Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивач Перша Всеукраїнська кредитна спілка в особі Подільського відділення звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить на підставі ст.ст.15, 16, 526, 554, 612 ЦК України стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 29080,78 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору № 165 від 27.12.2013 року та додаткового договору № 165/Т від 27.12.2013 року, відповідач отримав у позивача кредит в розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 208,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, строком на 28 днів, з кінцевим терміном повернення 24.01.2014 року; однак, зобов'язань за договором позивач належним чином не виконав, платежів не здійснив, у зв'язку з чим станом на 11.07.2014 року утворилась заборгованість в сумі 29080,78 грн., яка складається із боргу по кредиту в сумі 1000 грн., по процентах в сумі 960,26 грн. та пені за період з 08.01.2013 року по 08.01.2014 року в сумі 27120,52 грн. Представник позивача Пасічник М.М., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, що стверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення; про причини неявки позивач суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Відповідно до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд здійснює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що між Першою Всеукраїнською кредитною спілкою в особі директора Подільського відділення Першої Масічника Миколи Миколайовича та [PERSON] був укладений кредитний договір відновлювальної кредитної лінії № 165 від 27.12.2013 року та додатковий договір № 165/Т від 27.12.2013 року, відповідно до умов яких відповідач 27.12.2013 року отримав у позивача короткостроковий кредит (транш) в розмірі 1000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,57% за кожен день користування кредитом, що відповідає річній процентній ставці 208,6%, які сплачуються авансом за весь строк його користування в момент його отримання (160,02 грн.), строком на 28 днів, який зобов'язувався повернути до 24.01.2014 року. Згідно з п.4.6 договору відновлювальної кредитної лінії № 165 від 27.12.2013 року за несвоєчасне повернення отриманого кредиту, нарахованих процентів, позичальник сплачує на користь кредитодавця пеню в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п.1.1 цього договору (208,6% за рік, тобто 0,57% за кожен день), за кожен день прострочення (тобто 0,57%*2=1,14%), до повного погашення простроченої заборгованості, але розмір пені не повинен перевищувати 50 відсотків від суми отриманого кредиту. Пунктом 1.4 додаткового договору № 165/Т від 27.12.2013 року встановлено, що окрім пені, яка передбачена в п.4.6 Договору про відкриття кредитної лінії позичальник за несвоєчасне повернення відповіданого кредиту (траншу) сплачує пеню в розмірі 15% від суми, за кожен день затримки платежу. Як стверджує позивач в позовній заяві та вбачається із доданого до позовної заяви розрахунку суми боргу, відповідач зобов'язань за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів належним чином не виконав, прострочив заборгованість на 168 днів, внаслідок чого у нього станом на 11.07.2014 року утворилась заборгованість перед позивачем в загальній сумі 29080,78 грн., яка складається із боргу по кредиту в сумі 1000 грн., по процентах в сумі 960,26 грн. та пені згідно з п.4.6 кредитного договору в сумі 1920,52 грн. та пені згідно з п.1.4 додаткового договору в сумі 25200 грн. Перевіривши правильність доданого позивачем до позовної заяви розрахунку суми боргу, суд дійшов висновку, що при розрахунку розміру пені згідно з п.4.6 кредитного договору в сумі 1920,52 грн., позивачем не враховано повністю положень вказаного пункту договору, а саме того, що вказаним пунктом 4.6 договору встановлено обмеження розміру пені: «розмір пені не повинен перевищувати 50 відсотків від суми отриманого кредиту». Відтак, позивачем допущено помилку при обрахунку цього виду пені та помилково визначено її суму до сплати боржником в розмірі 1920,52 грн. без врахування обмеження половиною розміру отриманого кредиту в сумі 1000 грн., що становить 500 грн. Відтак, позивачем безпідставно збільшено суму пені на 1420,52 грн., тоді як згідно з п.4.6 кредитного договору до сплати боржником підлягає лише 500 грн. пені. В решті нарахованих сум, в тому числі 1000 грн. кредиту, 960,26 грн. відсотків та 25200 грн. пені згідно з п.1.4 додаткового договору, доданий до позовної заяви розрахунок суми боргу є правильним. У відповідності до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стеттею 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази відсутності заборгованості відповідача перед позивачем в сумі кредиту - 1000 грн., процентів - 960,26 грн. та пені - 25700 грн. (в тому числі згідно з п.4.6 кредитного договору - 500 грн. та згідно з п.1.4 додаткового договору - 25200 грн.), у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані. Заяви про зменшення розміру неустойки до суду не надходило, а відтак, у суду відсутні правові підстави для застосування норм ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК України. З огляду на викладене в сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 165 від 27.12.2013 року та додатковим договором № 165/Т від 27.12.2014 року на загальну суму 27660,26 грн., з яких: 1000 грн. несплаченого кредиту, 960,26 грн. процентів за користування кредитом та 25700 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту (в тому числі згідно з п.4.6 кредитного договору - 500 грн. пені та згідно з п.1.4 додаткового договору - 25200 грн. пені), в задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення 1420,52 грн. пені згідно з п.4.6 кредитного договору слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в сумі 290,82 грн. підлягають частковому стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог. Тому

Outcome: approved