Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №31909_cred від 03.10.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 03.10.2007 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Як зазначає позивач, банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 3000,00 доларів США. В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.12.2015 року має заборгованість 13529,40 доларів США, яка складається з наступного: 2598,66 доларів США заборгованості за кредитом, 10930,74 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом. Як зазначено в позовній заяві, від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6571,92 доларів США яка була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2010 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 6957,48 доларів США та таким чином заборгованість до стягнення становить 3777,48 доларів США, що за курсом 23,79 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.12.2015 року становить 89866,25 грн. Також, між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON] 03.10.2006 року був укладений договір поруки №31909_cred в якості забезпечення виконання зобовязань позичальника [PERSON] за кредитним договором №31909_cred. З укладеного договору поруки вбачається, що відповідач надав згоду забезпечувати виконання зобовязань по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Як зазначає позивач, відповідно до умов договору поруки, а саме п.5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №31909_cred. Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. Однак вимога, що була пред'явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. На основі викладеного, позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 3777,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.12.2015 року складає 89866,25 грн. за кредитним договором №31909_cred від 03.10.2006 року. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати. В ході розгляду судом справи від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 3357,48 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.12.2015 року складає 79866,25 грн. за кредитним договором №31909_cred від 03.10.2006 року та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 420,34 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.12.2015 року складає 10000 грн. за договором поруки №31909_cred від 03.10.2006 року. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд стягнути всю суму заборгованості за кредитним договором №31909_cred від 03.10.2006 року. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Вказала суду, що відповідно до умов договору поруки, а саме п.11 позовна давність сторонами встановлена у 5 років. 03.10.2007 року наступив термін повернення кредиту та з цього часу і слід рахувати перебіг строку позовної давності. Також у відповідності до вимог Закону позивач мав предявити до поручителя претензію впродовж шестимісячного строку, а саме до 03.04.2008 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору №31909_cred від 03.10.2006 року отримав кредит у розмірі 3000,00 доларів США, що підтверджується копією кредитного договору №31909_cred від 03.10.2006 року (а.с.12-13), а також графіком платежів до нього (а.с.14). Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Виходячи з вищенаведеного, кредитний договір №31909_cred від 03.10.2006 року, що додавався до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору, узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п. 1 ст. 634 ЦК України. В договорі міститься інформація про розмір кредиту, умови його надання, відсоткова ставка, розмір винагороди за використання фінансового інструменту, строк дії кредитного договору тощо. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить його підпис у вказаному договорі, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів (а.с.12-13). Пунктом 1.2 договору сторони встановили термін повернення кредиту 03.10.2007 року, який може бути змінений згідно п.п. 2.3.5, 2.4.1 договору. Також пунктом 6.1. договору передбачено, що він діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за даним договором. Відповідно до п.2.2.2 договору позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.11 цього договору, а також відповідно до графіка погашення кредиту і відсотків, що зазначені у додатку №1 до цього договору (а.с.14). Пунктом 2.2.3 договору передбачено, що позичальник зобовязується робити погашення кредиту в дату сплати відповідно до графіка погашення кредиту і відсотків, що зазначені в додатку №1 до даного договору. Відповідно до п.2.2.4 договору позичальник зобовязується повну сплату відсотків і винагороди зробити не пізніше дня фактичного повного погашення кредиту. Окрім того, пункт 5.6. договору передбачає, що строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит, що підтверджується копією кредитного договору №31909_cred від 03.10.2006 року (а.с.12-13), графіком платежів до нього (а.с.14), копією рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2010 року (а.с.4), випискою по рахунку позичальника (а.с.138-181). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 30.12.2015 року наявна заборгованість 13529,40 доларів США, яка складається з наступного: 2598,66 доларів США заборгованості за кредитом, 10930,74 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.5). Як зазначено в позовній заяві, від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 6571,92 доларів США, яка була стягнута рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2010 року (а.с.4) з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить 6957,48 доларів США та таким чином заборгованість до стягнення становить 3777,48 доларів США, що за курсом 23,79 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.12.2015 року становить 89866,25 грн. Також з метою належного виконання зобовязань позичальником [PERSON] по кредитному договору №31909_cred від 03.10.2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки: №31909_cred від 03.10.2006 року з [PERSON] (а.с.16). З укладеного договору поруки вбачається, що відповідач [PERSON] надав свою згоду забезпечувати виконання зобовязань по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору поруки, а саме п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором №31909_cred від 03.10.2006 року (а.с.7, 8, 9-11). Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту її отримання. При цьому, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором (п.10 договору поруки). Разом з тим, строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Пунктом 11 договору поруки передбачено, що сторони прийшли до згоди, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом п'яти років. Суд вважає, що вказаний пункт договору поруки не стосується строку дії договору поруки, про який йде мова у п.10 договору, а встановлює строк позовної давності щодо звернення з позовом. Проте виходячи із наведеного вище, судом встановлено, що договором поруки строку дії поруки не встановлено, що є підставою для застосування положення ч.4\~ст.559 ЦК України. А шестимісячний строк, передбачений даною нормою права, після закінчення якого порука припиняється, є преклюзивним, не може бути змінений за домовленістю сторін договору, не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Тому саме цей строк підлягає застосуванню в даному випадку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ З огляду на викладене, оскільки договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, слід застосувати положення ч.4\~ст.559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, що також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 17 вересня 2014 року №6-53цс14.\~\~\~\~ Таким чином, враховуючи дату виконання основного зобовязання 03.10.2007 року (а.с.12-14) та дату звернення позивача з даним позовом до суду 03.02.2016 року (а.с.2), а також заяву представника про застосування строку давності, суд вважає, що в задоволенні позову до поручителя [PERSON] слід відмовити. Також, відповідно до п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином існування рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.11.2010 року яким стягнуто заборгованість за кредитом та відсотками в сумі 6571,92 доларів США з відповідача [PERSON] не може бути підставою для відмови в позові. Крім цього, у відповідності до вимог статті 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених судом позовних вимог, а саме в сумі 1205,47 грн. На підставі викладеного позовні вимоги позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до задоволення частково. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №31909_cred від 03.10.2006 у розмірі 79866,25 грн., а також стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати в розмірі 1205,47 грн.; в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial