Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Черкасихліб» звернувся до суду із позовом (в подальшому уточнений) до [PERSON], [PERSON], третя особа: ТОВ «Черкасихліб ЛТД» про захист права власності, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації. Під час розгляду справи в якості третьої особи залучено Службу у справах дітей Черкаської міської ради. Свої остаточні позовні вимоги в редакції від 23.10.2017р. позивач мотивує тим, що 01.12.2014р. позивач згідно з договором оренди цілісного майнового комплексу ПАТ «Черкасихліб» передав в оренду ТОВ «Черкасихліб ЛТД» кімнати у гуртожитку за актом приймання-передачі від 01.12.2014р. В оренду не передано кімнату №56 гуртожитку через відсутність відповідачів за місцем реєстрації, відсутність доступу як у власника, так і ТОВ до кімнати №56, оскільки ключі від цієї кімнати знаходяться у відповідачів; за їх відсутності кімната не була відчинена. У зв»язку з тривалою відсутністю відповідачів у гуртожитку та відсутністю доступу до кімнати, її не було передано в оренду ТОВу. Дана кімната знаходиться у власності позивача, але передати її в оренду та отримувати відшкодування понесених витрат на обслуговування кімнати, позивач з вини відповідачів не може, оскільки позбавлений прав власника. Позивач вважає, що з вини відповідачів, він, як власник гуртожитку, позбавлений права користування та розпорядження своїм майном, позбавлений права вчиняти щодо майна необхідні для здійснення господарської діяльності дії, використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності тощо. Також зазначено, що впродовж останніх років, відповідачі у гуртожитку не проживають, а саме, - з 2008 року, оплату за кімнату №56 не здійснюють, не з»являються за отриманням кореспонденції, причини своєї відсутності у гуртожитку не повідомляють, звернень щодо залишення за ними кімнати №56 на час їхньої відсутності не надходило. У позивача відсутня будь-яка інформація щодо наявності поважних причин відсутності відповідачів. На даний час кімната рахується за відповідачами і не переоформлена на будь-яких інших осіб, в т.ч. не укладався договір найму (оренди/суборенди тощо) на цю кімнату з будь-якими особами. Перешкод відповідачам у користуванні кімнатою №56 позивач не чинить, в кімнаті ніхто не проживає. Позивач та ТОВ (третя особа) доступу до кімнати не мають, самостійно кімнату не відчиняли та не заходили до неї, а тому відсутня і будь-яка інформація про наявність або відсутність речей відповідачів у кімнаті №56. Крім того, зазначено, що відповідачі мають у власності житлові приміщення у вигляді будинків, а тому вони житлом забезпечені. Отже, позивач вважає, що відповідачі спірним жилим приміщенням не користуються понад шість місяців без поважних причин. Позивач позбавлений права користування та розпорядження кімнатою №56, будучи її власником, позбавлений можливості передати спірну кімнату в оренду ТОВ «Черкасихліб ЛТД». Таким чином, посилаючись на ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 391, 406 ч.2 ЦК України, постанови ВСУ від 01.03.2016р., 30.06.2015р., 15.05.2017р., 16.11.2016р., ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивач просить суд, - захистити право власності ПАТ «Черкасихліб», усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні кімнатою №56 гуртожитку, по вул. Гоголя, 580/1 м. Черкаси, виселити з кімнати №56 із зняттям з реєстраційного обліку в гуртожитку відповідачів [PERSON] та [PERSON], вирішити питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Черкасихліб» та третьої особи ТОВ «Черкасихліб ЛТД» за довіреністю [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання неодноразово відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з»явились, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву подано не було. В судовому засіданні представник третьої особи служби у справах дітей Черкаської міської ради за довіреністю [PERSON] не заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, про що надано письмову заяву. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона з жовтня 2014р. працює завгосподарством гуртожитку, що по вул. Гоголя, 580/1. Лише по документах їй відомо, що у кімнаті №56 проживають [PERSON] та її син [PERSON] Між тим, фактично вони у цій кімнаті не проживають. З 01.12.2014р. вони взагалі не сплачують кошти за користування кімнатою та комунальні послуги; від дверей у неї ключів немає, решітка на дверях не встановлена. До неї ніхто не звертався з приводу укладення договору найму кімнати №56. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює прибиральницею у гуртожитку. Листування, яке приходило на ім»я відповідачів, вона вручити жодного разу не могла, оскільки у кімнаті №56 вони не проживають. Кімната зачинена на ключ, грати на дверях відсутні. Суд вирішив про заочний розгляд справи, проти чого не заперечував позивач. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення гуртожиток, що по вул. Гоголя, 580/1 м. Черкаси, належить ВАТ (в подальшому ПАТ) «Черкаський хлібокомбінат» на підставі наказу фонду держмайна України від 25.05.2000р. Крім того, за даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.02.2015р. вказаний гуртожиток є приватною власністю позивача на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.02.2015р. Відповідно до договору оренди цілісного майнового комплексу ПАТ «Черкасихліб» від 01.12.2014р., ТОВ «Черкасихліб ЛТД» орендує майно підприємства, зокрема цілісний майновий комплекс на строк до 31.10.2017р. Як вбачається з акту прийому-передачі гуртожитку за вказаним договором оренди від 01.12.2014р., кімната №56, площею 17,8кв.м. за даним актом та договором не передається. Відповідно до акту прийому-передачі гуртожитку згідно із договором оренди від 01.12.2014р.,- 31.10.2017р. гуртожиток, що по вул. Гоголя, 580/1 в м. Черкаси був прийнятий ПАТ «Черкасихліб». 01.11.2017р. між ПАТ «Черкасихліб» та ТОВ «Черкасихліб ЛТД» укладений договір оренди цілісного майнового комплексу, в т.ч. вказаного гуртожитку. За даними акту №4 прийому-передачі гуртожитку від 01.11.2017р. гуртожиток передано орендарю, крім кімнати №56. За даними поквартирної картки у кімнаті №56 вказаного гуртожитку з 28.03.2007р. зареєстровані відповідачі по справі - [PERSON], 28.05.1973р. народження та [PERSON], 12.05.2001р. народження (мати та син). Під час розгляду справи встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Черкасихліб ЛТД» у січні 2012р. укладався договір суборенди житла (кімната №56) у гуртожитку, що по вул. Гоголя, 580/1 м. Черкаси строком до 01 січня 2013р. Про дані обставини також свідчить відповідний акт прийому-передачі жилого приміщення від 01.01.2012р. За умовами додаткової угоди №1 від 25.01.2012р. та додаткової угоди №2 від 26.11.2012р. до вказаного договору суборенди, визначалися положення щодо порядку, розміру орендної плати за житло. Крім того, в подальшому даний договір не переукладався, дія його не продовжувалася і новий договір не укладався відповідачами ні з ТОВ «Черкасихліб ЛТД», ні з ПАТ «Черкасихліб». Відповідно до даних актів про не проживання у гуртожитку від 11.01.2017р., 14.03.2017р., 17.02.2017р., 12.04.2017р., 15.06.2017р., 14.07.2017р., 11.05.2017р., відповідачі у кімнаті №56 вказаного гуртожитку не проживають, поштову кореспонденцію не отримують, у гуртожиток не з»являються, інформація про їхнє місце знаходження відсутня. За даними довідки ПАТ «Черкасихліб» від 13.07.2017р. відповідачі не працюють і в трудових відносинах з підприємством не перебували. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.07.2017р., [PERSON]А на підставі договору дарування від 04.11.2010р. є власником будинку, що в с. Леськи, Черкаського району Черкаської області, по вул. Чапаєва (на даний час вул. Черкаська), 23. Дані обставини підтверджуються даними акту обстеження житлово-побутових умов від 03.01.2018р., що затверджений сільським головою [PERSON] та даними листа служби у справах дітей Черкаської райдержадміністрації від 02.02.2018р. Крім того, за листом служби у справах дітей від 02.02.2018р. №138/01-16 вбачається, що [PERSON] перебуває за кордоном; на період її відсутності [PERSON] постійно проживає в [INFO] разом із бабою [PERSON] (мати [PERSON]М.). За даними довідки про сім»ї призовника від 09.11.2017р., вірність даних яких підтверджена [PERSON], [PERSON], 12.05.2001р. народження проживає в [INFO], а зареєстрований в [INFO]. Як передбачено ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3,4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Як визначено статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в т.ч. припинення дії, яка порушує право; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ст. 13 ч.ч.1, 2, 3, 4 ЦК). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які зазначені вище, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом (ч.6 ст. 13ЦК). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316ЦК). Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ст. 317ЦК). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов»язує (ст. 319ЦК). Відповідно до ст. 321 ЦК, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322ЦК). Як передбачено ч.1 ст. 325 ЦК, суб»єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Крім того, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності, що визначено статтею 386ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (ч.1 ст. 401 ЦК). Зміст сервітуту передбачений ст. 403 ЦК. Частиною 3 статті 404 ЦК передбачено, що право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Припинення сервітуту визначено у статті 406 ЦК, в т.ч. за частиною другою, - сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Суд вважає, що факт непроживання без поважних причин в кімнаті №56 гуртожитку відповідачів з грудня 2014р. по даний час підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, в т.ч. показаннями свідків. Жодних належних, допустимих та достатніх доказів в обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позовних вимог, відповідачами до суду не надано. Крім того, судом встановлено, що, враховуючи норми ст.ст.810, 821, 822 ЦК України, договір найму (оренди) житла між відповідачами та власником (позивачем по справі та третьою особою) нерухомого майна у цей період відсутній. Не встановлено жодних обставин, які б свідчили про здійснення будь-якими особами, в т.ч. позивачем, перешкод відповідачам у користуванні ними спірним житловим приміщенням. Слід зазначити, що Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» регулюються правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання. Норми даного Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, до даних спірних правовідносин підлягають до застосування положення вказаного Закону, оскільки судом встановлені порушення, допущені відповідачами, у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, які підлягають захисту у спосіб, обраний позивачем. Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що позовні вимоги в ред. 23.10.2017р. слід задовольнити частково, а саме, - усунути перешкоди ПАТ «Черкаський хлібокомбінат» (м. Черкаси, вул. Чигиринська, 7, код ЄДРПОУ 05518948) у користуванні та розпорядженні кімнатою №56 гуртожитку, що по вул. Гоголя, 580/1 м. Черкаси, шляхом позбавлення [PERSON], 1973р. народження (зареєстрована: [INFO] кім.56, код відсутній) та [PERSON], 2001р. народження (зареєстрований: [INFO] кім. 56, код відсутній) права користування житловим приміщенням, а саме, - кімнатою №56 гуртожитку, що по вул. Гоголя, 580/1 м. Черкаси із зняттям їх з реєстраційного обліку. Що стосується позовних вимог про виселення відповідачів із житлового приміщення, то в цій частині необхідно відмовити, оскільки встановлено, що відповідачі у кімнаті №56 не проживають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно із відповідача [PERSON] на користь позивача стягнути судовий збір в розмірі 1600грн. 00коп. На підставі викладеного та,

Outcome: partial