Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 20.02.2019 року звернулося до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.08.2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 7608523, згідно якого, страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] . 17.09.2017 року в м. Бровари трапилася ДТП за участю автомобіля «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу «Lexus» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Подія сталася з вини відповідача. На підставі заяви потерпілого [PERSON] від 20.09.2019 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3 480 грн. 82 коп. У зв`язку із тим, що водій забезпеченого транспортного засобу у строк, визначений чинним законодавством, не повідомила страховика ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про настання страхового випадку, позивач на підставі п. п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до суду із позовом та просить стягнути з відповідача в порядку регресу майнову шкоду у сумі 3 480 грн. 82 коп. та судові витрати. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.03.2019 року справу відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2019 року позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 3 480 грн. 82 коп. та судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18.06.2019 року та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року справу передано на розгляд Селидівського міського суду Донецької області. Згідно ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 17.08.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, просить суд слухати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення по справі заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Надала до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнала та зазначила, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, позивачем було прийнято повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілої особи, сам позивача визнав страхове відшкодування і узгодив з потерпілим розмір страхового відшкодування та сплатив його потерпілому. Тому факт неподання в триденний термін саме нею заяви про настання страхового випадку не є безумовною підставою для стягнення з неї матеріальної шкоди в порядку регресу, оскільки позивачем не доведено, що відсутність її письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду призвело до необґрунтованих виплат. Беручи до уваги, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 28.08.2017 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК № 7608523, згідно якого, страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] (а.с. № 5). Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 17.09.2017 року в м. Бровари трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Lexus» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно п.п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. 17.09.2017 року учасниками дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] та [PERSON] в порядку п.п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 12), яку згідно заяви [PERSON] було прийнято представником ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» 20 вересня 2017 року (а.с. № 6-11). Згідно страхового акту № UA 2017092000017/L01/01 від 07.12.2017 року (а.с. 13), розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № UA 2017092000017/L01/01 від 07.12.2017 року (а.с. 14) та звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу № 186214 від 07.12.2017 року (а.с. № 15-23) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Lexus» державний номер [NUMBER] складає 3831 грн. 18 коп. та розмір страхового відшкодування становить 3480 грн. 82 коп. Відповідно до платіжного доручення № 9321 від 08.12.2017 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на рахунок [PERSON] в рахунок страхового відшкодування перераховано 3480 грн. 82 коп. (а.с. 43) 14.02.2018 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на адресу відповідача [PERSON] спрямовано вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди (а.с. 42). Відповідно до п.п. 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, повідомити страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторно-транспортне страхове бюро України про настання ДТП. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Згідно ч. 1, 2 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно ч. 1 ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Суд звертає увагу, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду було складено [PERSON] та [PERSON] в порядку п.п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 17 вересня 2020 року, тобто спільно учасниками дорожньо-транспортної пригоди та без повідомлення правоохоронних органів та вже 20 вересня 2020 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» зафіксувало заяву потерпілого [PERSON] про відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою, про що свідчить дата та підпис відповідальної особи ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про прийняття заяви. Таким чином, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», хоча і не відповідачем, але в триденний строк було повідомлене про дорожньо-транспортну пригоду за участю забезпеченого позивачем транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» державний номер [NUMBER] . Поміж іншим, гідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року в справі № 6-2011цс16. Верховний Суд погодився з викладеними у цих постановах правовими висновками і не вбачав підстав для відступлення від нього (справа № 752/9895/15-ц постанова від 14.02.2018 року та справа № 522/24655/16-ц від 04.04.2018 року). Проаналізувавши вищенаведені норми закону, що регулює порядок страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, правові висновку Верховного Суду, що викладені в аналогічних справах, суд звертає увагу, що пред`явивши даний позов до [PERSON] , ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» обґрунтовував його лише тією обставиною, що саме відповідач не повідомив страховика про страховий випадок. Натомість жодних належним та допустимих доказів, про те що страховий випадок у даній справі є спірним, а страхова виплата здійснена позивачем є необґрунтованою, ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суду не надано та у позові не зазначав. Отже, судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» в порядку п.п. 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, внаслідок чого неповідомлення особисто відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову. Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed