Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Позивач - ПАТ «Марфін Банк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], в якій, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд стягнути з відповідачки - [PERSON] грошові кошти у розмірі 18 300,00доларів США, а також судовий збір у розмірі 1 462,72грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 12.09.2011року між ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку № АС1007550902, відповідно до умов якого, [PERSON] було відкрито поточний рахунок [NUMBER] у дол. США. У період з 15.09.2011р. по 26.01.2012р., як вказує представник позивача, ПАТ «Марфін Банк» здійснював видаткові операції за поточним рахунком [NUMBER] на користь довіреної особи та на той час дружини [PERSON] - [PERSON] в загальній сумі 18 300,00 дол. США. Однак, представник позивача зазначає, що номер рахунку, який був зазначений у довіреності, не відповідає номеру рахунку, зазначеному в договорі банківського рахунку, а рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.04.2012р. у справі №1511/5878/2012, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.08.2013р., позов [PERSON] до ПАТ «Марфін Банк» про зобов'язання зарахування на поточний рахунок коштів у розмірі 18 300, 00 дол. США, стягнення пені у розмірі 1 830,00 дол. США, стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. було задоволено у повному обсязі. Представник позивача також вказує на те, що факт отримання [PERSON] в ПАТ «МАРФІН БАНК» у період з 15.09.2011р. по 26.01.2012р. грошових коштів у розмірі 18 300,00 дол. США без достатньої правової підстави підтверджується вищезазначеними банківськими документами та судовими рішеннями у справі № 1511/5878/2012. З урахуванням викладеного, ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 18 300,00доларів США. У судове засідання 29.05.2014року представник позивача не з'явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка - [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялася належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві та довідці з відділу адресно - довідкової роботи головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, у судові засідання не з'явилась, про поважність причин відсутності не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. При цьому суд зазначає, що відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою «за закінченням терміну зберігання», суд вважає за можливе розглядати справу без участі відповідачки, за наявними в ній матеріалами. Третя особа - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 65), у судове засідання 29.05.2014року не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 12.09.2011року між ПАТ «МАРФІН БАНК» та [PERSON] було укладено договір банківського рахунку №АС1007550902, відповідно до умов якого, банк відкриває клієнту поточний рахунок [NUMBER] у доларах США. Згідно п. 2.1.1 цього договору банк зобов'язується своєчасно, тобто в порядку і в строки, встановлені чинним законодавством України і нормативно-правовими актами НБУ виконувати розрахунково-касові операції за дорученням клієнта. Відповідно до п.п. 3.1.4, 3.2.1 договору банківського рахунку №АС1007550902 від 12.09.2011року банк має право здійснювати примусове списання коштів з рахунку клієнта у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами, що знаходяться на його поточному рахунку в порядку, встановленому чинним законодавством України. П. 4.3 договору банківського рахунку №АС1007550902 від 12.09.2011року передбачено, що за несвоєчасне повернення банку помилково зарахованої на рахунок клієнта суми, клієнт (неналежний отримувач) повинен повернути суму переказу та сплатити банку пеню в розмірі 0,1% суми помилкового переказу за кожний день, починаючи від дати звершення помилкового переказу до дати повернення коштів включно, яка не може перевищувати 10% суми переказу. Роздруківкою банку про рух коштів на рахунку [NUMBER] підтверджується, що на підставі довіреності від 17.09.2011року з цього рахунку були видані готівкові кошти 02.11.2012року у розмірі 8100доларів США, 04.01.2012року у розмірі 5100доларів США, 26.01.2012року у розмірі 5100доларів США (а.с. 17-20). З копії довіреності від 17.09.2011року, яка наявна у матеріалах справи (а.с.16), вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися належним йому рахунком № 312030 US, відкритим на його ім'я в ВАТ «Морський транспортний банк». Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11.04.2013року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28.08.2013року, було зобов'язано ПАТ «МАРФІН БАНК» зарахувати на поточний рахунок [NUMBER], відкритий на ім'я [PERSON] у Публічному акціонерному товаристві «Марфін Банк» за договором банківського рахунку №АС1007550902 грошові кошти у розмірі 18300 доларів США, стягнуто з ПАТ «МАРФІН БАНК» на користь [PERSON] пеню у розмірі 1830доларів США, компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000,00грн., судові витрати у сумі 1659грн. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказане рішення суду є чинним станом на момент розгляду справи судом та встановлює, що довіреність від 17.09.2011року не давала повноважень на вчинення будь-яких дій відносно рахунку [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Згідно ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. У разі розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, клієнт має право вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 237, 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Відповідно до ст.ст. 241, 244 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Таким чином, суд вважає доведеним у судовому засіданні факт отримання [PERSON] в ПАТ «МАРФІН БАНК» у період з 15.09.2011р. по 26.01.2012р. грошових коштів у розмірі 18 300,00 дол. США без достатньої правової підстави, оскільки номер рахунку, який був зазначений у довіреності не відповідає номеру рахунку, зазначеному у договорі банківського рахунку №АС1007550902 від 12.09.2011року. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Ст. 1213 та ст. 1214 ЦК України передбачають, що набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 18 300,00доларів США, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 462, 72грн.

Outcome: approved