Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~Позивач ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» 27.10.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 91859,10 [Долар США], що за курсом 21,12 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.08.2015 року складає 1940064,19 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 20.08.2007 року уклали кредитний договір ODU0AE00000076, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 22967,62 [Долар США] на термін до 20.08.2012 р., а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №ODU0AE00000076/P від 20.08.2007 року. Однак, в порушення умов договору свої зобов'язання вони належним чином не виконали у зв'язку з чим у них перед Банком, станом на 03.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 91859,10 Дол. США. В судове засідання 26.01.2016 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 25.06.14) не з'явилась, але 18.11.2015 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що проти винесення рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано. Суд, у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у їх відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх\~осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 20.08.2007 року уклали кредитний договір ODU0AE00000076, згідно якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати [PERSON] кредит у розмірі 22967,62 [Долар США] на термін до 20.08.2012 р., а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У забезпечення виконання зобовязань між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №ODU0AE00000076/P від 20.08.2007 року. Однак, в порушення умов договору свої зобов'язання вони належним чином не виконали у зв'язку з чим у них перед Банком, станом на 03.08.2015 року виникла заборгованість у розмірі 91859,10 Дол. США. У забезпечення виконань зобовязань за даним кредитним договором 20.08.2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №ODU0AE00000076/P від 20.08.2007 року, за умовами якого остання поручилась за належне виконання зобовязань позичальником, які виникають з умов кредитного договору № ODU0AE00000076 від 20.08.2007 року. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Відповідач-1 повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено\~договором між фізичними особами. Згідно із ч. 2 ст. 536 ЦК України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим\~актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у\~зобов'язанні\~встановлений\~строк\~(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 України наслідками порушення Відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 22967.62 [Долар США]. У порушення умов кредитного Договору, Відповідач-1 свої зобовязання не виконав, та не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач-1 станом на 03.08.2015 року має заборгованість у розмірі 91859,10 [Долар США] що станом на 03.08.2015 року складає 1\~940 064 (один мільйон девятсот сорок тисяч шістдесят чотири) гривні 19 копійок , яка складається з наступного: - 16355,31 [Долар США] - заборгованість за кредитом; - 18537,54 [Долар США] - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1065,68 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 55900,57 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; У ч.1 ст. 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Відповідно до умов Договору поруки, а саме п.5, Позивачем було направлено на адресу Відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за Договором № ODU0AE00000076 від 20.08.2007 року. Згідно з п.6 Договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п'яти календарних днів з моменту ії отримання. Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення. Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Також відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином, судом було встановлено, що умови Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків Відповідачами не виконані. Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи (а.с. 3-5). Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачами кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, тощо у суду немає. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу (комісій), заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним кредитним договором та діючим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак, позовні вимоги банку щодо стягнення з відповідачів у солідарному порядку судових витрат підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З викладеного суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь судових витрат. Однак, суд не погоджується з солідарним порядком стягнення судових витрат з відповідачів, оскільки процесуальним законодавством не передбачено стягнення судових витрат в солідарному порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 29100,96 грн. (а.с.23-24), тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у рівних частках, а саме, по 14550,48 грн. з кожного На підставі викладеного,

Outcome: approved