Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач просить по уточнюючій позовній заяві стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину вартості спільного майна: автомобіля «RENAULT MASTER», 2003 року випуску, р/н [NUMBER], вартістю 139360 грн., автомобіля «Шкода-Октавія», 2008 року випуску, р/н [NUMBER] вартістю 314870 грн. та будівельних матеріалів, використаних на прибудову до житлового будинку по [ADDRESS], вартістю 155136 грн., що становить в загальній сумі 304683 грн., а також понесені судові витрати, мотивуючи тим, що за час їх з відповідачем спільного проживання, після розлучення, без реєстрації шлюбу, ними було придбано зазначені автомобілі, які не були включені до розподілу майна, який відбувся між ними, а були залишені у їх спільній власності по причині не погодження ними їх вартості та не подачі клопотання про призначення товарознавчої експертизи для визначення вартості автомобілів на час розгляду справи. Через деякий час після розгляду справи про розподіл майна в Овруцькому районному суді відповідач автомобілі продав без її згоди. Оскільки, вони є їх власниками в рівних долях, автомобілі вибули з її володіння позі її волею, то вона має право на стягнення половини їх вартості. Крім того, у власності відповідача знаходиться житловий будинок по [ADDRESS]. За час їх проживання в шлюбі вони добудували будинок. Одна з прибудов, розміром 5,94х5,33 побудована, коли вони проживали разом. Вона має право на половину вартості будівельних матеріалів, що вказано в ухвалі апеляційного суду Житомирської області від 17.03.2014.Відповідно вона має право на половину її вартості, яка згідно експертного висновку становить 155136 грн.. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечили. Вважають, що в частині стягнення половини вартості автомобілів справу слід закрити. Ухвалою Овруцького районного суду від 20.10.2015 в задоволенні клопотання представника відповідача щодо закриття провадження по даній справі з тих же підстав було відмовлено. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши в судовому засіданні докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебули у зареєстрованому шлюбі з 22.07.1995 року по 13.06.2005 року, а з 25.08.2005 року по 01.10.2011 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання ними, серед іншого майна, було придбано автомобіль «RENAULT MASTER», 2003 року виготовлення, р/н [NUMBER], власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] був відповідач, а також згідно рахунку -фактури №С-00002503 від 06.10.2008 [PERSON] придбав і автомобіль «Шкода-Октавія», 2008 року випуску, р/н [NUMBER]. Відповідач не заперечує, що вказані автомобілі придбані під час їх спільного проживання однією сім'єю, але з вартістю не погоджується. Між сторонами відбувся розподіл майна. Однак, вищезазначені автомобілі не були розділені, а залишилися у їх спільній власності, оскільки вартість їх не була погоджена, клопотання про призначення експертизи для визначення їх вартості не заявлялися. В ст. 63 СК України законодавець закріпив, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження спільним сумісним майном, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2 ст.68 СК України розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України Вказані положення Сімейного кодексу України кореспондують з ч. 2 ст. 369 ЦК України. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого із подружжя має бути подана письмово, що передбачено ч. 3 ст. 65 СК України. Відповідач - [PERSON] 14.01.2014, без згоди позивача, уклав договір купівлі-продажу автомобіля «RENAULT MASTER», 2003 року виготовлення, р/н [NUMBER], внаслідок чого автомобіль було перереєстровано за довідкою - рахунком за [PERSON], а 15.08.2015 без згоди позивача автомобіль «Шкода-Октавія», 2008 року випуску, р/н [NUMBER] був також перереєстрований на нового власника. Вказані обставини підтверджуються копіями: рішення Овруцького районного суду від 24.01.2013 по справі №617/15732/12, від 28.04.2015 по справі №286/1593/14-ц (а.с.5-7), рішення Овруцького районного суду від 13.01.2014 року по справі №617/9380/12 та рішення апеляційного суду Житомирської області від 17.03.2014 року за наслідками його перегляду (а.с. 8-11), довідкою територіального сервісного центру №1843 від 06.09.2017 №654 (а.с.262). Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи , у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином є встановленим і не заперечується відповідачем - [PERSON] факт належності спірних автомобілів йому та позивачеві як спільного майна подружжя і факт їх відчуження без згоди позивача. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.24 Постанови №11 від 21.12.07 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховуються при поділі (п.30 постанови Пленуму). В даному випадку відчуження автомобілів проводилося без згоди позивача, а тому право останньої підлягає захисту шляхом стягнення на її користь грошової компенсації за 1/2 частину спірного рухомого майна. Відповідно до п.22 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду Укаїни поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У зв'язку із перебуванням спірного майна у третьої особи його огляд та оцінка були неможливими, а тому позивачем було заявлено клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи. Згідно висновку експерта №11/42 від 19.05.2017 (а.с.239-245) середня ринкова вартість автомобіля «RENAULT MASTER», 2003 року випуску, р/н [NUMBER], на дату проведення оцінки - 19.05.2017, тобто на час розгляду справи в суді, становить 139360 грн., а автомобіля «Шкода-Октавія», 2008 року випуску, р/н [NUMBER], - 314870 грн.. Сторона відповідача заперечує зазначену вартість, посилаюсь на акт експертної оцінки №000259 від 14.01.2014 (а.с.263), довідку - рахунок від 14.01.2014 (а.с. 19), згідно яких дійсна вартість автомобіля «RENAULT MASTER», 2003 року випуску, р/н [NUMBER], на дату відчуження становила 31610 грн.. Однак, оскільки вказана оцінка проведена не на час розгляду справи, вона не може бути покладена в основу рішення. Будь-якими іншими належними доказами висновок за наслідками авто товарознавчої експертизи стороною відповідача не спростований. За наведених обставин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобілів: «RENAULT MASTER», 2003 року випуску, р/н [NUMBER] та «Шкода-Октавія», 2008 року випуску, р/н [NUMBER] в сумі 227115 грн. 00 коп. ((139360 грн. + 314870 грн.):2=227115 грн.). Вирішуючи питання стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частини вартості спільного майна, а саме: будівельних матеріалів, використаних на прибудову до житлового будинку по [ADDRESS] вартістю 155136 грн., суд звертає увагу на наступне. В п.п.22, 23, 24 Постанови №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням подружжя, а при не досягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4 ст. 65 СК України). Нормами, закріпленими в ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно висновку №685/08.16 судової будівельно-технічної експертизи від 20.08.2016, яку було проведено за клопотанням позивача (а.с.152-184), дійсна ринкова вартість будівельних матеріалів, використаних на будівництво прибудови розміром 5,94х5,33 до житлового будинку по [ADDRESS] на даний час складає 155136 грн.. Перелік будівельних матеріалів наведено в відомості ресурсів до локального кошторису №2-1-1 (форма №1а) в додатках до висновку. Відповідачем заперечується факт придбання вказаних будівельних матеріалів під час спільного проживання з позивачем, посилаючись на те, що ряд робіт було проведено після припинення спільного проживання, тобто після 01.10.2011. Значна частина будівельних матеріалів була отримана від демонтажу частини будинку, значна ж частина придбана попередніми власниками та зберігалася на подвір'ї. Крім того, вважає, що експертиза є необ'єктивною, так як проведена на підставі припущень, без проведення дослідження об'єкта експертизи. Лист судового експерта №685/11 від 02.11.2017 свідчить, що дійсно клопотання відповідача про перенесення дослідження об'єкту на іншу дату не було задоволено і здійснювалося за відсутності доступу до нього методом зіставлення результатів зовнішнього візуального огляду в доступних межах (була застосована електронна рулетка) конструктивних елементів прибудови до житлового будинку з якісними характеристиками конструктивних елементів, визначеними відповідними нормативними документами. Склад будівельних матеріалів, будівельних робіт був прийнятий зі слів позивача. Водночас, відповідачем надано ряд первинних документів (накладних, товарних чеків, рахунок -фактури) (а.с. 264-275), які підтверджують придбання ним значної кількості будівельних матеріалів після 01.10.2011, тобто після припинення спільного проживання з позивачем. За таких обставин, суд не може покласти зазначений висновок судової будівельно-технічної експертизи від 20.08.2016 в основу рішення по справі, та відповідно приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній частині. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1326 грн. в доход держави. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на її користь судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1326 грн. х 74,54%)=988 грн. 44 коп.. Судові витрати понесені на оплату вартості експертиз не підлягають відшкодуванню позивачеві з огляду на недоведеність їх розміру.

Outcome: partial