Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

Позивач подав до суду позовну заяву про визнання договору іпотеки припиненим та зняття арешту, на обґрунтування якої зазначила, що 05.08.2005 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» укладено кредитний договір № 203/ПВ-05 від 05 серпня 2005 року згідно з умовами якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США з розрахунку 13% річних строком до 04 серпня 2008 року. Мета кредитування: поточні потреби. Для забезпечення даного зобов`язання між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та позивачкою був укладений іпотечний договір від 05.08.2005 року №716, предметом якого став будинок [ADDRESS] загальною площею 57,5 кв.м, жилою площею 25,4 кв.м. та земельна ділянка площею 0,408 га, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мегедь Л.К. та накладена заборона відчуження даного майна. Просить суд визнати договір іпотеки № 716 від 05.08.2005, предметом якого став будинок номер [ADDRESS] , загальною площею 57,5 кв. м., жилою площею 25,4 кв.м та земельна ділянка загальною площею 0,408 га номер 12 по [ADDRESS] , припиненим та припинити обтяження на земельну ділянку та садовий будинок у зв`язку з відсутністю заборгованості позичальника перед кредитором. Ухвалою судді від 21.02.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 03.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 15.07.2019 року залучено в якості правонаступника позивача [PERSON] - її сина [PERSON] , проживаючого [ADDRESS] до участі у справі позовом [PERSON] до ТОВ «Інвестаційна компанія «ІФГ» , третя особа, приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Дідківська Юлія Володимирівна, Національний Банк України про визнання договору іпотеки припиненим та зняття арешту, оскільки [PERSON] померла [INFO] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав наведених в позовній заяві. Позивач [PERSON] заявлені вимоги підтримав, та повідомив, що заборгованість позичальника [PERSON] перед ТОВ «Український промисловий Банк» погашена в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлений, заяв, клопотань чи заперечень суду не надав. Треті особи в судове засідання не з`явились, заяв, клопотань чи заперечень суду не надавали. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин. Вислухавши представника позивача, позивача дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» укладено кредитний договір № 203/ПВ-05 від 05 серпня 2005 року, згідно з умовами якого Банк надав Позичальникові кредитні кошти у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) доларів США з розрахунку 13% річних строком до 04 серпня 2008 року. Мета кредитування: поточні потреби. Для забезпечення даного зобов`язання між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та позивачем був укладений іпотечний договір від 05.08.2005 року №716, предметом якого став будинок [ADDRESS] загальною площею 57,5 кв.м, жилою площею 25,4 кв.м. та земельна ділянка площею 0,408 га, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мегедь Л.К. та накладена заборона відчуження даного майна. Станом на 08.09.2007 року заборгованість позичальника [PERSON] перед ТОВ «Український промисловий Банк» погашена в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій про сплату всіх кредитних зобов`язань та листом підтвердженням від Національного банку України (а.с.31, 37-63). ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Однак [PERSON] обмежена у праві розпорядження власним майном виходячи з наступого: Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 109121194 від 26.12.2017 підтверджується, що будинок та земельна ділянка знаходяться в іпотеці та обтяжені забороною. Відповідно до змісту інформаційної довідки - номер запису про іпотеку: 2260450, дата та час державної реєстрації 05.08.2005 року 12:03:41 реєстратором: Приватний нотаріус Мегедь Л.К., 08700, Київська обл., Обухівський р-н, смт. Козин, вул. Партизанська, 2, ( 044) 251-68-87; підстава обтяження: Договір іпотеки, 716, 05.08.2005, [PERSON] ; об`єкт обтяження: будинок, адреса: [ADDRESS] ; об`єкт обтяження: земельна ділянка, земельна ділянка, адреса: [ADDRESS] ; іпотекодержатель: ТОВ «Український промисловий банк», код: 19357325, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 26; іпотекодавець: [PERSON] ; розмір основного зобов`язання: 5000,00 доларів; строк виконання: 04.08.2008; заставна: немає. Отже, майно позивача є обтяженим забороною та іпотекою враховуючи, що зобов`язання, для забезпечення яких укладався зазначений іпотечний договір, на теперішній час припинились внаслідок їх повного виконання, а відтак, наявність заборони на відчуження майна перешкоджає позивачу у здійсненні своїх прав в частині розпорядження власним майном, що є грубим порушенням норм діючого законодавства України. Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2010 № 19 було прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію з 21.01.2010 Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк». Відповідно до відповіді Національного банку України від 30.03.2018 року №20-0010/18295 між Національним банком України, ліквідатором ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» було укладено догорів про передавання в управління непроданих активів № 31-Л від 05.09.2013 року, згідно з яким, активи, наявні на балансі ТОВ «Український промисловий банк» на дату укладення договору, передані в управління Управителеві ТОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал». При цьому у переліку непроданих активів Банку, переданих в управління Управителеві, заборгованості за, [PERSON] не значиться. Також в листі НБУ від 30.03.2018 року зазначено, що документи з порушеного питання на архівне зберігання до Національного банку ліквідатором ТОВ «Укрпромбанк» не передавалися. Позивачу рекомендовано звернутися до нотаріуса щоб зареєструвати припинення заборони відчуження за наявними у мене документами, а в разі відмови звернутись до суду. Позивач намагалась вирішити питання в позасудовому порядку і неодноразово направляла рекомендовані листи до ТОВ Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», як ліквідатора ТОВ «Промисловий банк України» із проханням надати лист підтвердження, щодо відсутності за нею заборгованості та надати лист для нотаріуса для зняття заборони відчуження мого майна. Проте відповіді на них позивачем не отримано. Відтак зобов`язання, що випливали із кредитного договору №203/ПВ-05 від 05.08.2015 року припинилися з підстави, визначеної ст. 599 ЦК України - у зв`язку із його фактичним виконанням боржником. Крім того, згідно ст. 609 ЦК України, зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора). Підстави припинення застави визначені у ст. 593 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про заставу». Згідно п. 1 ч.1. ст. 593 ЦК України та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу», застава припиняється, зокрема, з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобовязання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Частиною 2 ст. 593 ЦК України передбачено, що у разі припинення права застави до державного реєстру вносяться відповідні зміни. Згідно з частиною 9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяжень реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Відповідачем, який є обтяжувачем щодо майнових прав позивача, самостійно не здійснено будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію припинення обтяження на предмет застави, а чинним законодавством передбачено виключне право обтяжувача на реєстрацію припинення такого обтяження. За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень п. 2 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року (далі за текстом - Порядок), заборона відчуження майна накладається при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором. За вимогами п. 5.1 глави 15 розділу II Порядку, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. У відповідності до норм п. 6.1 глави 15 розділу II Порядку, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. 30.01.2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дідківської Юлії Володимирівни, як до державного реєстратора, із заявою про вилучення запису про заборону відчуження та вилучення запису про іпотеку із мого майна, на що отримала письмову відмову в державній реєстрації прав від 30.01.2019 року через відсутність заяви за встановленою формою та інших документів для вчиненні відповідної реєстраційної дії, які повинен був надати позивачу ТОВ «Український промисловий банк» як іпотекодержатель. Оскільки ТОВ «Український промисловий банк» закінчив процедуру ліквідації, у позивача не має можливості подати нотаріусу вказані документи. Отже за змістом зазначених вимог законодавства, заборону відчуження майна знімає нотаріус, який накладав таку заборону при одержанні повідомлення, за рішенням суду або в інших випадках, передбачених законом. За змістом частини 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частинами 1, 5 статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності з частиною другою статті 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем зобовязання по укладених договорах перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» виконано, а іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання, що вказує на відсутність правових підстав для утримання майна позивача під арештом, то позов про визнання припинення договору іпотеки із зняттям арешту з майна підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved