Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем знаходилися у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні; -у цивільному шлюбі вони з відповідачем прожили разом біля чотирьох років, однак їх сімейне життя поступово погіршувалося, кожен з них мав діаметрально протилежні погляди на сім`ю, між ними частіше стали виникати сварки, що в кінцевому результаті призвело до припинення між ними відносин; -вже три роки вони проживають окремо; -з того часу, як вони перестали проживати разом, відповідач не надає коштів на утримання дитини, не цікавиться вихованням дитини, її розвитком, не приймає участі в її матеріальному утриманні; -відповідач є фізично здоровим, працездатним, про інших утриманців відповідача їй невідомо; -відповідач займається наданням послуг по перевезенню пасажирів в службі таксі, де отримує хороший заробіток, регулярно виїжджає на заробітки в Італію, де він працює та отримує доходи, розмір яких їй невідомий, а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу їх дитині; -дитина росте, розвивається, потребує збалансованого харчування, вітамінів, іграшок, добротного одягу та взуття; -крім цього, у неї на утриманні також є малолітня донька [PERSON] , [INFO] , одній їй важко утримувати та задовольняти потреби дітей, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2000грн. з проведенням індексації відповідно до закону щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково та просив стягнути з нього аліменти на утримання дитини в сумі 1200грн. щомісячно, оскільки він має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, яким він платить аліменти по 1200грн. щомісячно на кожну дитину. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що іноді він підробляє таксистом. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Суд, заслухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне: Сторони проживали у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про народження дитини /а.с.10/ та довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Хустської міської ради №530 від 24 січня 2019 року /а.с.12/. Позивач [PERSON] має також на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про народження дитини /а.с.11/ та довідкою про склад сім`ї виконавчого комітету Хустської міської ради №530 від 24 січня 2019 року /а.с.12/. Відповідач [PERSON] має ще двох неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, на утримання яких він платить щомісячно аліменти, що не заперечується сторонами в судовому засіданні. Точний розмір аліментів в судовому засіданні не встановлений: відповідач стверджує, що платить на утримання кожної дитини по 1200грн. щомісячно, позивачу точний розмір аліментів невідомий. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивач у своєму позові: відповідач є фізично здоровим, працездатним, займається наданням послуг по перевезенню пасажирів в службі таксі, де отримує хороший заробіток, регулярно виїжджає на заробітки в Італію, де працює та отримує доходи, розмір яких їй невідомий та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх дитини, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Крім того, в судовому засіданні позивач підтвердила той факт, що відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від його попередніх шлюбів, точний розмір яких їй невідомий. Але, разом з цим, ні позивач, ні відповідач взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; наявність у платника аліментів непрацездатних дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дитини до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; -мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 6 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 січня 2019 року не може бути меншим, ніж 813грн.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 1626грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -ні позивач, ні відповідач не надали суду жодних доказів достатності /недостатності/ заробітку /доходу/ платника аліментів; -у відповідача на утриманні знаходяться ще двоє неповнолітніх дітей від попередніх шлюбів, яким він сплачує щомісячно аліменти, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі 1500грн. щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття з проведенням щорічної індексації відповідно до закону. На підставі ст.141 ЦПК України: суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору, від сплати якого позивач звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial