Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг у зв'язку з чим, підписала Заяву № б/н від 02.11.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із « Умовами та правилами надання банківських послуг» та « Тарифами банку» складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору, [PERSON] брала на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Внаслідок порушення відповідачкою своїх зобовязань за кредитним договором, станом на 31.12.2017 року в неї виникла заборгованість в розмірі 11888,35грн., яка складається з наступного: 1531,95 грн. заборгованість за кредитом; 6801,37 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2512,73 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф ( фіксована частина); -542,30 грн. штраф ( процентна складова). В добровільному порядку [PERSON] заборгованість за кредитом не сплачує, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Просить суд постановити рішення за яким стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 11888,35 грн. та відшкодувати сплачений судовий збір в сумі 1762.00 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи належним чином був повідомлений. Від представника банку [PERSON] надійшла заява, в якій просить судовий розгляд проводити за її відсутності, позовні вимоги банку підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, повторно не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. У відповідності до ч.3 ст. 12, ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 02.11.2011 року звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг у зв'язку з чим, підписала Заяву № б/н від 02.11.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки . Окрім того відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», складає між нею та банком договір, що підтверджується її особистим підписом в заяві. Таким чином, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що вони містять всі істотні умови договору про надання фінансових послуг, передбачені главою 71 Цивільного кодексу України, а тому суд приходить до переконання, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного між ними 02 листопада 2011 року договору ( а.с.12,13 ) Таким чином, укладаючи кредитний договір, сторони за власним волевиявленням досягли істотних умов по ньому і власноруч його підписали взявши на себе зобовязання виконувати його належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджується, що 02.11.2011 року ПАТ КБ « ПриватБАНК» свої зобовязання виконав в повному обсязі надавши [PERSON] кредитні кошти, а остання отримала їх та в подальшому користувалася коштами відповідно до встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом , відсотками за його використання , за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений договором строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, відповідач брав на себе зобовязання на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № б/н від 02.11.2011 року укладеного між банком та [PERSON], в порушення вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, остання порушувала умови договору не надаючи своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.6 Правил користування платіжною карткою, Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку в тому числі з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобовязується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. Згідно п. 5.3 Умов та правил банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Судом встановлено, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість в розмірі 11888,35грн., яка складається з наступного: 1531,95 грн. заборгованість за кредитом; 6801,37 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2512,73 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 грн. штраф ( фіксована частина); -542,30 грн. штраф ( процентна складова). Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами, неспростованими відповідачем, підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обовязків згідно умов договору, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 117000,00 грн. відповідають умовам укладеного між сторонами договору та не суперечать законодавству, отже є такими, що підлягають задоволенню. Встановлені судом обставини підтверджуються : -розрахунком заборгованості за кредитним договором ( а.с. 8-11); -довідкою про зміну умов кредитування ( а.с. 11); -копією заяви позичальника ( а.с. 12); -Умовами та правилами надання банківських послуг ( а.с. 14-19); -копією паспорта відповідача ( а.с.20); -іншими матеріалами справи. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат , повязаних з розглядом справи. За правилами ч.7 ст.135 ЦПК України, у випадку задоволення позову суд ухвалює рішення про повернення внесеної суми позивачу. Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення № PROM5BDNWW від 05.02.2018 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» при подачі позовної заяви до Баришівського районного суду про стягнення з [PERSON] боргу сплачено 1762 грн., які підлягають беззаперечному відшкодуванню.

Outcome: approved