Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивач приватне акціонерне\~товариство «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування» (далі\~ПАТ «Страхова\~компанія «Арсенал\~Страхування») предявив до суду позов до відповідача [PERSON]\~про стягнення 25'269,97 грн. шкоди, котру позивач зазнав в результаті виплати страхового відшкодування в користь ТзОВ «Український лізинговий фонд». В обґрунтування вказаних вимог зазначає, що 01 травня 2017 року на автодорозі М-12 «Стрий-Тернопіль-Коровоград-Знам'янка» мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля, яким керувала відповідач «Skoda», р.н. [NUMBER], та іншого, «Peugeot», р.н. [NUMBER]. Останній був забезпечений у ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». Винним у ДТП є відповідач. Відновлювальний ремонт забезпеченого автомобіля складав 175'269,97 грн. Саме цю суму коштів позивач і відшкодував власнику забезпеченого транспортного засобу ТОВ «Український лізинговий фонд». Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПРАТ СК «Провідна» то у позивача виникло право зворотньої вимоги до цього страховика. В результаті розрахунку між страховими компаніями, невідшкодованими позивачу залишилось 25'269,97 грн., котрі слід компенсувати за рахунок відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив у якому вказує, що: протокол огляду транспортного засобу від 10 травня 2017 року № 90 був складений в односторонньому порядку; відсутні докази прийому-передачі автомобіля на СТО і того в яких умовах він там зберігався; страховий акт № 006.00444417-1 та додаток № 1 до нього складені з порушенням чинного законодавства, оскільки згідно пункту 14 даного акту, однією з підстав для виплати страхового відшкодування вказано рахунок № 372 від 13 червня 2017 року ТОВ «[PERSON] Град» де вартість послуг ґрунтується на ціні у 202,5 грн. за 1 нормо-годину, тоді як наказом № 8 від 31 травня 2017 року, така вартість становить 300 грн. за нормо-годину з урахуванням ПДВ; рахунок від 13 червня 2017 року складений з порушенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік». Усі ці обставини, на думку відповідача, свідчать про неправомірність виникнення права вимоги до нього з сторони позивача, і, як наслідок, про безпідставність позову. Представник позивача у судове засідання не зявився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності у якій також зазначає, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Про причини неявок суду не повідомив, а тому розгляд справи слід провести за його відсутності на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке: 01 травня 2017 року приблизно о 20 год. 25 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Skoda», р.н. [NUMBER], автодорогою «Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка», допустив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot», р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], який виконував маневр повороту ліворуч, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана ДТП, трапилась внаслідок порушення [PERSON] Правил дорожнього руху (не дотримався безпечної дистанції) у чому його визнано винним відповідно до постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2017 року (справа № 607/6602/17). Відповідно до рахунку № 372 від 13 червня 2017 року, наданого ТОВ «[PERSON] Град», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot», р.н.\~[NUMBER], становила 179'583,47 грн. Як убачається з свідоцтва про реєстрацію вказаного автомобіля (серії СХО 255584), його власником є ТОВ «Український лізинговий фонд». 10 вересня 2013 року між позивачем та ТОВ «Український лізинговий фонд» укладено генеральний договір № 108/13-Т/Ц2 добровільного страхування транспорту. Предметом цього правочину є майнові інтереси страхувальника/вигодонабувача, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом та додатковим обладнанням, що зазначений у додатку № 2 «Реєстр застрахованих ТЗ» цього договору, та вказаний у розділах 6-8 договору, щодо яких страхувальником/вигодонабувачем укладено договір/договори фінансового лізингу. Відповідно до цього договору та згідно страхового акту № 006.00444417-1 від 21 червня 2017 року, позивач виплатив ТОВ «Український лізинговий фонд» 175'269,97 грн. страхового відшкодування на відновлювальний ремонт автомобіля [NUMBER]. Вказане підтверджується платіжним дорученням від 26 червня 2017 року. Таким чином, згідно з частиною 1 ст. 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування», до позивача перейшло право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування (у даному випадку це ТОВ «Український лізинговий фонд»), має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до відповідача, у межах фактичних витрат. Таке право вимоги закріплено частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, якою визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з довідки № 3017122101609410, складеної уповноваженою особою Тернопільського районного відділення поліції Тернопільського відділу поліції та зареєстрованої в ЖЄО 01 травня 2017 року за № 1653, власником автомобіля [NUMBER], був відповідач. Даний транспортний засіб був забезпечений у приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» (далі ПАТ «Страхова компанія «Провідна») згідно полісу № АЕ/9647153 (ліміт страхового відшкодування 100'000 грн.) та договору добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АП/0129698/2014/16 від 12 серпня 2016 року (ліміт страхового відшкодування 50'000 грн.). 15 вересня 2017 року та 13 листопада 2017 року ПАТ «Страхова компанія «Провідна» перерахувало позивачу страхові відшкодування в межах лімітів зазначених договорів на загальну суму 150'000 грн. Вказане підтверджується платіжними дорученнями № 0044613 від 15 вересня 2017 року та № 0054883 від 13 листопада 2017 року. Таким чином невідшкодованими позивачу залишились 25'269,97 грн. (175'269,97 (100'000 + 50'000) = 25'269,97) Ці кошти слід стягнути з відповідача, як особи, котра на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом, в результаті використання якого мало місце заподіяння шкоди. Також з відповідача в користь позивача, відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, слід сягнути судовий збір, сплачений при подачі позову до суду в сумі 1'762 грн. Твердження відповідача про недопустимість протоколу № 90 як доказу у справі через те, що огляд автомобіля був здійснений без його участі суд до уваги не бере, оскільки такий виклик не є обовязковим і здійснюється лишу у разі потреби, а тому не тягне за собою визнання нечинними результатів огляду. Про це зазначено у пункті 5.2 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонд державного майна «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, де визначено, що у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Щодо невідповідності вартості нормо-годин, котра була застосовна при складенні рахунку № 372 від 13 червня 2017 року тій, про яку зазначено у наказі № 8 директора ТОВ «Терко авто град», то тут слід зазначити, що відповідачем, всупереч частині 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, не доведено факту порушення його прав чи законних інтересів такою обставиною. При цьому також слід зазначити, що сума страхового відшкодування була проведена з розрахунку нижчої ціни, тобто більш прийнятної для відповідача. З аналогічних підстав суд не бере до уваги посилання [PERSON] на порушення статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік» при складені рахунку № 372 від 13 червня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved