Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 17.02.2009 року в сумі 126306 грн., пеню за несвоєчасне повернення позики в сумі 39926 грн. 54 коп. та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, отримавши від нього позику в сумі 126306 грн. і написавши про це розписку, на протязі двох місяців, а також пізніше борг не повернув. В судове засідання 17.12.2014 року позивач не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, що він не заперечує проти заочного порядку розгляду справи за відсутністю відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Приймаючи до уваги викладене, що позивач в поданій до суду заяві не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 17.02.2009 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, який сторони оформили письмово у вигляді розписки. Згідно до даної розписки (а.с.17), [PERSON] передав [PERSON] позику в розмірі 126306 грн., а [PERSON] зобов'язався повернути позику через два місяці. Відповідно до письмових пояснень позивача [PERSON] і згідно до наданих суду доказів (а.с.18), відповідач [PERSON] вказаний борг не повернув. Суду не надано докази про оспорювання вказаної розписки в судовому порядку. Із наданого позивачем оригіналу розписки видно, що на ній відсутні відмітки про повернення боргу. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Приймаючи до уваги викладене, що відповідач [PERSON] не повернув суму позики, з урахуванням вимог ст.ст.16, 525, 526, 530, 545, 626, 1046-1052 Цивільного кодексу України, суд позовні вимоги задовольняє в частині стягнення з відповідача на користь позивача не повернутої позики в сумі 126306 грн. Суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача на його користь пені за несвоєчасне повернення позики в розмірі 39926 грн. 54 коп. В обґрунтування цієї вимоги позивач посилається на ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Суд вважає таке посилання таким, що не заслуговує на увагу виходячи із наступного. У вступній частині зазначеного Закону визначено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Таким чином, вказаний закон не може бути застосований до спірних правовідносин. Приймаючи до уваги, що між сторонами не було укладено договір щодо забезпечення виконання зобов'язання, тобто щодо стягнення неустойки в разі порушення зобов'язань, суд і відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 39926 грн. 54 коп. У відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує витрати позивача на сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1263 грн. 06 коп. Всього з відповідача на користь позивача суд стягує 127569 грн. 06 коп.

Outcome: partial