Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

\~ Позивач ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 1598724,49 грн. заборгованості за кредитним договором №77.1/АА-00707.08.2 від 07.04.2008 року, яка складається із: суми пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в розмірі 1223394,79 грн., суми пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 367160,17 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8169,52 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України, посилаючись на неналежне невиконання відповідачем умов кредитного договору та не повернення коштів у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов в частині стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8169,52 грн. визнала, також просила суд зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення кредитної\~ заборгованості та процентів до 9000,00 грн, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Крім того, посилалась на п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно якого військовослужбовцям пеня за невиконання зобов`язань перед банками не нараховується з початку і до закінчення особливого періоду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 07.04.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №77.1/АА-00707.08.2, згідно якого банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24910,89 доларів США терміном по 07.04.2015 року включно (а.с. 6). Згідно п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором встановлювалась в розмірі 12,5% річних. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит, у розмірі встановленому договором, що підтверджується заявою на видачу готівки №1367_15 від 07.04.2008 р. (а.с. 22). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.04.2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між Банком та позичальником (а.с. 16). Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідач своєчасно не здійснювала погашення заборгованості за кредитом, процентами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31.03.2015 року загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 1598724,49 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в розмірі 1223394,79 грн., сума пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 367160,17 грн. та 3% річних від простроченої суми заборгованості в розмірі 8169,52 грн.) (а.с. 23-25). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п. 3.6 кредитного договору відповідач [PERSON] , як позичальник, зобов`язалася за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплатити банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості. З наведеного позивачем розрахунку вбачається, що розмір пені за прострочення основного зобов`язання ним розраховано з 11.06.2008 року, за прострочення сплати процентів з 11.02.2009 року (а.с. 23-25). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.09.2014 № 6-100цс14, яка є обов`язковою для застосування за правилами статті 360-7 ЦПК України, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. З довідки ТОВ «АСКУР-СЕРВІС» №37 від 18.08.2015 року, виданої [PERSON] вбачається, що її дохід за період з лютого 2015 року по липень 2015 року складає 21000,00 грн., середньомісячна заробітна плата за даний період становить 3500,00 грн. (а.с. 63). Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою ВЧ [NUMBER] Міністерства оборони України №341/1/232 від 03.06.2015 року (а.с. 61). Таким чином, виходячи з принципів справедливості, добросовісності й розумності, враховуючи, що розмір пені за прострочення сплати основної заборгованості та процентів позивачем нараховано поза межами однорічного строку, а також приймаючи до уваги майновий стан відповідача [PERSON] та перебування [PERSON] на військовій службі, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення пені в розмірі 9000,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання основного зобов`язання суд стягує 3 % річних з січня 2009 року по березень 2015 року, як просив позивач в сумі 268,08 доларів США (що за курсом НБУ становить 6284,55 грн.), а також 3% річних від суми прострочених процентів за період з липня 2009 року по березень 2015 року в розмірі 80,41 доларів США (що за курсом НБУ становить 1884,97 грн.). Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, а також беручи до уваги ті обставини, що відповідач визнала позов, таким чином він є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 243,60 грн. судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial