Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Позивач просить стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] борг у сумі 27 237 гривень 04 коп., з яких 26 190, 84 грн. - сума позики, 1046,20 грн. - 3% річних від простроченої суми боргу, судові витрати у розмірі 1840,80 грн., з яких 1000 грн. є вартість складання позовної заяви. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Позивач зазначає, що 27 вересня 2018 року між ним [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено усно договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від нього суму в розмірі 530 (п`ятсот тридцять) доларів США та зобов`язалась повернути указані грошові кошти у строк до 10.02.2019 року, у разі неповернення в зазначений строк грошових коштів нараховуватиметься пеня у розмірі 5 % щомісяця від суми позики. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було представлено позивачу розписку про одержання нею грошових коштів в розмірі 530 (п`ятсот тридцять) доларів США та встановлено кінцевий термін повернення до 10.02.2019 року, а у разі неповернення в зазначений строк грошових коштів нараховуватиметься пеня у розмірі 5 % щомісяця від суми позики, що підтверджується наданою позивачем копією вказаної розписки Станом на 10.06.2020 року борг за розпискою складає 978 (дев`ятсот сімдесят вісім) доларів США (530$ х 5% х 16 (місяців) + 530$). Разом з цим зазначає, що станом на 10.06.2020 року 3% річних від простроченої суми складають 1046,20 грн. : (сум.заборгованості (26 190,84 грн.) * дні прострочення (486) * 3% / 365), тобто з урахуванням 3 % річних від простроченої суми, сума боргу складає 27 237 (двадцять сім тисяч двісті тридцять сім ) гривень 04 коп. (26 190,84 грн. + 1046, 20 грн.). Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Верховний суд України в постанові від 18 вересня 2013 року в справі №6-63цс13 дійшов висновку, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Положеннями статі 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, відповідачем порушено умови договору позики та не виконано зобов`язань в повному обсязі за цим договором. Порушенням зобов`язання, в розумінні ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. При цьому, з метою досудового врегулювання даного спору, позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача з вимогами добровільно повернути грошові кошти, проте його законні вимоги відповідачем було проігноровано. Відтак, змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Судом встановлено, що грошові кошти зазначені в договорі позики від 27.09.2018 року, є боргом, який підлягає поверненню в зв`язку із не виконанням відповідачем зобов`язання щодо укладення з позивачем договорів позики, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Однак суд не погоджується із наданим позивачем розрахунком щодо нарахуванні пені у розмірі 5%, та здійснює свій розрахунок, а саме 530$ х 5% = 26.5 х 16 (місяців)= 424$ + 530$ = 954$, а не 978$ як то зазначено позивачем. Відповідно суд при подальшому вирішенні даного спору виходить із суми 954$, що складає за курсом НБУ 25548,12 грн. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовий аналіз положень ст.ст.526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення. З урахуванням встановленого строку повернення відповідачем позики за договором від 27 вересня 2018 року, період прострочення зобов`язань відповідача розпочався з 11 лютого 2019 року. У даному випадку відповідач зобов`язана сплатити на користь позивача 3 % річних від простроченої суми, а саме за період починаючи з 11 лютого 2019 року по 10 червня 2020 року, як заявлено позивачем у позовній заяві. Судом перевірено розрахунок 3% річних, наданий позивачем та встановлена його невідповідність, з тих підстав що попередню суму заборгованості враховуючи 5% щомісячної пені, позивач розрахував невірно. Відповідно судом здійснено власний розрахунок трьох відсотків річних за період з 11 лютого 2019 року по 10 червня 2020 року (486 днів), а саме 3 % річних від простроченої суми складають 1019,52 грн. : (сум.заборгованості (25548,12 грн.) * дні прострочення (486) * 3%/365). Тому сума боргу складає 26\~567,64 (двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 64 коп. (25546,12 грн. + 1019,52 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по пропорційно задоволеної частини вимог в розмірі 820,14 грн. У задоволенні вимоги про стягнення 1000 грн. за складання адвокатом позовної заяви слід відмовити, оскільки понесені втрати документально та належними доказами не підтверджені.

Outcome: partial