Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач, ПАТ «Дельта Банк», у травні 2014 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 002-03289-040608 від 04 червня 2006 року, яка склалася станом на 20 лютого 2014 року, у сумі 2356 гривень 37 копійок, судових витрат у сумі 243 гривень 60 копійок, а всього прохає стягнути грошових коштів на загальну суму 2599 гривень 97 копійок (а. с. 2-4). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі кредитного договору № 002-03289-040608 від 04 червня 2006 року, [PERSON] отримав кредит у сумі 4896 гривень строком на 10 місяців із сплатою процентів у розмірі 0,01 % річних, кінцевий термін повернення - 03 квітня 2009 року. Відповідач зобов'язувався погашати кредит, сплачувати відсотки за його користуванням і комісію у терміни та на умовах, передбачених угодою. Банк свої зобов'язання виконав, надавши [PERSON] кредит у сумі 4896 гривень. Однак відповідач своїх обов'язків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 20 лютого 2014 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 2356 гривень 37 копійок, яку прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 243 гривень 60 копійок. Представник позивача Лантух І.В. в судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити, пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач в силу вимог ст. 74 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 28, 30-32, 36-40). Відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановлювати заочне рішення). Представник позивача не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04 червня 2006 року банк та [PERSON] уклали кредитний договір № 002-03289-040608, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 4896 гривень строком на 10 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 20 лютого 2014 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 2356 гривень 37 копійок, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 2356,33 гривень, заборгованість за відсотками - 0,04 гривень (а.с. 16). Судовий збір становить 243 гривень 60 копійок (а.с.1). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позивальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Сторони уклали кредитний договір на суму 4896 гривень. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів та відсотків, нарахованих за час користування ними, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із позичальника і реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з позичальника за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved