Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач, ПАТ «Фідобанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №1535663223601 від 02 жовтня 2015 року в сумі 28 452 грн. 33 коп.; стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02 жовтня 2015 між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено договір №1535663223601 про надання споживчого кредиту в розмірі 15\~000 грн. 00 коп. зі строком на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Позивач зазначає, що він свої обовязки за договором виконав, надавши відповідачу кошти в кредит, а відповідач, [PERSON] не виконує свої зобовязання за договором, у звязку із чим станом на 20 січня 2017 року останній має заборгованість перед банком в розмірі 28 452 грн. 33 коп. Представник позивача, ПАТ «Фідобанк» - [PERSON], в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду клопотання, згідно якого просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи. Згідно зі статтею 224 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача на підставі наявних в справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 02 жовтня 2015 року між ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було укладено договір №1535663223601 про надання останньому споживчого кредиту в розмірі 15\~000 грн. 00 коп. зі строком на 24 місяці, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 1% на рік. В разі наявності простроченої заборгованості, на прострочену заборгованість за основним боргом нараховується процентна ставка 2 в розмірі 30,00001%. Умовами кредитного договору, а саме пунктом 2 Додатку 1 до Кредитного договору №1535663223601 від 02 жовтня 2015 року передбачено, що споживчий кредит надається тільки шляхом зарахування на рахунок №29099000632236. Як вбачається із виписки по рахунку №29099000632236, банк свої зобовязання за договором кредиту виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] грошові кошти в розмірі, встановленому договором, а саме 15\~000 грн. 00 коп. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконує належним чином свої зобовязання перед позивачем за договором кредиту та, згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка станом на 20 січня 2017 року становить 28 452 грн. 33 коп., що складається із: заборгованості по кредиту та процентам в розмірі 16 766 грн. 91 коп., заборгованості по комісії в розмірі 11 685 грн. 42 коп. У звязку із виникненням заборгованості перед банком 09 грудня 2016 року за вих. б/н [PERSON] було направлено лист - вимогу про порушення зобовязання за кредитним договором та вимогою повернення боргу за договором кредиту, однак, як вбачається з матеріалів справи, дана вимога була залишена відповідачем без належного реагування. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобовязання, що випливає з кредитного договору, у звязку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Фідобанк» судовий збір в розмірі 1 600 грн. 00 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved