overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач просить змінити розмір аліментів, призначений рішенням суду в твердій грошовій сумі, на ? частку від доходів відповідача, оскільки останній протягом двох років працює і має стабільний дохід. Позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні, відповідач у судове засідання не з'явився, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 17 квітня 2014 року по справі №2/489/850/2014 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки\~ [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 06.02.2014 р. до досягнення нею повноліття. Під час судового розгляду зазначеної справи позивач пояснив, що відповідач не має постійного місця роботи. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із довідкою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 18.11.2016 року №621 відповідач з 01.01.2016 року по 31.08.2016 року має постійний дохід. Враховуючи, що матеріальний стан платника аліментів змінився, наявні підстави для зміни способу присудження аліментів. При цьому вимоги щодо зміни розміру аліментів з дня пред`явлення позову задоволенню не підлягають, оскільки аліменти вже присуджені. За змістом п.6 ч.1\~ст.80 Цивільного процесуального кодексу України у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач ціна позову визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік. Вимога про зміну розміру аліментів є майновою, так як вона підлягає грошовій оцінці, та обчислюється з урахуванням суми, на яку збільшуються чи зменшуються платежі, але не більше ніж за один рік. При зверненні до суду позивачем не сплачено судовий збір. Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~від 17.10.2014 року №10 якщо факт недоплати судового збору з`ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень\~статті 88\~ЦПК. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, несплачена сума судового збору підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 181, 192 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач просить змінити розмір аліментів стягуваних за рішенням суду на її користь з відповідача на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 727 грн. щомісячно, посилаючись на зміну в законодавстві щодо мінімального прожиткового рівня для дітей відповідного віку та зобовязанні відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав посилаючись на відсутність підстав для зміни розміру аліментів, він сплачує аліменти на дитину згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27.10.2014 року. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути змінений в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів. Судом встановлено, що за рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 27.10.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно. З пояснень відповідача вбачається, що він на даний час працює, сплачує позивачу аліменти на утримання дитини згідно рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 27.10.2014 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати суду докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, передбачених ст. 192 СК України, для зміни розміру аліментів, у звязку з чим позов є необґрунтованим, а сам факт відмови відповідача брати участь у додаткових витратах на дитину не може бути підставою для задоволення заявлених позивачем вимог. Доводи позивача щодо можливості збільшення розміру стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини, оскільки на даний час змінився мінімальний прожитковий рівень для дітей відповідного віку, не приймаються судом до уваги, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та не дають підстав для задоволення вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивач просить змінити розмір аліментів стягуваних з нього за рішенням суду на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини з твердої грошової суми в розмірі 600 грн. щомісячно на ? частину всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2015 року, посилаючись на погіршення матеріального становища, перебування на його утриманні матері та сестри. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись на відсутність підстав для зміни розміру аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути змінений в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я платника або одержувача аліментів. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 04.06.2014 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, оскільки у відповідача був мінливий дохід. З пояснень відповідача та матеріалів справи вбачається, що з 29.08.2013 року по 31.07.2014 року відповідач [PERSON] був зареєстрований як безробітній у Херсонському міському центрі зайнятості та 31.07.2014 року Херсонським МЦЗ припинено його реєстрацію як безробітного та припинено виплату допомоги по безробіттю й на даний час відповідач не працевлаштований. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати суду докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. За таких обставин, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачем на момент розгляду справи не доведено наявність обставин, передбачених ст.192 СК України, для зміни розміру аліментів, а саме погіршення його матеріального становища та знаходження на його утриманні матері та сестри, у зв'язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на утримання трьох дітей. У позові покликається на те, що на підставі виконавчого листа виданого Кам'янка-Бузьким районним судом Львівської області №2-1045 від 27.12.2007 року, на нього покладений обов'язок сплачувати аліменти у розмірі 1/2 частини із всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2007 року і до повноліття дітей. На даний час двоє з дітей стали повнолітніми, тому просить змінити розмір аліментів та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання [PERSON] ? частини із всіх видів доходів до 400 (чотириста) гривень від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні просить позов задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений рішенням суду може бути змінений у випадку зміни матеріального, сімейного становища чи стану здоров'я платника або одержувача аліментів. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою, від цього шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області шлюб було розірвано. Як вбачається з листа начальника ВДВС Кам»янка-Бузького РУЮ від 27.11.2013 за № 09-69/5113, на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 2-1045 від 27.12.2007 р. виданий Кам»янка-Бузьким районним судом, про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання 3-х дітей в розмірі ? частини із всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.11.2007 р. і до їх повноліття. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON] одружився з [PERSON] і від цього шлюбу в них народився син [PERSON] Зазначає, що його доньки [PERSON] та [PERSON] вже досягли повноліття, а він на даний час перебуває в шлюбі з [PERSON], де також має неповнолітню дитину. Дружина [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку і також перебуває на його утриманні, на даний час він ніде не працює, ніяких інших доходів не отримує, сільським господарством не займається, майна на праві приватної власності за ним не зареєстровано, а тому просить зменшити розмір аліментів. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір аліментів, що стягуються з позивача слід зменшити до розміру, про який він просить. Також з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач просить змінити розмір аліментів, які він сплачує на користь відповідача на сина [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми 700 гривень на 1/4 частину заробітку. Свої вимоги мотивує тим, що він має постійне місце роботи та стабільний заробіток. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що він працює, має стабільний дохід і має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від заробітку. Крім того, зазначив, що відповідач працює і має можливість утримувати дитину. Відповідач позовні вимоги не визнала та просить розмір аліментів визначити в розмірі частини від заробітку, оскільки її заробіток незначний і коштів, які сплачує позивач, не достатньо для утримання сина. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Великописарівського районного суду від 15 жовтня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], аліменти в сумі 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідно до довідки державного виконавця заборгованість по аліментах відсутня. Відповідно до довідки з місця роботи позивач працює і має достатній заробіток для сплати аліментів. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу їх батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч. 2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них ( ст. 192 СК України). Отже, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач працює і має стабільний заробіток, інших доходів немає, при цьому суд враховує стан здоров'я дитини, її вік та матеріальне становище, матеріальне становище платника аліментів, його стан здоров'я та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач просить змінити умови найму житлової площі в [ADDRESS], зобов'язати Московську районну раду м. Харкова укласти з ним договір найму на житлову кімнату 10.7 кв.м. зі складом сім'ї 2 особи: він - наймач, [PERSON] - неповнолітня дочка, а з відповідачем [PERSON] договір найму на житлову кімнату 20.0 кв.м. зі складом сім'ї з 4 осіб: [PERSON] - наймач, [PERSON] - мати, [PERSON] - сестра, неповнолітня [PERSON] - племінниця; місця загального користування залишити в спільному користуванні. Вказує, що квартира не приватизована і в неї зареєстровані і мешкають вказані особи. У 2007 році рішенням суду вже було відмовлено в позові про зміну умов договору житлового найму вказаної квартири. Але з того часу обставини, що вплинули на рішення суду змінились. У 2010 році у нього народилась донька, яка зареєстрована в квартирі, а тому на кожну особу, яка проживає в квартирі припадає по 5,1 кв.м.. Він займає з дочкою кімнату 10.7 кв., а відповідачі, складом 4 особи, займають кімнату розміром 20,0 кв.м.. Зменшення житлової площі відповідачів є незначною. Зміна умов договору найму житла припинить багаторічні сварки про сплату боргів за комунальні послуги і житло. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] проти позову заперечували з тих підстав, що зміна договору найму житлової площі порушує їх право на житлову площу. Відповідачка [PERSON] про дату і час розгляду справи повідомлена повісткою. Але в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила і заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутністю не подала. Треті особи про дату і час розгляду справи повідомлені повістками, але їх представники не з'явились. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірною є [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані і проживають 6 осіб: позивач, його неповнолітня донька, відповідачі і дочка відповідачки [PERSON]. Квартира двокімнатна, житловою площею 30.7 кв.м., кімнати роздільні розміром 10,7 і 20.0 кв.м.. На кожного члена сім'ї припадає по 5,101 кв. м., тобто нижче за рівень, якій складає 5,5 кв.м., що визначений для визнання осіб такими, що потребують поліпшення житлових умов. Таким чином, зміна умов договору найма житлової площі у спірній квартирі штучно робить мешканців квартири таким, що потребують поліпшення житлових умов, що не можу бути допущене. Крім того, позивач не надав суду належних доказів того, що відповідачі є членами однієї сім'ї і згодні на укладення з ними вказаного ним договору найму на житлову площу на ім'я відповідача [PERSON]. Також, позивач просить забовьязати виконавчий комітет Московської районної ради м. Харкова укласти з ним і відповідачем [PERSON] окремі договори найму на окремі кімнати. Але позивач не надав суду належних доказів того, що виконавчий комітет Московської районної ради м. Харкова, якого на теперішній час вже не існує, взагалі порушував і порушує його права. З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач просить зняти [PERSON] з обліку місця реєстрації проживання в [INFO]. Свої вимоги мотивує слідуючим. Відповідно до договору купівлі продажу від 30.01.2016 р. він купив у відповідача квартиру [ADDRESS]. В той же день він набув права власності на вищевказану квартиру. Після вчинення зазначеного правочину відповідач повинна була знятися з реєстрації місця свого проживання, тобто в належній йому квартирі, але такі дії відповідач не вчинила. Залишивши йому копії своїх документів - свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації у якому засвідчене її місце реєстрації в м. Нижній Новгород. Звернувшись до міграційної служби з питання щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідача, він отримав відмову. Зазначені обставини перешкоджають йому, як власнику, користуватися та розпоряджатися квартирою на свій розсуд. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надіслала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, пояснила, що знатися з місця реєстрації не встигла оскільки терміново виїхала до Російської Федерації. Судом встановлено слідуючі обставини та правовідносини. 30.01.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого позивач придбав вищевказану квартиру та набув право власності на неї, про що свідчить витяг з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексом номера 523390218. Після вчинення вищевказаного правочину відповідач не знялася з свого місця реєстрації в квартирі [ADDRESS], натомість поїхала проживати до Російської Федерації. Ст.. 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Сукупність наданих матеріалів дає підстави суду вважати, що реєстрація [PERSON] в будинку [PERSON] заважає останньому користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, а отже позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивач просить зняти арешт з будинку [ADDRESS], посилаючись на наступне. Позивач є співвласником будинку [ADDRESS], що підтверджується договором міни .23.10.2014 року. Позивач з іншими співвласниками будинку звернувся до приватного нотаріуса для укладання договору купівлі-продажу зазначеного будинку. Однак, зіткнувся з неможливістю відчужувати належне нерухоме майно, в зв'язку з накладенням арешту та заборони відчуження на вказану нерухомість. Позивач мав заборгованість по виконавчим провадженням у цивільній справі про стягнення аліментів узвязку з чим було ннакладено арешт згідно постанови АА № 975181, від 16.07.2008 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Долинського РУЮ але зазначена заборгованість була сплачена повністю, а виконавчі провадження закрито, що підтверджується довідкою ВДВС Долинського РУЮ від 27.10.2014 року № 11088. У ВДВС Долинського РУЮ відсутні відкритих виконавчих проваджень щодо позивача, як боржника, а в архіву сплив трирічний строк зберігання завершених виконавчих проваджень. У судовому засіданні позивач позов підтримав просив зняти арешт з будинку у цілому. Представник ДВС Долинського районного управління юстиції проти позову не заперечував, пояснив, що виконавче провадження знищено, тому відсутні будь які документи з цього приводу. Заслухавши сторони, дослідивши надані докази суд встановив наступне. Згідно копій договору міни від 21.10.1994 року та реєстраційного посвідчення від 28.12.1994 позивач є співвласником будинку [ADDRESS]. У реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про нерухоме майно позивача відсутні. Довідкою ВДВС Долинського РУЮ від 27.10.14 підтверджується що відносно позивача відсутні виконавчі провадження та відсутні відомості щодо арешту. Таким чином, у судовому засіданні не знайшли підтвердження підстави на які посилається позивач, не встановлено наявність арешту будинку та його юридичні підстави, а отже не встановлено підстав для зняття арешту. Крім того зі слів позивача під арештом перебуває весь будинок, тоді як позивач є власником лише його частини, що унеможливлює вирішення питання по будинку у цілому за позовом одного з співвласників. Згідно ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначає про зняття арешту накладеного на майно. Тому, якщо арешт при закінченні виконавчого провадження не було знято, то має місце порушення вимог вищевказаного закону та підтсава для оскарження дій виконавчої служби у порядку визначеному законом. Суд виходячи з положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень, встановив відсутність підстав для задоволення пред'явленого позову.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Позивач просить зняти арешт з належного йому нерухомого майна накладений згідно постанови Білозерської ДВС від 19.08.2002 року (реєстраційний номер обтяження 39857859), посилаючись на те, що встановити підстави накладення вказаного арешту та причини його існування до теперішнього часу не можливо у зв`язку зі спливом тривалого часу, а його наявність порушує права позивача на володіння та розпорядження належним йому нерухомим майном. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі в якій підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 22.12.2020 року за №238291610 [PERSON] має у власності нерухоме майно на яке накладено арешт згідно постанови Білозерської ДВС від 19.08.2002 року (реєстраційний номер обтяження 39857859). Відповідно до листа Білозерського РВ ДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за № 6385 від 16.02.2021 року відсутня можливість перевірити інформацію щодо виконавчих проваджень які перебували на виконанні відділу у 2002 році у зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчих проваджень. Вказані обставини підтверджуються іншими матеріалами справи й відповідачем не заперечуються. Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду у випадках не передбачених чим законом. За встановлених судом обставин, вимоги позивача, в силу ст.ст. 317, 391 ЦК України, є обгрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки існування арешту нерухомого майна належного [PERSON] накладеного за постановою державного виконавця від 19.08.2002 року порушує права позивача як власника нерухомого майна охоронювані законом, у зв`язку з чим, з урахуванням відсутності тривалий час на виконанні в органах виконавчої служби виконавчого провадження, підстави для арешту майна позивача відпали, внаслідок чого воно підлягає звільненню з-під арешту накладеного за вказаною постановою державного виконавця.

Outcome: approved