Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № б/н від 23.11.2012 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік ( 2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідач належним чином не виконував умови Договору, у звязку з чим станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість в розмірі 11170,72 грн., з яких: заборгованість по тілу\~ кредиту 493,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6869,07 грн., пеня 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) \~508,13 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 11170,72 грн. за Кредитним договором № б/н від 23.11.2012 року та судовий збір в розмірі 1378 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, однак на адресу суду надав письмові заперечення, згідно яких він заперечує проти позовних вимог повністю з тих підстав, що розрахунок заборгованості, наданий банком не можна приймати до уваги, оскільки він не узгоджений двома сторонами, грунтується на припущеннях, позивачем не надано документів на підтвердження того, що його було повідомлено про умови і правила отримання та повернення кредиту, неправомірно нарахуваний окрім пені ще й штраф. Окрім того відповідачем на адресу суду надано заяву про застосування строків позовної давності та заяву про зменшення неустойки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1054, 1055\~ ЦК України, ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У судовому засіданні встановлено, що 23.11.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, який складається з Анкети - заяви, Умов та Правил надання банківських послуг, Памятки клієнта, а також Тарифів. Зі змісту Анкети - заяви Позичальника [PERSON] від 23.11.2012 року (яка особисто ним підписана, а.с.5) слідує, що Позичальник [PERSON] ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку; він згоден, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Памяткою клієнта, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Вказані письмові документи містять усі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому в силу положень ст. 638 ЦК України даний договір вважається укладеним. Враховуючи дані умови договору, суд не погоджується з твердженнями відповідача про непогодження сторонами умов та правил отримання та повернення кредиту, а також тарифів. Відповідно до умов Договору б/н від 23.11.2012 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік (2,5 % на місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.12.6 Умов і Правил надання банківських послуг, за користування коштами нараховуються відсотки в розмірі встановленому Тарифами банку. Одночасно п. 1.1.3.2.3. Умов і Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформуваня позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов і Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3. до обовязків Позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до Тарифів по картці «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, процентна ставка в місяць на суму несанкціонованого перевищення кредитного ліміту становить 3,75%, з 01.09.2014 року базова процентна ставка в місяць становить 2,9 %, з 01.04.2015 року - 3,6 %. Пунктом 1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua.terms/pages/70/ позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Враховуючи вказані умови договору та відсутність зі сторонни відповідача доказів щодо їх дотримання, суд не знаходить обгрунтованими доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості проведений не у відповідності до умов договору. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором (п.2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.\~Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня базова процентна ставка за договором /30, нараховується за кожен день прострочення кредиту + 50 грн. (одноразово). Згідно п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач користувався коштами (знімалася готівка, проводилися розрахункові платежі), про що свідчить виписка по особовому рахунку (а.с.98-99). Виходячи з положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/04,\~ Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 18.06.2003 року №254, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за №559/780, даний доказ є належним та допустимим доказом. При цьому, як слідує з виписки по особовому рахунку, відповідач неналежно виконував свої зобовязання по договору, останній платіж внесений 20.11.2013 року. Вказаним доказом спростовуються твердження відповідача, що ним не здійснювалося погашення заборгованості. В результаті неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань станом на 31.03.2016 року виникла заборгованість в розмірі 11170,72 грн., з яких: заборгованість по тілу\~ кредиту 493,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6869,07 грн., пеня 2800,00 грн., штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) \~508,13 грн. Сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів, зокрема виписки по особовому рахунку. Заперечуючи щодо задоволення позову та суми заборгованості, відповідач належних та допустимих доказів в підтвердження своїх доводів не надав, його твердження грунтуються на власних міркуваннях, що в силу ст.60 ЦПК України не може бути доказом по справі. Щодо тверджень відповідача про безпідставне нарахування окрім пені також і штрафів, то суд звертає увагу, що нарахування штрафу та пені передбачено відповідно Пунктами 2.1.1.12.6.1., 2.1.1.7.6.Умов і Правил надання банківських послуг, з якими відповідач ознайомлений та погодився, що підтверджується його особистим підписом Анкети Заяви від 23.11.2012 року. При цьому Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов і Правил надання банківських послуг передбачено, що у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн. Позичальник сплачує пеню, штраф же відповідно до п.2.1.1.7.6. сплачується при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, а тому не можна вважати, що в данному випадку це відповідальність за одне й те саме порушення та недотримання положень ст.61 Конституції України. Разом з тим щодо розміру штрафу, який підлягає стягненню з відповідача, то суд звертаєу увагу, що відповідно до ч. 2\~ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов'язання. Фіксована частина штрафу визначена у сумі 500 гривень, не відповідає положенню закону, яке визначає поняття штрафу, а тому не може таким вважатись, в зв'язку з чим позовна вимога в цій частині, про стягнення 500 гривень штрафу (фіксована частина), задоволенню не підлягає. Щодо посилання відповідача на застосування строку позовної давності, то суд враховує, що позивачем предявлена вимога про повернення всієї суми кредиту, а не щомісячних платежів. Щодо стягнення відсотків, то суд відмічає, що відповідач, здійснивши останній платіж за кредитним договором 20.11.2013 року, визнав існування боргових зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк». За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст.264 ЦК України перебіг строку позовної давності було перервано, та ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом в межах трирічного строку позовної давності, визначеної\~ ст. 257 ЦК України. Разом з тим суд зважає, що для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Таким чином, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 20.05.2016 року (а.с.39), то пеня підлягає стягненню з відповідача згідно розрахунку заборгованості за останні 12 місяців, а саме з 29.05.2015 року по 20.05.2016 року (день зверненням позивача з позовом до суду), що становить 1100 грн. Відповідач також просить суд зменшити розмір неустойки (пені). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд звертає увагу, що розмір неустойки не перевищує розмір збитків (заборгованість по тілу\~ кредиту 493,52 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6869,07 грн.), а тому суд не вбачає підстав для такого зменшення. Окрім того, вказуючи про наявність обставин, які мають істотне значення, відповідач жодних доказів не наддав. Враховуючи викладене, з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість в розмірі 8970,72 грн., з яких: 493,52 грн. - заборгованість за кредитом, 6869,07 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, пеня - 1100,00 грн., штраф (процентна складова) \~508,13 грн. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України. Враховуючи часткове задоволення позову на користь позивача слід стягнути 1106,61 грн. (1378грн х 80,31%). На підставі викладеного,

Outcome: partial