Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 14.05.2008 року позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований відділом ДРАЦС по м. Золотоноші Золотоніського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області. Від вказаного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] 08.12.2015 року рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] фактично проживає із позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач надання матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, добровільно про сплату аліментів сторонам домовитись не вдалось, а тому позивач змушена звернутись до суду з вимогами задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти. Позивач в судове засідання не зявилася, однак в позовній заяві просила суд здійснювати розгляд справи за її відсутності та за участю її представника. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявився, однак надав до суду телефонограму, згідно якої просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач у судове засідання не зявився, однак звернувся до суду із заявою згідно якої розгляд справи просив провести за його відсутності, позовні вимоги визнав частково та просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки він вже має зобовязання по сплаті аліментів на іншу дитину від іншого шлюбу. Третя особа по справі на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання жодного разу не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомляла, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталася хоча належдним чином повідомлялася про час та місце розгляду справу у порядку визначеному чинним законодавством. Враховуючи неодноразові неявки [PERSON] до суду, та з метою забезпечення дотримання принципів розумності та своєчасності розгляду і вирішення справи, суд розглядає справу за відсутності третьої особи, оскільки матеріали справи дають можливість для повного зясування всіх обставин справи та винесення законного та обґрунтованого рішення. Суд, вивчивши позовну заяву позивачки, матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Згідно ухвали Золотоніського міськрайонного суду від 25.07.2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл спільного сумісного майна подружжя розєднано у самостійні провадження. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України віл 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 вищезазначеної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Отже, кожній дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, що зобов`язані забезпечувати обоє батьків. Як вбачається із свідоцтва про народження (серії І-СР №214721 від 08.07.2015 року) батьками [PERSON], яка народилася 04.06.2009 року, зазначені [PERSON] та [PERSON]. Таким чином суд вважає доведеним, що відповідач є батьком [PERSON], а тому, згідно вимог чинного законодавства та міжнародних правових актів на нього покладається обовязок щодо належного її утримання та матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст.182 СК України (в редакції чинній станом на дату подання позову), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є працездатним та матеріально забезпеченим, а тому може і зобовязаний надавати допомогу на утримання дітей, так як доказів про своє скрутне матеріальне становище суду не надав. Однак при вирішенні вказаної справи суд враховує, що згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду від 13.04.2016 року із відповідача по справі [PERSON] вже стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання іншої дитини від іншого шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд вважає, що аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд вважає, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, має бути співмірним із встановленим розміром прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обов'язком обох батьків утримувати своїх дітей. Так визначений позивачкою розмір аліментів у вигляді 1500 грн. на кожну дитину - належить зменшити, враховуючи, що на час розгляду справи судом розмір прожиткового мінімуму для дітей вікoм від 6 до 18 років відповідно до Закону України\~Про Державний бюджет України на 2017 рік\~ становить 1777 грн., які в рівних частках мають надавати на утримання дітей обоє батьків. Враховуючи, що на утриманні позивачки перебувають двоє дітей, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача у розмірі 1000 грн. на кожну дитину, що на думку суду буде достатнім та справедливим. На підставі\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів за минулий час, але не більше як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 191 СК України (в редакції чинній станом на дату подання позову) аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи вище зазначене та беручи до уваги, що позивач не надала суду доказів, що вона вживала заходів щодо стягнення з відповідача аліментів та не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача аліментів за минулий період відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір від яких при подачі заяви був звільнений позивач. На підставі зазначеного та

Outcome: partial