Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач пред`явила в суді позов до Київської міської ради в особі виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] . Позивач, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, звернулась до Четвертої київської державної нотаріальної контори однак, позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, з підстав того, що нею не було подано правовстановлюючі документи на спадкове майно, нею було пропущено строк прийняття спадщини та не надано доказів фактичного прийняття спадщини. За таких обставин позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи без його участі. Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання. Про розгляд справи був повідомлена належним чином, направив до суду відзив, в якому просив розглянути справу за відсутності відповідача та прийняти судом рішення згідно норм чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 5). Згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON]. є дружиною [PERSON] (а.с. 6). Позивач, будучи дружиною померлого чоловіка, 12.07.2016 року звернулась до Чотирнадцятої київської міської нотаріальної контори ГУЮ у м. Києві з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса Чотирнадцятої київської міської нотаріальної контори ГУЮ у м. Києві від 12.07.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що нею не було подано правовстановлюючі документи на спадкове майно, нею було пропущено строк прийняття спадщини та не надано доказів фактичного прийняття спадщини. (а.с. 7) Спадкове майно у виді житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.08.2009 року. (а.с. 8) Згідно відповіді начальника Подільського УП ГУНП в м. Києві від 25.08.2016 року, [PERSON] тривалий час проживає за адресою: [ADDRESS] . Обставина спільного проживання спадкоємця та спадкодавця за вказаною адресою підтверджена також обставинами, викладеними у вироці Подільського районного суду м. Києва від 19.12.2013 року. (а.с. 19) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Як, передбачено ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Померлий [PERSON] заповіту не залишив, а тому спадкування має здійснюватися за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved