Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на нерухоме майно: зерносушарку,яка знаходиться по [ADDRESS] та зерносклад з прибудовою який знаходиться по [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що 05.08.2014 року Раківська сільська рада видала йому свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» серії [NUMBER] з відміткою про те, що йому виділено в натурі майно у вигляді будівлі зерносушарки- 2000,00 грн., будівлі зерноскладу з прибудовою - 1000,00 грн., згідно якого загальна вартість його частки у пайовому фонді ТзОВ «Прогрес», що становить 385 495,00 грн., визначена в розмірі 3000,00 грн. На підставі рішення загальних зборів співвласників майна в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» від 03.11.2013 року, йому вирішено виділити в натурі та передати у власність приміщення зерносушарки та зерноскладу з прибудовою. На виконання рішення згаданих зборів відповідно до акту прийому-передачі будівель від 20.08.2014 року було проведено передачу йому в натурі вказаного майна. Раківською сільською радою були присвоєні поштові адреси: приміщенню зерносушарки- по [ADDRESS], а приміщенню зерноскладу з прибудовою-[ADDRESS]. 05.08.2014 року в Івано-Франківському ОБТІ були виготовлені технічні паспорти на вищевказані приміщення. Проте провести державну реєстрацію реєстраційною службою Долинського РУЮ його права власності на будівлю зерноскладу з прибудовою та зерносушарки, як і видати йому свідоцтво про право власності на нерухоме майно не видається за можливе, оскільки, як роз'яснено реєстраційною службою, наказ Міністерства аграрної політики України № 62 від 14.03.2001 року, який регулював порядок розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, визнано нечинним. Крім того, у зв'язку із введенням в дію з 01.01.2013 року нового порядку видачі свідоцтв про право власності на нерухоме майно і реєстрації речових прав на нього, орган місцевого самоврядування та орган ОБТІ вже не вправі провести ці дії, а відтак порушується його право власності на нерухоме майно. З цих причин державним реєстратором було рекомендовано звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник Раківської сільської ради в судове засідання не з»явився,однак подав заяву в якій просить слухати справу без його участі, щодо заявленого позову заперечень немає . Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» в судове засідання не з»явився, подав заяву, в якій не заперечує у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме мійно, просить слухати справу без його участі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є в спільній власності. Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст.19 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстації прав разом іх заявою. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що на підставі протоколу загальних зборів співвласників майна в пайовому фонді колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» від 03.11.2013 року [PERSON] Раківською сільською радою було видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена вказаного вище підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] від 05.08.2014 року, в якому зазначено, що позивачу виділено в натурі майно, а саме: будівля зерносушарки- 2000,00 грн., будівля зерноскладу з прибудовою-1000,00 грн. Згідно даного свідоцтва загальна вартість пайового фонду підприємства станом на 01.01.2002 рік становить 385495 грн., а частка паю [PERSON] визначена у розмірі 3000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, вартість даного майна підтверджується також уточненим переліком необоротних активів майна пайового фонду реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Прогрес» в частині необоротних коштів. Відповідно до акту приймання-передачі будівель від 20.08.2014 року, ТзОВ «Прогрес» передав, а [PERSON] прийняв майно, що було розпайоване КСП «Прогрес», а саме: зерносушарку та зерносклад з прибудовою в с. Раків. Згідно виписки із протоколу від 19.02.2000 року, селянську спілку «Прогрес» реорганізовано в Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес». Як вбачається з повідомлень Виконавчого комітету Раківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за № 223/02.2-13 та № 224/02.2-13 від 26.12.2014 року, приміщенню зерносушарки була присвоєна адреса: [ADDRESS], а приміщенню зерноскладу з прибудовою- [ADDRESS] 05.08.2014 року в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації були виготовлені технічні паспорти на вищевказані приміщення. Довідки № 21/325 та 20/314, видані Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 05.08.2014 року свідчать про те, що реєстрація права власності на будівлі зерносушарки та зерноскладу в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась. З повідомленя реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області за № 61/021-50 від 07.04.2015 року вбачається, що належне позивачеві свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально та акт приймання-пердачі будівель були підставою для оформлення прав власності на приміщення зерноскладу з прибудовою та зерносушарку, проте враховуючи те, що Наказ Міністерства аграрної політики від 14.03.2001 року №62 «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» втратив чинність та на даний час відсутній інший спеціалізований нормативно-правовий акт, направлений на регулювання порядку виділення членам реорганізованого сільськогосподарського підприємства майна, [PERSON] рекомендовано звернутися в суд про визнання права власності на вказані об'єкти. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідачі позов визнали повністю, і це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що в зв»язку з неможливістю проведення державної реєстрації реєстраційною службою Долинського районного управління юстиції права власності на вказані вище приміщення та визнанням позову відповідачами, за позивачем необхідно визнати право власності на зерносушарку по [ADDRESS] та зерносклад з прибудовою по [ADDRESS] На підставі наведеного та ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 182, 321, 328, 364, 386, 392 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та

Outcome: approved