Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач, ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» 29 березня 2018 року звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, в якій просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 8 803 грн. 97 коп. та суму сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.08.2015 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Нижній Вал сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер [NUMBER]. На момент ДТП між позивачем, ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування від 01.09.2014 року за № CON/I/CASCS/0030678 - 0010а/14к/оАС, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, згідно довідки ДАІ та Акту огляду ТЗ від 07.08.2015 року. Подільським районним судом м. Києва відповідача визнали винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач вказує, що на підставі рахунка-фактури № ОЗЧ-000043 від 12.08.2015 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, було визначено суму страхового відшкодування у розмірі 17 160 грн. 96 коп., та сплачено потерпілому суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 201 380 від 16.10.2015 р. Позивачем було отримано інформацію про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за полісом № АІ/7824046. В межах ліміту страховою компанією ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було здійснено виплату у розмірі 8 356,99 грн. Таким чином, сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити відповідач, складає: 17 160,96 - 8 356,99 грн. = 8 803 грн. 97 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року, прийнято справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування, до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження /а.с.а.с. 35-36/. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. 14 червня 2018 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову повністю /а.с.а.с. 43-45/, посилаючись на те, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 0010а/14к/оАС від 29 серпня 2014 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування». Забезпечений транспортний засіб автомобіль марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Строк дії договору відповідно до п. 18 договору з 01.09.2014 року до 31.08.2015 року /а.с.а.с. 12-17/. Згідно довідки №71525275 про дорожньо-транспортну пригоду, 05.08.2015 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Нижній Вал сталася дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: автомобіля марки «ЗАЗ», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Subaru Impreza», державний реєстраційний номер [NUMBER] /а.с.а.с. 10-11/. Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року, вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія транспортного засобу автомобіля марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], [PERSON], яка 05 серпня 2015 року о 17 год. 30 хв., в м. Києві по вул. Нижній Вал, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER], під час об'їзду перешкоди не врахувала дорожню обстановку, не дотрималась безпечного інтервалу, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем марки «Субару», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Зазначеною постановою суду [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень /а.с. 18/. Постанова не була оскаржена в апеляційному порядку та набрала законної сили. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вказана постанова є обов'язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Встановлено, що у визначений законом строк потерпілий звернувся до ПрАТ «СК «АХА Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу /а.с.а.с. 19-20/. З матеріалів справи встановлено, що на вимогу виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту № 0010а/14к/оАС від 29 серпня 2014 року, на підставі страхового акту від 15.10.2015 року, ПрАТ «СК «АХА Страхування» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в сумі 17 160 грн. 96 коп., яке було перераховано на рахунок, визначений потерпілим, що підтверджується платіжним дорученням № 201 380 від 16 жовтня 2015 року /а.с.а.с. 26-27, 29/. Розмір завданої шкоди підтверджується даними акту огляду транспортного засобу, даними рахунку-фактури № ОЗЧ-000043 від 12 серпня 2015 року, даними розрахунку страхового відшкодування та даними страхового акту від 15.10.2015 року /а.с.а.с. 23-27/. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.п. «ґ» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. В свою чергу, ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, з моменту виплати позивач отримав право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи вищенаведене, дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення відповідачем, [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зокрема, наявність вини у її діях, що призвело до ДТП, встановлено постановою Подільського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року по справі №758/10213/15-п, сума страхових відшкодувань підтверджується даними страхового акту від 15.10.2015 року та даними платіжного доручення № 201 380 від 16 жовтня 2015 року /а.с.а.с. 26-27, 29/. Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було отримано інформацію про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» за полісом № АІ/7824046 /а.с. 21/. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодування шкоди, заподіяної третій особі при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. В межах ліміту страховою компанією ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» було здійснено виплату у розмірі 8 356,99 грн. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Відповідачем, в свою чергу, не надано належних доказів в спростування доводів позивача, не спростовано належними доказами відсутність вини у її діях, що призвело до ДТП, а також розмір завданої шкоди, не надано належних та допустимих доказів, в обґрунтування своїх заперечень. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, зазначається, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позивачем сплачено страхове відшкодування у розмірі 17 160 грн. 96 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 201 380 від 16 жовтня 2015 року. В межах ліміту страховою компанією ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» здійснено виплату у розмірі 8 356,99 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума страхового відшкодування в розмірі 8 803 грн. 97 коп. (17 160,96 - 8 356,99 = 8 803,97), виплачена потерпілому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved