Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 2955,67 дол. США, що за курсом 25,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 серпня 2017 року складає 75369,67 грн. станом на 18 серпня 2017 року за кредитними договором № 108635-cred від 26 грудня 2007 року та судові витрати в розмірі 1600,00 грн. В судовому засіданні представник позивача Мазурок А.А., позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши представника позивача Мазурка А.А., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Як було встановлено в судовому засіданні, 26 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір №108635-cred, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 2500 дол. США у строк до 20 лютого 2009 року. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 18 серпня 2017 року у відповідача існує заборгованість у розмірі 3925,48 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом 761,10 дол. США, заборгованості по відсотках - 3164,38 дол. США. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 1119,89 дол. США, яка була задоволена рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2010 року, різниця становить 2955,67 дол.США. Статтею 526 ЦК України передбачено виконування зобов'язання належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не впливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від14 травня 2010 року у справі № 2-2735/10 з [PERSON] за вищевказаним договором №108635-cred укладеним 26 грудня 2007 року, стягнуто на користь позивача - заборгованість у розмірі 1119,89 дол.США в гривневому еквіваленті, станом на день винесення судового рішення у сумі 8880,73 грн. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Відповідний висновок зазначений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18. Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в частині стягнення 3% річних, які становлять 191, 35 дол. США (761,10*3059*0,03/365), що станом на 12 вересня 2018 року становить 5375, 02 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved