Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 28358,40 доларів США, а також судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач у звязку з перейменуванням, і [PERSON] договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року остання отримала кредит у розмірі 30000,00 доларів США на придбання квартири на строк до 01.06.2027 року, зі сплатою процентів за користування кредитом 12,5% річних. Також 27.12.2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач у звязку з перейменуванням, і [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року, згідно з яким змінено суму щомісячного платежу з січня 2011 року. 01.06.2007 року в якості забезпечення наданого договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач у звязку з перейменуванням, і [PERSON] був укладений договір поруки №927-LV, на підставі якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобовязань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі, повідомлені судом своєчасно і належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявилися і не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 01.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління (банк) і [PERSON] (позичальник) було укладено договір про іпотечний кредит №2055-LV (а.с.31-34), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит на придбання квартири у розмірі 30000,00 доларів США на строк до 01.06.2027 року, а [PERSON], в свою чергу, зобовязалася прийняти, належним чином використати і повернути кредит у зазначеній сумі, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах і в строки, визначені кредитним договором. На підставі п.п.1.1 договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у зазначеній сумі, а також сплатити проценти у розмірі 12,5 % річних в порядку, на умовах і в строки, визначені кредитним договором. Відповідно до п.1.5 договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року позичальник зобовязався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення кредиту і сплачувати нараховані банком проценти ануїтет ними платежами в сумі 348,00 доларів США. Згідно з п.1.6 договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року проценти нараховуються банком щомісячно за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано кредит. Відповідно до п.5.2 договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту, своєчасної сплати процентів за користування кредитом позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення. 27.12.2010 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач у звязку з перейменуванням, і [PERSON] було укладено додатковий договір №2 до договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року, згідно з яким змінено суму щомісячного платежу з січня 2011 року (а.с.27, 28-30). 01.06.2007 року в якості забезпечення наданого договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління (банк), та [PERSON] (поручитель) був укладений договір поруки №927-LV, на підставі якого поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за повне і своєчасне виконання [PERSON] зобовязань перед позикодавцем і нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору (а.с.25-26). Згідно п.1.1 договору поруки №927-LV від 01.06.2007 року поручитель зобовязався відповідати перед банком у повному обсязі по зобовязанням позичальника, що виникають з умов договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року. Відповідно до п.2.1 договору поруки №927-LV від 01.06.2007 року у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель несе солідарну відповідальність перед банком нарівні з позичальником за кредитним договором. Однак, [PERSON] вимоги договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року, не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому не сплачує. Позивач звертався до відповідачів з вимогою про сплату заборгованості по кредиту, попереджав про звернення до суду, однак останні заходів до погашення заборгованості не вжили (а.с.21-22, 23-24). Станом на 10.03.2016 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором №2055-LV від 01.06.2007 року в сумі 28358,40 доларів США, а саме: 25420,27 доларів США, сума простроченої заборгованості за тілом кредиту, 2288,70 доларів США заборгованість за відсотками, 397,03 доларів США пеня за прострочення відсотків, 205,56 доларів США пеня за прострочення кредиту, 30,87 доларів США заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту, 15,97 доларів США заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту (а.с.7-19, 20). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Статтею 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст.543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. На підставі ст.544 Цивільного кодексу України боржник, який виконав солідарний обовязок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Філії Запорізьке обласне управління ВАТ «Ощадбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак, остання порушує вимоги договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання [PERSON] умов договору про іпотечний кредит №2055-LV від 01.06.2007 року і солідарним боржником. У звязку з невиконанням позичальником [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобовязань по кредитному договору, які останні ігнорують. У звязку з вищевикладеним, є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, відсотків по ньому, пені і 3% річних відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами і не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved