, що еквівалентно 369441,53 грн. на дату подання позовної заяви. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 04.03.2013 р.. На дату смерті [PERSON] перебував у шлюбі із відповідачем, що підтверджується відміткою про реєстрацію шлюбу у паспорті [PERSON]. У відповідності до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 30.08.2013 р., після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу. З пояснень представника позивача вбачається, що відповідач [PERSON] спадщину не прийняла, заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] - [PERSON]. Позивач посилається на те, що на вказаній земельній ділянці збудований об'єкт нерухомості. Однак, жодних доказів цьому твердженню суду надано не було. Крім того, позивачем стверджено про те, що такий об'єкт нерухомості в іпотеку банку не передавався, як це передбачено п. 1.6. договору іпотеки. Не підтверджено жодним доказом також посилання позивача на те, що такий стверджуваний об'єкт нерухомості будувався за рахунок кредитних коштів. Окрім того, доказів належності стверджуваного об'єкта нерухомості відповідачу суду надано не було. Від пропозиції суду надати додаткові докази чи пояснення представник позивача відмовився у зв'язку з їх відсутністю, клопотань про витребування чи заяв про забезпечення доказів не подавав. Представник позивача посилається на те, що оскільки спірна земельна ділянка, згідно із державним актом, була набута у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.05.2006 р. №3992 під час шлюбу із [PERSON], вона є спільною сумісною власністю, однак, у відповідній частині не увійшла до складу спадкового майна після смерті [PERSON] Згідно із ч. 1 ст. 1218 ЦК України, ч. 1 ст. 1226 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Водночас, належних доказів належності спірної земельної ділянки до спільної сумісної власності суду не надано. Загальне правило щодо режиму майна, набутого одним із подружжя під час шлюбу, не спростовує можливості набуття такого майна і в особисту приватну власність одного із подружжя згідно із ст. 57 СК України. Тягар доведення належності спірного майна на праві спільної сумісної власності відповідача та спадкодавця лежить на позивачеві. Зі змісту державного акту вбачається, що [PERSON] вказана там єдиним власником земельної ділянки, доказів оспорювання [PERSON] за життя права приватної власності відповідача на цю земельну ділянку не надано. Згідно із ст. 1282 ЦК України, п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника лише за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 73 СК України, за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Згідно із ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу. Однак, доказів недостатності іншого майна спадкодавця для погашення суми заборгованості суду не надано, що є передумовою звернення позивача із позовом про виділ частки із спільного майна в натурі. Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві ще не видавалось, а відтак, звернення позивача із зазначеними вимогами до відповідача, який не подавав заяви про прийняття спадщини, є завчасним. Окрім того, згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України, способи захисту цивільного права повинні відповідати визначеним у цій статті, або іншим способам, визначеним у законі чи договорі. Позивач просить визначити частку спадкодавця у спільній власності, без врахування того, що із такими вимогами згідно із ст. 392 ЦК України може звернутись лише власник. Не передбачено законом також застосування такого способу захисту, як включення певного майна до спадкової маси. Натомість, ст. 366 ЦК України передбачає, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. Однак, таких вимог позивач не заявляв, не подавав доказів можливості виділу в натурі частки із стверджуваного спільного майна. Відтак, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed