Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 04 грудня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № HEСFGА00002043, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 18000 доларів США з обов'язком його повернення до 04 грудня 2027 року та сплати відсотки за користування ним в строки і в порядку встановлених кредитним договором. Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 04 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було також укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 червня 2007 року. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим 27 листопада 2013 року Комсомольським районним судом м. Херсона, за позовом позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, було ухвалено рішення, згідно якого звернуто стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки від 04 грудня 2007 року, а саме житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], належний на праві власності [PERSON] для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 04 грудня 2007 року в розмірі 294488,07 доларів США шляхом продажу предмета іпотеки із застосуванням процедури, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателю, права на продаж предмета іпотеки. В свою чергу позивач, у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», за тридцять днів повідомив відповідачів письмовою вимогою про добровільне звільнення житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Дана вимога позивача відповідачами у зазначений строк виконана не була. Тому позивач змушений пред'явити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд виселити з житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають в ньому. В судове засідання представник позивача - публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст. 74 та ч.5 ст. 76 ЦПК України. При цьому, представник за довіреністю позивача - [PERSON] звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому просив розглянути справу за відсутності представника позивача та зазначив, що заявлені позивачем позовні вимоги просить задовольнити і не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4, 9-10 ст. 74 ЦПК України та розпорядження Кабінету Міністрів України «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме» від 18 грудня 2013 року № 1022-р, про що свідчить оголошення у пресі, а саме у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» № 193 (5322) від 18 жовтня 2014 року та у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Наддніпрянська правда плюс» № 40 (51) від 16 жовтня 2014 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 04 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № HEСFGА00002043, згідно умов якого відповідач [PERSON] отримала від позивача кредит у вигляді кредитної лінії в сумі 18000 доларів США з обов'язком його повернення до 04 грудня 2027 року та сплати відсотки за користування ним в строки і в порядку встановлених кредитним договором. Крім цього, для забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, 04 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було також укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, згідно умов якого відповідач [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить йому на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 21 червня 2007 року. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим 27 листопада 2013 року Комсомольським районним судом м. Херсона, за позовом позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, було ухвалено рішення, згідно якого звернуто стягнення на нерухоме майно за договором іпотеки від 04 грудня 2007 року, а саме житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями і спорудами [ADDRESS], належний на праві власності [PERSON] для задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 04 грудня 2007 року в розмірі 294488,07 доларів США шляхом продажу предмета іпотеки із застосуванням процедури, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателю, права на продаж предмета іпотеки. В свою чергу позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк», як іпотекодержателем, у відповідності до вимог ст. 40 Закону України «Про іпотеку», 25 квітня 2014 року було складено письмову вимогу (повідомлення) № 30.1.0.0/2 -168 до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про добровільне звільнення предмета іпотеки, разом із всіма зареєстрованими і незареєстрованими особами, членами сім'ї та іншими мешканцями, житлового будинку [ADDRESS] протягом тридцятиденного строку з дня отримання цієї вимоги, яка 02 травня 2014 року позивачем була направлена відповідачам рекомендованими поштовими відправленнями, про що свідчить реєстр № 2017 поштових відправлень - рекомендованих листів з повідомленням ф.103 від 30 квітня 2014 року з штампом відділення поштового зв'язку. Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року № 898-IV, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно до положень першого і другого речень ч.1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. При цьому, відповідно до першого речення ч.2 ст. 109 ЖК України, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. В свою чергу, згідно до ч.3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Враховуючі вище викладене суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про виселення відповідачів з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки та на яке звернене стягнення, є обґрунтованими так як рішення про звернення стягнення на переданий в іпотеку житловий будинок було прийняте судом 27 листопада 2013 року та набрало законної сили, позивач виконав вимогу ст. 40 Закону України «Про іпотеку» щодо повідомлення відповідачів письмовою вимогою про добровільне звільнення житлового будинку, а договір про позасудове врегулювання між сторонами не укладений. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги заявлені позивачем про виселення відповідачів з житлового приміщення, яке є предметом іпотеки та на яке звернене стягнення. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають солідарному стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved