Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 21.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконав і станом на 31.12.2016 року загальна сума заборгованості становить 27441,46 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 1206,49 грн.; заборгованість за відсотками 20763,55 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3688,49 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1282,93 грн., які просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» та витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. До суду подано заяву про підтримання позову та розгляд справи у їх відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. До суду подано заяву, відповідно до якої просить застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення пені. Врешті позов визнає та просить проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 21.11.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір про видачу кредитної картки з лімітом у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки (а.с.6-32). Правовідносини, що виникли між сторонами у справі, носять зобов'язальний характер. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, тобто належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено кредитною угодою. В порушення умов договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] належним чином умови кредитного договору не виконав, кредит не погашений та не сплачені відсотки за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання, і як передбачає п. 3. ч. 1 ст. 611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком порушення зобов'язання. З розрахунку суми боргу вбачається, що загальна заборгованість [PERSON] станом на 31.12.2016 року становить 27441,46 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 1206,49 грн.; заборгованість за відсотками 20763,55 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3688,49 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1282,93 грн. (а.с.4-5). Відповідальність за порушення зобов'язання передбачена пунктом 2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим даним договором більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісії. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується спеціальна позовна давність в один рік. Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] 27.01.2017 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним станом на 31.12.2016 року, заборгованість по пені та комісії становить 3688,49 грн. Останній платіж [PERSON] здійснено 12.06.2014 року на суму 11,51 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 24652 грн. 97 коп. заборгованості за кредитним договором від 21.11.2011 року, в тому числі: 1206,49 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 20763,55 грн. - заборгованість по відсотках; 900 грн. - заборгованість по пені та комісії за період з 27.01.2016 року по 27.01.2017 року; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 1282,93 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає до задоволення, тому судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved