Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 18 лютого 2009 року між ним та відповідачем було укладено у простій письмовій формі договір шляхом подання відповідачем позивачу заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка разом з самими Умовами і Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають договір про надання банківських послуг, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 21 грудня 2015 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 16144,83 грн. Тому позивач змушений предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 16144,83 грн. та судові витрати понесені ним при предявленні позову в сумі 1378 грн. В судове засідання представник позивача публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, представник за довіреністю позивача [PERSON] разом із позовною заявою подав до суду з письмове клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника позивача та зазначив, що заявлені позивачем позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 18 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено у простій письмовій формі договір шляхом подання відповідачем позивачу анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка разом з самими Умовами і Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складають договір про надання банківських послуг, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач взятих на себе зобовязань за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 21 грудня 2015 року за ним перед позивачем наявна заборгованість в сумі 16144,83 грн., про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості за договором складений позивачем. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1. Позика глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. В свою чергу ч.3 ст. 549 ЦК України визначає пеню як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. У звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved