Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач по справі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому зазначив, що 16.07.2008 між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5972,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим у останньої станом на 29.03.2013 утворилась заборгованість у розмірі 21780,09 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5972,00 грн.; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 5037,37 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 9495,48 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 250,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 1025,24 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача на користь банка вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує у повному обсязі та просить розглянути його за відсутністю (а.с. 42-43). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а.с. 44-47), причин неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань на адресу суду не надала. У зв'язку з чим причина неявки визнана судом неповажною. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача та відповідача. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі, в зв'язку із наступними встановленими судом обставинами та відповідними до них правовідносинами: Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.07.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» а.с. 13) та відповідачем у справі [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5972,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (копія кредитного договору а.с. 5-8). Банк свої зобов'язання за договором виконав. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Однак, відповідач [PERSON] неналежним чином та не у повному обсязі виконувала свої зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором, у зв'язку із чим, станом на 29.03.2013 утворилась заборгованість у розмірі 21780,09 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 5972,00 грн.; заборгованості по процентам за користуванням кредитом - 5037,37 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 9495,48 грн.; штрафу (фіксованої частини) - 250,00 грн.; штрафу (процентної складової) - 1025,24 грн. (розрахунок а.с. 3-4). Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, яким є відповідач, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін. У судовому засіданні 05.11.2013 відповідач [PERSON] в якості доказів необґрунтованості позову надала суду довідку про звільнення з місць позбавлення волі, заявивши, що на час укладання кредитного договору вона відбувала покарання і не могла його підписати. Суд не приймає до уваги вказані заперечення відповідача, оскільки як вбачається з довідки про звільнення (копія а.с. 28), [PERSON] відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби з 13.08.2008 по 19.08.2011 за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 10.12.2008. Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що кредитний договір № б/н відповідач уклала із ЗАТ КБ «ПриватБанк» 16.07.2008, тобто ще до направлення в місця позбавлення волі. Інших належних, переконливих, допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову позивача та у спростування обставин, викладених позивачем в обґрунтування його позовних вимог, відповідач не надала. У зв'язку із чим, суд знаходить обґрунтованими позовні вимоги позивача у повному обсязі. При вищевикладених обставинах, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» борг за кредитним договором № б/н від 16.07.2008 у сумі 21780,09 грн. (розрахунок а.с. 3-4). Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 229,40 грн. (платіжне доручення а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved