Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.08.2007року у розмірі 22 867,89грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 21 302,75грн., штрафу у розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та штраф у розмірі 1 065,14грн. (процентна складова), а також просив суд стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, відповідач - [PERSON] отримав кредит у розмірі 13 500,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Представник позивача зазначає, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань по укладеному кредитному договору щодо своєчасного погашення кредиту, у відповідача станом на 28.02.2014року наявна заборгованість у розмірі 37 755,86грн. Представник позивача вказує, що 17.05.2010року Малиновським районним судом м. Одеси за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 16 453,11грн. Однак, на сьогоднішній день, як вказує представник позивача, судовий наказ не виконаний, у зв'язку з чим, загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 37 755,86грн. Приймаючи до уваги, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредиторів, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), яка, з урахуванням різниці - суми, яка була стягнута наказом Малиновського районного суду м. Одеси, складає 22 867,89грн. У судове засідання 07.11.2014року представник позивача не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресно - довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «за відмовою адресата від одержання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідача, за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 15.08.2007року відповідач - [PERSON] звернувся до позивача із заявою, відповідно до якої, банк надає позичальнику кредитний ліміт на платіжну картку у сумі 13 500, 00грн., з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,5% у місяць з розрахунку 360 днів у році. Строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії картки. Погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися шляхом внесення коштів на картку клієнта або шляхом списання банком коштів з платіжної картки. Відповідно до п.п. 6.5., 6.6. умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. У разі невиконання зобов'язань по договору, на вимогу банку виконати зобов'язання по поверненню кредиту, оплаті винагороди банку. Відповідно до п.п. 5.5., 5.5.1. умов та правил надання банківських послуг, за використання кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами, із розрахунку 360 календарних днів у році. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки по збільшеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами. Відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12. умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом дванадцяти місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання кредиту складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2010року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 16 453,11грн., та 82,27грн. в рахунок сплаченого судового збору, 30,00грн. в рахунок сплачених судових витрат, 1042,80грн. в рахунок витрат на правову допомогу. Однак, з урахуванням того, що кредитний договір не було розірвано, а ухвалення рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання, ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до п.п. 5.5., 5.5.1. умов та правил надання банківських послуг, за використання кредитом банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому тарифами, із розрахунку 360 календарних днів у році. За несвоєчасне виконання боргових зобов'язань держатель сплачує відсотки по збільшеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розміри яких визначаються тарифами. Відповідно до п. 8.6 умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 28.02.2014року (а.с. 5-8), у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.08.2007року, яка дорівнює 37 755,86грн., та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 11 391,39грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 24 330,15грн., заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 2 034,32грн., штрафів у розмірі 500, 00грн. (фіксована частина) та 1 065, 14грн. (процентна складова). Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Як зазначалося вище, судовим наказом Малиновського районного суду м. Одеси від 17 травня 2010року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 16 453,11грн., та 82,27грн. в рахунок сплаченого судового збору, 30,00грн. в рахунок сплачених судових витрат, 1042,80грн. в рахунок витрат на правову допомогу. Однак, не було стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 21 302,75грн., штрафу у розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та штрафу у розмірі 1 065,14грн. (процентна складова), згідно розрахунку заборгованості станом на 28.02.2014року. З урахуванням викладеного, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом у розмірі 21 302,75грн., штрафу у розмірі 500,00грн. (фіксована частина) та штрафу у розмірі 1 065,14грн. (процентна складова), з урахуванням різниці - суми, яка була стягнута наказом Малиновського районного суду м. Одеси, заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача - ПАТ КБ «Приватбанк» у розмірі 243,60грн.

Outcome: approved