Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування після [PERSON] право власності на житловий будинок (площа по внутрішньому обміру 40,10 кв. м., загальна площа 36,60 кв. м., житлова площа 12,60 кв. м., підсобна площа 24,00 кв. м., площа приміщень не включених в загальну 3,50 кв.м) з надвірними спорудами та будівлями (веранда під літ. а. сарай під літ. Б), що знаходяться за адресою [ADDRESS], посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON]. За життя [PERSON] згідно записів в погосподарській книзі сільської ради належав житловий будинок за адресою [ADDRESS], в якому вона проживала по день смерті, що підтверджується довідкою Великопріцьківської сільської ради. Отже, після смерті [PERSON] залишився вищезазначений житловий будинок. Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За життя [PERSON] заповіт на все своє майно, в тому числі на вищезазначений житловий будинок, складено не було. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги залишилась лише вона її донька [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги за законом не залишилось, оскільки інших дітей у [PERSON] не було. Отже, враховуючи те, що інших спадкоємців першої черги після [PERSON] немає, тому вона відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України як спадкоємиця за законом першої черги успадковує всю спадщину [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу не заявляв про відмову від неї. У зв'язку з відкриттям спадщини вона у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для заведення спадкової справи вона звернулась до Ржищівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матері [PERSON], що підтверджується витягом із Спадкового реєстру. Після прийняття спадщини та для оформлення свідоцтва про право на спадщину вона звернувся до Ржищівської міської державної нотаріальної контори, де її попросили надати правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок на ім'я [PERSON] На вимогу нотаріуса вона не змогла надати правовстановлюючий документ, оскільки такий документ за життя [PERSON] не був виготовлений та отриманий, а також не був зареєстрований. У зв'язку з чим, нотаріус відмовив їй в оформленні свідоцтва про право на спадщину на спадковий житловий будинок. Вона звернувся до КП КОР «Південне БТІ» для виготовлення технічного паспорту на житловий будинок та з'ясування питання чи було зареєстровано [PERSON] право власності на житловий будинок. На її звернення було виготовлено технічний паспорт та повідомлено, що право власності за [PERSON] не зареєстровано. Отже, за умов відсутності правовстановлюючого документа та реєстрації права власності на житловий будинок за [PERSON], вона не може у встановленому порядку оформити через нотаріальну контору та прийняти у спадщину житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Представник відповідача в особі - Великопріцьківської сільської ради Кагарлицького району в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, причини не явки не повідомив, тому суд вважає, що представник третьої особи не з'явився без поважних причин. Вислухавши позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заявлений позов задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 234 Цивільного-процесуального кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав. [INFO]. померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] За життя [PERSON] заповіт на все своє майно складений не був. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] із спадкоємців першої черги залишились лише її дочка - [PERSON]. Інших спадкоємців не має. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 цього Кодексу не заявляв про відмову від неї. У зв'язку з відкриттям спадщини позивач у порядку передбаченого ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину шляхом проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для заведення спадкової справи вона звернулась до Ржищівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини матері [PERSON] та щодо до майна померлої [PERSON] заведена спадкова справа за № 61/2016 року за заявою на прийняття спадщини поданою [PERSON] Правом власності, згідно частини першої статті 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Про те, оформити спадкові права на житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавця позивач не має змоги, так як вказаний будинок спадкодавцем за життя не був зареєстрований у визначеному законодавчо встановленому порядку, а тому відсутній правовстановлюючий документ на об'єкт нерухомості, який відповідно до вимог закону підтверджує право власності на нього, а тому нотаріусом відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, що підтверджується вмотивованою відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії на підставі ст. 49 Закону України «Про нотаріат», що підтверджується доданою постановою від 08.04.2016 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, а саме право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили. Вказане в судовому засіданні підтверджується наявними в справі доказами, які є належними та допустимими, а тому суд визнає за [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] право власності на житловий будинок (площа по внутрішньому обміру 40,10 кв. м., загальна площа 36,60 кв. м., житлова площа 12,60 кв. м., підсобна площа 24,00 кв. м., площа приміщень не включених в загальну 3,50 кв.м) з надвірними спорудами та будівлями (веранда під літ. а. сарай під літ. Б), що знаходяться за адресою [ADDRESS] На підставі викладеного та

Outcome: approved