Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в особі свого представника [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить: стягнути із [PERSON] заборгованість у розмірі 35824,71 грн. за кредитним договором №б/н від 26 листопада 2010 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн.. Позивач вказував, що з відповідачем 26 листопада 2010 року був укладений кредитний договір без номеру (далі за текстом Кредитний договір). За цим договором відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 7800,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідачем [PERSON] зобовязання за Кредитним договором порушувались, внаслідок чого станом на 24 жовтня 2017 року виникла заборгованість за договором в загальному розмірі 35824,71 грн. Представник позивача [PERSON] додала до позову письмову заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги, позов просила розглядати за її відсутності та просила його задовольнити, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки-повідомлення, але відзив на позов до суду вона не подавала. Але відповідач направила поштою на адресу суду документи, з яких вбачається, що вона є інвалідом другої групи. Тому суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено наступне. Між позивачем і відповідачем 26 листопада 2010 року був укладений договір, який складається з таких документів: Заяви, Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON]. За цим договором [PERSON] були надані кредитні кошти у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, а також договором передбачено, що у разі порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більше ніж на 30 днів, то позичальник повинен сплатити банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову. За умовами укладеного договору про надання банківських послуг (п.п. 2.1.1.5.4., 2.1.1.5.5. Умов і правил надання банківських послуг) [PERSON] зобовязувалася погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, оплачувати комісії на умовах, визначених даним договором, та в разі відсутності згоди зі змінами Правил та/або тарифів [PERSON], надати [PERSON] письмову заяву про розірвання договору і сплатити заборгованість за кредитом. У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки (штрафу), яка є грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того ч. 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що у разі якщо за договором позичальник зобовязувався повернути позику частинами, то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, і за кредитним договором зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Прийняті на себе зобовязання по кредитному договору [PERSON] належним чином не виконувала, про що свідчать відомості, викладені у розрахунку заборгованості станом на 24 жовтня 2017 року. В результаті цього з боку відповідача виникла заборгованість перед [PERSON] по кредиту в сумі 9831,44 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7505,88 грн. В зв'язку з порушенням відповідачем строків платежів за договором, [PERSON] також має сплатити на користь [PERSON] пеню в розмірі 16305,26 грн. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд вважає за можливе застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України з огляду на ті обставини, що несплачена з боку [PERSON] сума по кредиту складає 9831,44 грн.,а сума пені 16305,26 грн., яка значно перевищує суму основного боргу і тому підлягає зменшенню. Враховуючи обставину, що відповідач є інвалідом другої групи, то суму пені, яку слід стягнути, суд визначає у розмірі 9831,44 грн. Крім того, позивач стверджує в позові про те, що відповідач має сплатити на його користь штрафи у розмірі 500,00 грн. - фіксована частина, 1682,13 грн. - процентна складова, однак, суд не може погодитися з нарахованими на рівні з пенею даними штрафами. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільноправової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобвязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 та у відповідності до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За таких обставин підстави для стягнення з відповідача на користь позивача штрафів в розмірі 500,00 грн. - фіксованої частини та 1682,13 грн. процентної складової відсутні. Отже, суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в розмірі 9831,44 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 7505,88 грн., заборгованість за пенею в розмірі 9831,44 грн. В звязку з частковим задоволенням позову відповідач також має компенсувати на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1213,44 грн. Однак, відповідач [PERSON]В є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням ААБ №223345, виданим 14 грудня 2009 року Управлінням соціального захисту населення Люботинської міської ради Харківської області, а тому вона звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи згідно з п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України та розяснень, які викладені в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, якщо рішення суду ухвалене на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Тому судові витрати у розмірі 1213,44 грн., сплачені позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при зверненні до суду з даним позовом, належить компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial