Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 7903,08грн. - на відшкодування збитків, заподіяних виплатою страхового відшкодування на користь страхувальника [PERSON] на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу, за страховим випадком: ДТП, що сталась 13.04.2014р. з вини відповідача. Позовні вимоги вмотивовані тим, що після виплати страхового відшкодування у вказаній сумі у нього як у страховика, що виконав свої зобов'язання перед страхувальником, виникло право зворотної вимоги безпосередньо до заподіювача шкоди, тобто до водія, винуватого в ДТП; він відправляв відповідачу претензію - вимогу про відшкодування вказаної суми, яка відповідачем добровільно не задоволена; збитки, що підлягають відшкодуванню, складаються з розміру виплаченого страхового відшкодування (визначеного з вартості відновлювального ремонту). Відповідач позов визнала частково, не оспорює факту ДТП та її вини в даній ДТП, встановленій судовим рішенням, не оспорює факту пошкодження в даній ДТП автомобіля , належного [PERSON], не оспорює факту виплати потерпілій [PERSON] позивачем страхового відшкодування, але оспорює розмір такого відшкодування. З даного приводу пояснила, що огляд транспортного засобу і визначення розміру шкоди - вартості відновлювального ремонту - було проведено у її відсутності, вказану суму вважає явно завищеною, оскільки в дійсності на автомобілі [PERSON] від зіткнення була лише подряпина на бампері, тому вважає, що не було підстав для заміни бамперу. Вважає що розмір шкоди (ремонту) в даному випадку може бути визначено приблизно у сумі 1000грн. Судом до участі у справі за заявою відповідача була залучена третя особа на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Статус», (з якою відповідачем був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності). Третя особа відзиву, заперечень письмових пояснень з приводу даного позову не подала, в судове засідання представника не направила, неодноразово вказаній особі за юридичною адресою відправлялись рекомендовані листи, тобто вказана третя особа вважається такою, що повідомлена належним чином. Судом ухвалено справу розглянути у її відсутності. З пояснень сторін і наданих та наявних у справі доказів суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків: Заявою -повідомленням страховику про страховий випадок (ДТП) з застрахованим транспортним засобом, Договором добровільного страхування транспортного засобу від 18.11.2013р., укладеним між страхувальником [PERSON] і страховиком - позивачем, Актом огляду пошкодженого транспортного засобу, належного [PERSON], від 15.04.2014р., Довідкою ВДАІ Броварського МВ ГУМВСУ від 13.04.2014р., відомостями №9373882 від 18.04.2014р. про ДТП, - встановлено наступні обставини: 13.04.2014р. в місті Бровари по вул. Некрасова, біля будинку 1-а сталась ДТП з участю транспортного засобу Дачіа Логан д.н.[NUMBER] під керуванням відповідачки [PERSON], яка здійснила зіткнення з автомобілем Сітроєн С1 д.н. [NUMBER], який був припаркований на узбіччі, і який належить на праві власності [PERSON]; в даній ДТП пошкоджено автомобіль Сітроєн С1 д.н. [NUMBER]; даний автомобіль належить [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 6.05.2014р. у справі про адміністративне правопорушення за ст.124 КУАП встановлено , що винуватим в даній ДТП (у порушенні правил дорожнього руху, п.13.1 ПДРУ) ) є відповідач [PERSON] (водій транспортного засобу - учасника ДТП- Дачіа Логан д.н.[NUMBER].). Таким чином, встановлено, що відповідальною за шкоду, завдану пошкодженням автомобіля Сітроєн С-1, належного [PERSON], є водій, винуватий в ДТП- відповідачка. За Договором добровільного страхування транспортного засобу від 18.11.2013р.- даний автомобіль [PERSON] був застрахований у позивача (КАСКО). Дана ДТП визнана страховиком як страховий випадок; Розмір страхової регламентної виплати визначений згідно Страхового акту до виплати по договору добровільного страхування транспортного засобу, Акту огляду транспортного засобу від 18.04.2014р., складеного спеціалістом відділу врегулювання збитків страховика, де зафіксовано пошкодження бамперу (тріщина, лакофарбове покриття), калькуляцією розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля - в частині бамперу, розрахунком суми страхового відшкодування до справи № 140000009946.- Сума страхового відшкодування визначена в розмірі 7903,08грн. з урахуванням ПДВ. Сума визначена з урахуванням зносу автомобіля. Платіжним дорученням від 16.05.2014р. підтверджено факт виплати позивачем страхувальнику страхового відшкодування у визначеному розмірі 7903,08грн. - шляхом перерахування на СТО ТОВ «Автогарант А8». Таким чином, позивач довів факт виплати ним страхового відшкодування страхувальнику за даним страховим випадком у вказаній сумі. Відповідач дані факти не оспорює. Згідно ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст.1166 ЦК України шкода, заподіяна особі чи її майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо ця особа не доведе відсутності своєї вини. Згідно ст..1188 ЦК України (п.1) шкода, заподіяна зіткненням двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, заподіяна одному з вини другого, відшкодовується винною особою. Таким чином, позивач, як страховик, який виплатив страхове відшкодування страхувальнику [PERSON] на підставі договору майнового страхування, отримав право вимоги до відповідача - як особи, відповідальної за завдані збитки, відшкодувати збитки , заподіяні йому такою виплатою, - у межах фактичних витрат. Оскільки шкода завдана внаслідок винних дій відповідачки, яка є відповідальною за заподіяну з її вини шкоду, то позивач, виплативши страхувальнику вказану суму і понісши збитки у вказаному розмірі, набув право регресної вимоги до відповідача. Відповідач посилається на те, що його цивільно- правова відповідальність була застрахована . Дані факти підтверджено наданими відповідачем суду Страховим полісом. Разом з тим, дані обставини не є підставою, що звільняє відповідача від зобов'язання по відшкодуванню заподіяної його винними діями шкоди, і не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку по відшкодуванню страховику (позивачу) збитків, пов'язаних з виплатою даного страхового відшкодування особі, якій шкоду завдано відповідачем. При цьому суд виходить з того, що саме страховику у даному випадку належить право вибору, до кого пред'явити дану вимогу (по відшкодуванню збитків): безпосередньо до заподіювача шкоди (тобто до відповідача), чи до його страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд враховує правову позицію, висловлену Верховним судом України в постанові від 23.12.2015р. у справі №6-2587-цс15 , згідно якої страховик, що виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту його прав, в тому числі право вибору до кого пред'явити таку вимогу, і право пред'явлення вимоги безпосередньо до винної особи (водія), вина якої встановлена у належному порядку) . Таким чином, підстав для звільнення відповідача від відповідальності і обов'язку відшкодувати позивачу понесені позивачем збитки, відповідач не довів, і таких підстав не встановлено. Так само не встановлено підстав для зменшення суми відшкодування. Відповідачка посилається на завищення суми відшкодування і вартості ремонту. Разом з тим, пошкоджений транспортний засіб оглядався фахівцем страховика, тобто особою уповноваженою на вчинення таких дій, і такою, що не була заінтересованою на стороні страхувальника з метою збільшення розміру відшкодування. Розмір визначений без порушень закону. Відповідач не оспорював вказані дії страховика, не оспорював визначений страховиком розмір відшкодування. Крім того, відповідач не подав ніяких доказів на спростування тих доказів, які подав позивач для доведення розміру шкоди і розміру збитків. Сам той факт що відповідач вважає визначений розмір завищеним, - є голослівним ствердженням. Відповідачу було надано достатньо часу для подання доказів, і право відповідача з цього приводу не порушене. При таких обставинах суд не вбачає підстав для зменшення вказаної суми. Відповідач посилається на пропущення позивачем строку позовної давності за даним позовом. При вирішенні цього питання суд виходить з наступного: Позов подано 13.04.2017р. (здано на поштове відділення). Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст.261 ЦКУ - перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч.6 ст.261 ЦКУ - за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Як видно з платіжного доручення про перерахування коштів за даним страховим випадком - зобов'язання, з якого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідачки, - позивачем виконане 16.05.2014р. Такими чином , позивач не пропустив строк позовної давності, подавши позов 13.04.2017р. , тобто в межах трьох років. Позов підлягає задоволенню, і стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума збитків - 7903,08грн. Також позивачем понесені судові витрати у розмірі 1600грн. по сплаті судового збору. Дані витрати, враховуючи, що позов суд задовольняє у повному обсязі, підлягають відшкодуванню відповідачем у повному розмірі понесених витрат.

Outcome: approved