Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -10 листопада 2014 року відповідачем [PERSON] до Тячівського районного суду було подано позовну заяву про стягнення боргу в сумі 42000грн. за договором позики /цивільна справа №307/4156/14-ц/; -на підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] було подано копію розписки від 24.12.2010 нібито про отримання ним вищевказаної грошової суми у день написання даної розписки, тобто 24.12.2010; -він чітко запевняє, що він ніколи не писав жодних розписок для дружини [PERSON] і коштів за ніякими розписками ні від [PERSON] , а тим паче він його дружини, не одержував; -зі змісту самої розписки, датованої 24.12.2010, чітко вбачається, що 24 грудня 2020 року ніякої передачі грошей не було і не могло бути,\~ звернувся з позовом до суду та просить: встановити факт неукладання правочину-договору позики від 24.12.2010 року та припинити право відповідачів на вимогу про повернення боргу за цією розпискою. Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, надавши до суду заяву /а.с.75/, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу у його відсутність. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали. Також вони підтримали обставини, викладені в позовній заяві. В судове засідання 16 листопада 2020 року представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, надавши до суду заяву /а.с.131-136/, згідно якої просили закінчити розгляд справи у\~ відсутності позивача та його представників.\~ Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.82/, згідно якої позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, оскільки вважали, що справжню правову природу правовідносинам, які склалися між сторонами по справі, можливо дослідити та дати їм правову оцінку з точки зору повноти, всебічності та об`єктивності лише при розгляді справи №307/4156/14-ц, яка фактично вже повністю розглянута Тячівським райсудом. По цій справі вже допитані всі свідки, проведені відповідні експертизи за ініціативою [PERSON] , які підтверджують те, що всі наявні боргові розписки щодо суми боргу [PERSON] написані власноручно [PERSON] .. В судове засідання 16 листопада 2020 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву /а.с.141/, згідно якої просив закінчити розгляд справи у його відсутність та у відсутність його представника.\~ Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить судове засідання 16 листопада 2020 року у відсутності позивача [PERSON] , представників позивача [PERSON] - [PERSON] і Марича І.Ю., відповідачів [PERSON] і [PERSON] та представника відповідача [PERSON] [PERSON] , без фіксування судового процесу. Суд, вислухавши думки в раніш проведених судових засіданнях: представників позивача [PERSON] - [PERSON] і Марича І.Ю., відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] , пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що в 2010-2011р.р. [PERSON] в їх присутності та в присутності [PERSON] визнавав факт наявності боргу перед [PERSON] та обіцяв його повернути.\~ В судовому засіданні встановлено наступне: В Тячівському районному суді з 2014 року до теперішнього часу знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] /який проживає в м.Хуст Закарпатської області/ до [PERSON] /який проживає в с.Вонігово Тячівського району Закарпатської області/ про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] боргу за договором позики в сумі 42000грн. за розпискою від 24 грудня 2010 року /цивільна справа №307/4156/14-ц/ /а.с.7, 34/. 13 жовтня 2017 року до Тячівського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту неукладення правочину договору позики від 24.12.2010 року та припинення права відповідачів [PERSON] та [PERSON] на вимогу про повернення боргу за цією розпискою /цивільна справа №307/2515/17/ /а.с.2-6, 14/. 23 жовтня 2017 року Тячівським районним судом постановлена ухвала про зупинення провадження по цивільній справі №307/4156/14-ц до закінчення провадження по цивільній справі №307/2515/17 /а.с.34/. Розгляд справи №307/2515/17 в Тячівському районному суді тривав до 13 лютого 2018 року: розглядалися клопотання, допитувалися свідки, досліджувалися докази, були проведені судові дебати /а.с.25, 37, 47-48, 50/. 13 лютого 2018 року суд видалився до нарадчої кімнати, по виходу суд оголосив ухвалу про передачу цивільної справи №307/2515/17 за позовом [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє [PERSON] , до [PERSON] та [PERSON] про встановлення факту неукладення правочину та припинення права вимоги до Хустського районного суду за підсудністю /а.с.52/. Усі ці обставини також не заперечувалися сторонами в судовому засіданні. В якості доказів своїх позовних вимог по справі позивачем [PERSON] були надані: -копія позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] боргу за договором позики в сумі 42000грн. за розпискою від 24 грудня 2010 року /а.с.7/; -копія розписки від 24.12.2010 від імені [PERSON] /а.с.8/; -копія розписки від 24.03.2008 /а.с.30/; -копія розписки від 26.01.2010 /а.с.31/; -копія угоди від 23.05.2012 /а.с.33/. Усі ці розписки були надані суду тільки в копіях, їх оригінали /зі слів сторін по справі/ знаходиться в матеріалах цивільної справи №307/4156/14-ц, яка розглядається Тячівським районним судом /на даний час провадження по ній зупинено/. Також зі слів сторін у справі було встановлено, що всі ці розписки є предметом розгляду по цивільній справі №307/4156/14-ц. Суд констатує, що розписка від 24.03.2008, розписка від 26.01.2010 та угода від 23.05.2012 не є предметом розгляду цього позову. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України: на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України: кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1/визнання права; 2)визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує право; 4)відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)примусове виконання обов`язку в натурі; 6)зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10)визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої п`ятої статті 13 цього Кодексу. Позивач [PERSON] звернувся в 2014 році в Тячівський районний суд до [PERSON] за захистом свого порушеного майнового права - про стягнення суми боргу за розпискою від 24 грудня 2010 року. Суд, на підставі вищевикладеного, дійшов висновку, що відповідач [PERSON] , звертаючись в суд з позовом про припинення права вимоги [PERSON] про повернення боргу за розпискою від 24 грудня 2010 року, вибрав неналежний спосіб захисту свого права про невизнання боргу. На думку суду, обставини, викладені [PERSON] в позовній заяві до [PERSON] про встановлення факту неукладання правочину та припинення права вимоги є не окремим цивільним позовом, а по суті відзивом /запереченнями/ на позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики за розпискою від 24 грудня 2010 року, а тому, на думку суду, повинні розглядатися тільки в рамках цивільної справи №307/4156/14-ц, провадження по якій на даний час зупинено в Тячівському районному суді.\~\~ На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.\~

Outcome: dismissed