Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 21 травня 1994 року, але на даний час вже більше року фактично припинили шлюбні відносини; -від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою; -він вважає, що причинами розпаду сімї є те, що вони - люди різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сімю, між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, вони втратили повагу один до одного; -його прохання відповідача змінити поведінку та спробувати зберегти сімю результатів не дали; -вони проживають фактично за однією адресою, але спільного господарства не ведуть та не спілкуються; -їх шлюб носить формальний характер, їх сімя розпалась остаточно, подальше примирення та спільне проживання є неможливим, звернувся з позовом до суду та просить: шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, у позовній заяві /а.с.4/ позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу у його відсутність. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи була повідомлена належним чином - шляхом вручення їй особисто судової повістки про виклик до суду на розгляд цієї справи /а.с.12/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. 12 грудня 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 21 травня 1994 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується: свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.5/ та свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у своєму позові посилається на те, що причинами розпаду сімї є те, що вони - люди різних характерів, поглядів на життя, шлюб та сімю, між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, вони втратили повагу один до одного. Також позивач вказує, що шлюб між ними носить формальний характер, збереження його недоцільне. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач примиритися з відповідачем не бажає, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітньої дитини сторони не заявляють.

Outcome: approved