Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

позивач подала до суду позовну заяву, яку в подальшому уточнила та остаточно просить визнати недійсність нікчемного правочину та стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані 08 липня 2014 року кошти у розмірі 85878,00 гривень за продаж земельної ділянки № [NUMBER] , яка розташована в ГО «Об`єднання садоводів «Дубрава» Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, площею 0,058 га; також стягнути кошти на відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 липня 2014 року вона придбала у відповідача земельну ділянку № [NUMBER] , яка розташована в ГО «Об`єднання садоводів «Дубрава» Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, площею 0,058га, за 3300 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на 08 липня 2014 рік склало 38643,00 гривень, а на день звернення до суду з вказаним позовом 03 липня 2017 року - 85878,00 гривень. Земельна ділянка позивачем придбана у відповідача за розпискою, який свого часу також на підставі розписки придбав вказану земельну ділянку у [PERSON] цивільного чоловіка [PERSON] , яка померла [INFO] . Після передачі грошових коштів, позивач сплатила членський внесок за вступ в ГО «Об`єднання садоводів «Дубрава» і намагалась оформити право власності на земельну ділянку, але при виготовлені технічної документації з`ясувалось, що право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] , яка її свого часу приватизувала і в порядку спадкування за рішення суду земельна ділянка є власністю [PERSON] 04 липня 2017 року позивач за договором купівлі-продажу № [NUMBER] , укладеним з [PERSON] вдруге придбала земельну ділянку № [NUMBER] в ГО «Об`єднання садоводів «Дубрава» Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, площею 0,058 га. Таким чином відповідач не мав права продажу земельної ділянки і тому правочин купівлі-продажу від 08 липня 2014 року є нікчемним і як наслідок неправомірно отримані грошові кошти за такою угодою підлягають стягненню з відповідача. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у тому, що у зв`язку із протиправними діями відповідача вона була тривалий час позбавлена права користуватися, розпоряджатися належним їй майном, яке було куплене відповідно до розписки. Позивач протягом трьох років намагалася усіляко законним способом зареєструвати право власності на вказану вище земельну ділянку, перенесла безліч нападів родичів померлого власника, які намагалися її звинуватити у незаконному заволодінню чужим майном. Всі ці три роки позивач провела у судових засіданнях, прокуратурі та поліції, але жодна інстанція не дала бажаного результату, у зв`язку з чим вона перенесла значні душевні страждання, перенесла певний дискомфорт життя, моральні страждання внаслідок обману її відповідачем та неможливість забезпечення сім`ї належного рівня життя, оскільки всі грошові кошти використовувалися на оплату адвокатів. Відповідач відмовився добровільно відшкодувати спричинену шкоду, тому позивач звернулась до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі. Відповідач подав суду відзив на позов та вказав, що позовна заява є повністю необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню через чисельні порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи позивача з приводу того, що вона до цього часу не має змоги оформити на своє ім`я земельну ділянку не відповідає дійсності, так як відповідно до інформації Державного земельного кадастру, встановлено, що [PERSON] 04 липня 2017 року оформила право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0553 га, тобто позивачем була зменшена площа земельної ділянки та її розмір не відповідає первинному розміру. Крім того, на вказаній земельній ділянці позивач провів реконструкцію наявного будинку, після чого його площа була збільшена. Також позивач не надала жодного доказу, того що їй завдана моральна шкода. Позивач користувалася та проводила переобладнання будинку, проводила благоустрій земельної ділянки та огорожі, вживала заходів щодо оформлення права власності на вказану земельну ділянку, була присутньою на поточних засіданнях ГО «Об`єднання садоводів «Дубрава». Доказів порушення сну та відпочинку [PERSON] на надано жодного. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. [PERSON] подала до суду пояснення на відзив, де вказала, що 08 липня 2014 року відповідно до розписки придбала земельну ділянку № [NUMBER] , яка розташована в ГО «Об`єднання садоводів «Дубрава» Височанської селищної ради, площею 0,058га у [PERSON] за 3300 доларів США. До 04 липня 2017 року вона намагалися переоформити земельну ділянку на себе, але все було марно, оскільки особа, яка продала земельну ділянку відповідачу померла, та вказану земельну ділянку успадкували рідні первісного власника, які в свою чергу зробили технічну документацію на земельну ділянку, отримали кадастровий номер та стали повноправними власниками. Таким чином, у позивача не було іншого вибору як купити вказану земельну ділянку вдруге у власників, які відповідно до норм чинного законодавства мали право її продавати. Так, 4 липня 2017 року був укладений договір купівлі-продажу № 782 відповідно до якого вона стала власником вказаної земельної ділянки. З чого витікає, що право власності на дану земельну ділянку вона набула не завдяки розписці про продаж відповідачем земельної ділянки від 08.07.2014 року, а на підставі укладеного 04 липня 2017 року договору купівлі-продажу № 782, тому отримані кошти відповідачем є безпідставно набутими повинні бути їй повернуті. Що стосується моральної шкоди, позивач вказала, що мешкала в квартирі та довгий час мріяла про власний будинок зі своєю земельною ділянкою та садом, так на виконання своєї мрії купила вказану вище земельну ділянку та почала робити реконструкцію будинку, поставила огорожу та посадила дерева. Однак дізнавшись, що дана земельна ділянка їй не належить, у неї розпочалися нервові зриви, безсоння та майже на два роки вимушена була призупинити будівництво. Спадкоємці справжнього та єдиного власника не давали їй спокою, своїми дзвінками, пропозиціями, шантажем та погрозами. Останні неодноразово писали заяви до органів поліції та прокуратури. Майже два роки вона та її родина зазнавали душевних страждань. Представник позивача [PERSON] . в судовому засіданні підтримала вимоги свого довірителя, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 08 липня 2014 року [PERSON] переуступив своє членство в садовому товаристві «Дубрава» і право користування земельною ділянкою № [NUMBER] в [ADDRESS] товаристві « [ADDRESS] » на користь [PERSON] , за що отримав від останньої грошові кошти у сумі 3300 доларів США, що підтверджується розписками [PERSON] від 08 липня 2014 року. Також судом встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] -00-034341, який виданий 23 листопада 1995 року головою Височанської селищної Ради народних депутатів, [PERSON] на підставі рішення Височанської селищної Ради народних депутатів від 14 листопада 1995 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,058га, яка розташована на території садового товариства «Дубрава», для ведення садівництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 443. Станом на 09 серпня 2016 року, земельна ділянка № [NUMBER] , у Садовому товаристві «Дубрава» Височанської селищної ради, площею 0,058 га належала на праві приватної власності [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , що підтверджується ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 65429052 від 09 серпня 2016 року. Відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91143521 від 04 липня 2017 року та до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 липня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Тимченко Т.В., який зареєстрований в реєстрі № 782, [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку № [NUMBER] площею 0,0553 га, для ведення садівництва, розташовану на території Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, садове товариство «Дубрава», кадастровий номер 6325156701:00:003:0113. Також в якості доказів суду надано: копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданого 17 листопада 1997 року ЦОМ Дзержинського РО ХМУ УМВД України у Харківській області; копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданого 31 грудня 1997 року народження Ленінським РВ ХМУ УМВС України у Харківській області; заява від 28 травня 2014 року про зачислення [PERSON] до членів садового товариства «Дубрава»; заява від 08 липня 2014 року про виведення [PERSON] із складу садового товариства «Дубрава»; копія членської книжки садовода № садового товариства «Дубрава»; копія виписки із протоколу загального зібрання від 30 липня 2014 року; висновок спеціаліста; лист-претензія від 03 липня 2017 року [PERSON] до [PERSON] ; інформація Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 19 серпня 2017 року; статут громадської організації «Об`єднання садоводів «Дубрава». Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріально посвідчення договору такий договір є нікчемним. При цьому у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача це майно. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондиція позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Судом встановлено, що відповідач за розпискою отримав від позивача грошові кошти у розмірі 3500 доларів США і набув їх без достатньої правової підстави за нікчемною угодою купівлі-продажу нерухомого майна, яка не посвідчена нотаріально, і за якою відповідач не був власником такого майна і не мав права на його відчуження, при цьому відповідач в своєму відзиві на позов вказану обставину не спростував. Таким чином, оцінивши зібрані і дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача встановлену в судовому засіданні суму коштів в розмірі 85878 гривень 00 коп., що станом на день звернення до суду 05 липня 2017 року складає еквівалент 3500 доларів США, за курсом валют НБУ за 100 доларів США 2602.3367 гривень. В задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за їх безпідставністю, оскільки укладання вказаної угоди з боку позивача було добровільним і вона не могла не усвідомлювати її наслідки і ризики укладання такої угоди, тому відсутні підстави вважати, що їй спричинена моральна шкода яка підлягає відшкодуванню і суд відмовляє їй в задоволенні вказаної вимоги. На підставі викладеного суд частково задовольняє вимоги позивача, питання щодо судових витрат вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial