Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» 04 грудня 2017 року звернувся до суду з позовом [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 033МІ11121227001 від 27.12.2012 року у розмірі 578 412 грн. 12 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8676 грн. 18 коп., посилаючись на те, що 27 грудня 2012 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 033МІ11121227001, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 331 953,00 грн. В забезпечення Кредитного договору було укладено Договір поруки № 033МІ11121227001-ПОР від 27.12.2012 року, згідно якого [PERSON] виступила поручителем та зобов'язалася відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що витікають із Кредитного договору № 033МІ11121227001 від 27.12.2012 року. Позивач вказує, що внаслідок неналежного виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань, утворилась заборгованість, яка станом на 09.11.2017 року становить 578 412 грн. 12 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 309 822,76 грн.; сума заборгованості за відсотками - 232 237,75 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 7186,94 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 29 164,67 грн., які позивач просить стягнути солідарно з відповідачів. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 08 лютого 2018 року, прийнято справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, до провадження Солом'янського районного суду м. Києва, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.а.с. 42-43). У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачам було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідачі не подали до суду відзив на позовну заяву, будь-яких заяв чи клопотань, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що 27 грудня 2012 року між Акціонерно-комерційний банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 033МІ11121227001, відповідно до п.п. 1.1 умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 331 953,00 грн. /а.с.а.с. 6-13/. В забезпечення Кредитного договору було укладено Договір поруки № 033МІ11121227001-ПОР від 27.12.2012 року, згідно якого [PERSON] виступила поручителем та зобов'язалася відповідати за зобов'язаннями [PERSON], що витікають із Кредитного договору № 033МІ11121227001 від 27.12.2012 року, відповідно до умов якого Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник /а.с.а.с. 17-18/ В п. 1.1. Кредитного договору визначено Графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення та кінцевий термін користування кредитом. Крім того, умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановлено, що станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді Відповідачами умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки Поручитель поручається перед кредитором Боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання Боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення Боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, Боржник і Поручитель відповідають перед кредитором як солідарні Боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність Поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. 543 ЦК України, Позичальник і Поручитель несуть солідарну відповідальність за невиконання зобов'язань за Договором, а тому Банк має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників (Позичальника/Поручителя) разом, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 27.12.2012 року між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 033МІ11121227001, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. З даних розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 033МІ11121227001 від 27.12.2012 року, наданого позивачем, вбачається, що станом на 09.11.2017 року становить 578 412 грн. 12 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 309 822,76 грн.; сума заборгованості за відсотками - 232 237,75 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом - 7186,94 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками - 29 164,67 грн. /а.с.а.с. 24-26, 27/. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 623, 625 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Натомість відповідачі, не надали суду належних та достовірних доказів в межах розгляду даної справи, які б спростували факт наявності заборгованості за кредитним договором. Виходячи з того, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 8676,18 грн. підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved