Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу, а саме майнової шкоди в розмірі 2839,66 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.04.2017 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] , за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобілю Сіtroen С4, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 04 травня 2017 року в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Сіtroen С4, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] та автомобілю Volksvagen Сагаvellе, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2017 року особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] . Відповідно до ремонтної калькуляції Audatex № 45634 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volksvagen Сагаvellе, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 2 839 грн. 66 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 2839 грн. 66 коп. У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, позивач 05.12.2017 року направив [PERSON] вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, дана вимога була отримана відповідачем 12.12.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Як стверджує представник позивача, кошти відповідачем на користь позивача не сплачені, що і стало приводом для звернення до суду. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2018 року цивільну справу за зазначеним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» прийнято до провадження суддею Приморського районного суду м. Одеси Єршовою Л.С.та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд встановив, що 06.04.2017 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії [NUMBER] , за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобілю Сіtroen С4, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 04 травня 2017 року в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю Сіtroen С4, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] та автомобілю Volksvagen Сагаvellе, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під управлінням [PERSON] . Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2017 року по справі №522/9440/17 (головуючий суддя - Осіік Д.В.) особою винною в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнено останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність як власників наземних транспортних засобів учасників ДТП ( [PERSON] та [PERSON] ) була застрахована ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідно до ремонтної калькуляції Audatex № 45634 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volksvagen Сагаvellе, державний реєстраційний номер [NUMBER] , становить 2 839 грн. 66 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 2839 грн. 66 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 26.05.2017 року та страхового акту № UА2017050400021/L01/01 від 08.08.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 24547 від 09.09.2017 року. У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомив позивача про настання страхової події протягом трьох робочих днів після настання ДТП, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, позивач 05.12.2017 року направив [PERSON] вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди, дана вимога була отримана відповідачем 12.12.2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Як стверджує представник позивача, кошти відповідачем на користь позивача не сплачені. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов, зокрема, якщо він не повідомив страховика про настання ДТП у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 Закону). Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП викладений вже у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про знаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Проте, в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами і ніким не оспорюється, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач як страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2011цс16, постановах Верховного Суду від 22 листопада 2018 року по справі №711/9786/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі № 495/8394/15-ц, від 10 жовтня 2018 року по справі №371/6159/16-ц, від 24 жовтня 2018 року по справі № 300/847/16-ц. Передбачені підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону обмеження набуття страховиком особи, що завдала шкоду, права зворотної вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси особи, що завдала шкоду, та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Враховуючи, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, яка винна в ДТП, притягнута до адміністративної відповідальності, страхова компанія відповідача визнала такий факт, добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому підстав для задоволення позову у зв`язку з неповідомленням відповідачем страховика про настання страхового випадку немає.

Outcome: dismissed