Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON], про стягнення заборгованості згідно укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.02.2013 року в сумі 27524,30 грн. В обґрунтування позову позивач стверджує, що заборгованість в сумі 27524,30 грн., виникла внаслідок порушення відповідачем договірних умов щодо погашення заборгованості за вищевказаною [PERSON] угодою. Позивач стверджує, що відповідач незаконно не виконує власних зобовязань щодо погашення отриманого кредиту і відсотків за користування ним. Позивач зазначив, що відповідно до умов укладеної з відповідачем [PERSON] угоди від 01.02.2013 року, надав відповідачу кредит у розмірі 23558,29 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за вищевказаним договором відповідач станом на 02.01.2014 року має загальну заборгованість 27524,30 грн., у тому числі: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~23558,30 грн. заборгованість за кредитом; -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~2179,13 грн. - заборгованість за відсотками; а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг : -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~500,00 грн. штраф (фіксована частина); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~1286,87 грн. штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по вищевказаному договору в грошовій сумі 27524,30 грн. і судові витрати 275,24 грн. Вимоги про стягнення поточної і простроченої заборгованості позивач мотивує невиконанням відповідачем обовязків передбачених умовами [PERSON] угоди, згідно яких відповідач, повинен здійснювати погашення заборгованості в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця відповідач надає позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи, незважаючи на відсутність у зареєстрованому місці проживання був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки про виклик особі, яка проживає за місцем реєстрації 2 відповідача, від 15.04.2014 року № 2050000777484, довідкою Укрпошти ф.20 від 15.05.2014 року, за закінченням терміну зберігання (а.с.38,39), від 29.04.2014 року № 2050000803906, довідкою Укрпошти ф.20 від 30.05.2014 року, за закінченням терміну зберігання (а.с.40,41). З наведеного вбачається, що відповідач був повідомлений про суть спору та розгляд справи Катеринопільським районним судом, а отже свідомо не вжив заходів для отримання поштової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання і не повідомив суд про причини неявки в судове засідання. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON], свідомо ухиляється від отримання судових повісток про виклик до суду і відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважає, що судові виклики були вручені йому належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України наслідки, визначені частинами другою-четвертою цієї статті настають і в разі, якщо сторона залишить залу судового засідання. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача із заявою про надання кредиту. Відповідно до укладеної [PERSON] угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 01.02.2013 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 23558,29 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач порушив умови договору що призвело до утворення заборгованості по даному кредитному договору. Судом встановлено, що визначені позивачем суми заборгованості за кредитом, і заборгованість за відсотками, ґрунтуються на розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.02.2013 року станом на 02.01.2014 року, при цьому дані види заборгованості підлягають до стягнення у розмірі заявлених позивачем до стягнення, а саме: 23558,30 грн. заборгованість за кредитом, 2179,13 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, так як така заборгованість у відповідача виникла станом на 02.01.2014 року. За таких обставин, суд вважає встановленими факти укладення договору між позивачем та відповідачем, а також вважає доведеними твердження позивача про наявність простроченої заборгованості за кредитом, і за відсотками, оскільки ці факти підтверджуються письмовими матеріалами справи. 3 Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, суд визнає, що відповідач допустив істотні порушення умов [PERSON] угоди від 01.02.2013 року, та всупереч вимог ст.ст. 526, 610, 611, 1050 ч. 2, 1054 ч. 1 ЦК України не виконав законних вимог позивача щодо повернення заборгованості за договором, тому заборгованість підлягає стягненню з відповідача за кредитом 23558,30 грн., за відсотками 2179,13грн., а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1286,87 грн. штраф (процентна складова). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі суд встановив, що судовий збір позивачем було сплачено сумі 275,24 грн. Отже, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 275,24 грн. Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved