Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 01 червня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] (до зміни прізвища Содомора) [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 24 липня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] (до зміни прізвища Содомора) Т.Я. шляхом підписання заяви укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримала в кредитні кошти в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказував, що відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, має заборгованість за кредитом станом на 18 квітня 2017 року в загальній сумі 15522,98 грн. В своїй позовній заяві, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 15522,98 грн. та судові витрати. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнавали частково, в межах заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Щодо стягнення сум пені та штрафів заперечували, посилаючись на їх завищений розмір. Суд, заслухавши пояснення та обґрунтування відповідача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «Приватбанк» договору від 24 липня 2007 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування. При цьому кредитні правовідносини виникли між сторонами в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не оспорювала виникнення між нею та позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» правовідносин з надання кредиту шляхом звернення її до банківської установи з відповідною заявою, що в силу норм ст. 634 ЦК України є договором приєднання. Також встановлено, що в порядку та на умовах, визначених договором, відповідачем грошові кошти повернути не були. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею\~ 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] \~ свого обовязку належним чином не виконувала, у встановлені договором строки грошові кошти не сплачувала, станом на 18 квітня 2017 року існує заборгованість в розмірі 15522,98 грн., з яких: 2025,76 грн. тіло кредиту, 5528,08 грн. нараховано відсотків, 6753,76 грн. пеня, 500 грн. та 715,38 грн. - штрафи. При цьому наданий до суду розрахунок позовних вимог здійснений\~\~\~\~ позивачем відповідно\~ до умов укладеного між сторонами договору. Встановивши дані обставини, враховуючи, що відповідач взятих на себе за договором обовязків належним чином не виконувала, має заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк»\~ про стягнення заборгованості є обґрунтованими. В той же час, згідно зі ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 3 ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Тобто нараховані позивачем відповідачу грошові кошти як плата за пропуск платежів (за прострочення виконання грошового зобов'язання) незважаючи на те, як іменована в поданій до суду заяві, фактично є пенею, яка застосовується як санкція за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В той же час розмір такої пені, розрахованої позивачем, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, тому суд вважає за можливе зменшити розмір такої неустойки та приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню сума за кредитним договором всього в розмірі 7653 грн. 84 грн., з яких: тіло кредиту розмірі 2025 грн. 76 коп., сума нарахованих відсотків в розмірі 5528 грн. 08 коп., 100 грн. пені. В решті в задоволенні позовних вимог слід відмовити, зменшивши розмір неустойки (штраф, пеня). Тому вимоги підлягають частковому задоволенню. Також з відповідача підлягає до стягнення 1600 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: partial