Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що мати дитини позбавлена батьківських прав у 2012 р. у судовому порядку. З 2015 р. сім`я перебуває під соціальним супроводом, проте батько усіляко цьому перешкоджав. Ситуації у цій сім`ї неодноразово була предметом увагу комісії з питань захисту прав дитини, батько не реагував на зауваження та рекомендації членів комісії та поводив себе агресивно. У 2018 р. дитина звернулася до міського центру соціальних служб з приводу завдання їй батьком тілесних ушкоджень, після чого було зареєстроване кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, а дитину тимчасово влаштовано до притулку. Вказала, що батько не дбає про дитину, не оплачує вартість комунальних послуг, а дитина категорично заперечує повернення до нього та не хоче з ним спілкуватися. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов заперечив. У подальшому, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 17.02.2020, 10.04.2020, 25.05.2020, 20.07.2020 р. не з`явився, відзиву не подавав. Вислухавши учасників справи, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Мати дитини позбавлена батьківських прав на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18.10.2012 р. (а.с. 12, 20). 24.09.2015 р. виконавчий комітет Червоноградської міської ради вирішив скерувати під соціальний супровід Червоноградському МЦ СССДМС [PERSON] як сім`ю, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с. 9). 21.04.2016 р. відповідач відмовився від соціального супроводу та будь-якої співпраці та контакту із соціальною службою (а.с. 13). Відповідач та малолітня [PERSON] мешкають за адресою [ADDRESS] , власником якої є остання, однак у даному житлі не зареєстрована (а.с. 21). Станом на 01.06.2018 р. заборгованість за комунальні послуги складала близько 63700 грн., у квартирі за борги відключені газ та світло (а.с. 23, 26). [INFO] малолітня [PERSON] та її хрещена мати [PERSON] зверталися до Червоноградської ЦМЛ та Червоноградського МЦ СССДМС з повідомленням про жорстоке поводження зі сторони батька по відношенню до дитини та спричинення їй тілесних ушкоджень (а.с. 8, 22, 32-36). За даним фактом 04.06.2018 р. Червоноградським ВП ГУ НП у Львівській області зареєстроване кримінальне провадження № 12018140150000925 за ч. 1 ст. 125 КК України, яке станом на 24.12.2019 р. перебуває у провадженні СУ ГУ НП у Львівській області (а.с. 16). Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 97 від 01.08.2018 р. вирішено направити малолітню [PERSON] у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» м [ADDRESS] , як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах (а.с. 6). Малолітня [PERSON] навчається у Великомостівському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів (а.с. 31). Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 25.10.2018 р. № 197 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] (а.с. 11). 25.11.2019 р. рішення Червоноградського міського суду Львівської області у справі № 459/2842/19 за позовом [PERSON] до органу опіки і піклування Виконавчого комітету Червоноградської міської ради, третя особа - Благодійна організація Благодійний Фонд «соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» про повернення дитини до батька позов задоволено та вирішено повернути [PERSON] дочку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у Благодійній організації Благодійний Фонд «соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки». Рішення допущено до негайного виконання. 27.12.2019 р. рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 245 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» вирішено відібрати малолітню [PERSON] від батька та направити її у соціально-реабілітаційний центр опіки дітей «Дитячі стежинки» м. [ADDRESS] , як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Як видно з висновку судово-психіатричної експертизи № 18 від 20.01.2020 р., ступінь навіювання [PERSON] у межах норми, вираженої схильності до фантазування не виявляє; немає підстав уважати, що [PERSON] дає показання під впливом інших осіб; психологічний стан [PERSON] може відповідати стану особи, щодо якої були скоєні насильницькі дії та відповідають стану особи після насильницький подій. 28.02.2020 р. постановою Червоноградського міського суду Львівської області у справі № 459/88/20 відповідача визнано винним у вчиненні проступку за ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром 850,00 грн., тому що останній ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки 27.12.2019 року близько 07:00 год. відправив свою дочку [PERSON] , [INFO] , без супроводу у село Бариш Бугацького району Тернопільської області. Як видно з листа Червоноградського МЦ СССДМС від 30.03.2020 р., під час візиту у сім`ю відповідача за адресами [ADDRESS] , 21.01.2020, 23.01.2020, 28.01.2020, 20.02.2020 рр. останній відмовив у доступі до житла директору та психологу центру. У період з 28.12.2019 р. по 30.03.2020 р. відповідач один раз прибув, без попередження, 29.12.2019 р. до центру соціальної реабілітації доньки, де вів себе агресивно, внаслідок чого адміністрацією викликався наряд поліції. Дитина відмовилася від спілкування з батьком. 24.06.2020 р. Львівський апеляційний суд виніс постанову, якою апеляційну скаргу виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області задовольнив, а рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.11.2019 р. скасував та ухвалив нову постанову, якою відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог. Свідок [PERSON] суду пояснив, що працює на посаді директора Червоноградського МЦ СССДМС. Вказав, що з 2015 р. сім`я відповідача перебувала на обліку. У 2015-2016 рр. дитина була у школі-інтернаті за заявою батька. Останній не йшов на контакт з працівниками центру. У 2018 р. до них звернулася дитина разом з хрещеною матір`ю з приводу побиття її батьком. Останній повноцінно не годував дитину, змушував продавати ягоди, а на зауваження й рекомендації соціальних служби проявляв агресію та погрози. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач є її кумом, а вона відповідно хресна мати дитини. Вказала, що [PERSON] проживала у неї до шестирічного віку, оскільки мати у Італії, а батько не переймався долею дочки. Мати дитини не повертається в Україну, оскільки відповідач її б`є. Зазначила, що оплачувала навчання дитини, готувала їй. Остання неодноразово до неї прибігала за допомогою та захистом з тілесними ушкодженнями, які спричиняв їй батько. Малолітня [PERSON] , допитана у якості свідка, суду пояснила, що батько її бив допоки її не віддали у центр «Дитячі стежинки». Вказала, що у цьому центрі почуває себе добре. Підтвердила, що не має жодного бажання повертатися до батька, погодилася на позбавлення останнього батьківських прав. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та фактам, суд звертає увагу на таке. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання дочкою доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення ним від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси й думку неповнолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у користь держави у сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved