Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. В позові зазначено, що 01.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір кредиту. З метою забезпечення виконання за даним договором [PERSON] передано в заставу легковий автомобіль Opel Omega [NUMBER], державний номер [NUMBER]. 08.10.2008 року відомості про забезпечувальне обтяження внесені в Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Під час реалізації заставного майна виявлено, що Богунським ВДВС Житомирського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Посилаючись на те, що відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на предмет застави має ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач просить звільнити з-під арешту вищенаведене майно. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав заяву про можливість слухання справи у його відсутності. Представник Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції, третя особа - [PERSON], в судове засідання не з»явились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив. 01.10.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір застави, згідно якого в забезпечення виконання зобов»язань позичальником за укладеним між сторонами договором кредиту заставодавець [PERSON] передала у заставу майно: автомобіль Opel Omega, 1999 року випуску, тип ТЗ, легковий седан-В, кузов/шасі № [NUMBER], державний номер [NUMBER]. З дослідженої судом копій витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 42721882 від 02.12.2013, № 42769629 від 05.12.2013 року вбачається, що відомості про обтяження даного майна первісно зареєстровано 08.10.2008 року на підставі договору застави від 01.10.2008 року, 07.10.2013 року обтяження вилучено з реєстру. 05.12.2013 року відомості про обтяження повторно внесено до реєстру. 12.05.2011 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на виконання виконавчого листа № 2-3937, виданого 10.02.2011 року Богунським районним судом м. Житомира про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості, винесено постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. З аналізу положень ч. 4 ст. 54, ст.ст. 57, 62 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна в разі, якщо державним виконавцем розпочато проведення виконавчих дій щодо реалізації майна, що є предметом застави, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями. При цьому суд бере до уваги положення ч. 1 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно якої звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. У відповідності до ч. 5 ст. 18 вказаного Закону якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. У відповідності до ст. 20 ЗУ «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення з-під арешту заставного майна, який застосовано постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 12.05.2011 року. Вимоги про звільнення майна з-під арешту, який, на думку позивача, застосовано постановою про оголошення розшуку майна боржника від 15.07.2011 року, є безпідставними. Так, відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постанова про розшук майна боржника не відноситься до переліку підстав, за яких відбувається накладення арешту на майно.

Outcome: partial