Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

позивач подала до суду позовну заяву та просить визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] ; поділити спільне майно подружжя та визнати за позивачем право власності на ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] з [ADDRESS] ; визнати за відповідачем право власності на ј частини спірного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що з 22 травня 1993 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За час шлюбу за спільні кошти сторони придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , де вони зареєстровані та проживають разом з дітьми. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] вищевказаною [ADDRESS] зареєстровано за відповідачем, у зв`язку з чим позивач позбавлена можливості розпоряджатися власним майном. За вказаних обставин, позивач вважає за доцільне розділити спільне майно подружжя, при цьому позивачу необхідно виділити ѕ частини спірного житлового будинку, а відповідачу ј його частини, оскільки з позивачем проживають двоє неповнолітніх дітей, які перебувають на її утриманні; відповідач про матеріальне забезпечення сім`ї не дбає, участі в утриманні дітей не приймає. Також, на думку позивача, необхідно визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач не бажає займатися вихованням та розвитком дитини. При цьому, позивач має можливість забезпечити належні умови для виховання доньки, створити необхідні соціально-побутові умови її проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку. Позивач любить своїх дітей і спроможна забезпечити їх всім необхідним; діти обліковані в медичних установах; позивач постійно слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком. З огляду на досвід суспільства, проживання дитини саме з матір`ю є для дитини більш прийнятним, оскільки в матері більше емоційно-вольової мотивації можливостей та часу приділяти дитині увагу. За вказаних обставин позивач змушена звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 березня 2018 року відкрито провадження по справі. 30 липня 2018 року позивач подала суду заяву про залучення до участі у справі № 635/762/18 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради. 27 вересня 2018 року позивач подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. 04 жовтня 2018 року позивач подала суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 14 січня 2019 року позивач подала суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів. Позивач та представник позивача Куцеконь М.О., який діє на підставі довіреності в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечував, вважав за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] ; просив розглянути справу за його відсутності. Представник Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, у вирішенні справи поклався на розсуд суду з урахуванням матеріалів, що надані КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, розглянувши заяви третіх осіб, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 травня 1993 року у виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області, актовий запис № 93 від 22 травня 1993 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що видано повторно 25 липня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу сторони мають двох доньок: неповнолітню [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , що видано 30 липня 2002 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, запис № 118 від 30 липня 2002 року та малолітню [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , що видано 10 листопада 2006 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис 234 від 10 листопада 2006 року. За архівними матеріалами правової реєстрації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 05 березня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Куриленко С.В., реєстр № 441 в цілому на ім`я [PERSON] , про що свідчать інформація Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» № 487 від 17 жовтня 2018 року та дані витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3077111, виданого 16 березня 2004 року Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації». Також суду надано: копія договору купівлі-продажу квартири, укладеного 28 лютого 2004 року між [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] на підставі рішення виконкому Мереф`янської міської ради № 33 від 09 грудня 2003 року (Продавці) та [PERSON] (Покупець), посвідченого 28 лютого 2004 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Цидибрагою С.О., реєстр № 681, відповідно до умов якого покупці продали, а покупець купила квартиру [ADDRESS] , вартістю 7939,00 гривень, які продавця у відповідних долях кожен одержали повністю до підписання цього договору; копія договору купівлі-продажу, укладеного 05 березня 2004 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець), посвідченого 05 березня 2004 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Куриленко С.В., реєстр № 441, відповідно до умов якого покупець продав, а покупець купив житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , продаж вчинено за 20015,00 гривень, які продавець одержала від покупця під час оформлення договору; лист Харківського ВП ГУНП в Харківській області № 0-781/119-90/03/20-18 від 26 вересня 2018 року; лист Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради № 403 від 06 вересня 20018 року; копія плану житлового будинку літ. «А-1»за адресою: [ADDRESS] . Суду наданий висновок органу опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням виконавчого комітету № 944 від 11 грудня 2018 року, відповідно до якого доцільним є визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). При цьому відповідно до ст. 66 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 69 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, але при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на кошти, які належали їй. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на\~Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі ст. 9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини, передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21. 06. 2001 року №-2558-ІІІ, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. ст.\~3,\~8,\~9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. В державі Україна зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, визначає\~Сімейний кодекс України. Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 Сімейного Кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Суд аналізуючи надані сторонами докази приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Суд, повністю відмовляє позивачу в задоволенні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , оскільки позивач не надала жодного доказу на підтвердження того, що з цього приводу у неї дійсно має місце спір з відповідачем, при цьому суд виходить з тих обставин, що позивач, відповідач та їх спільна дочка разом мешкають у спірному будинку і мають зареєстроване місце проживання за адресою розташування спірного будинку, що визнано позивачем у судовому засіданні та про що вказано у висновку органу опіки та піклування. На думку суду така вимога є намаганням штучно створити обставини для обґрунтування підстав збільшення частки позивача у праві власності при поділі майна подружжя. Вимоги позивача про поділ спільного майна подружжя суд задовольняє частково. Судом встановлено, що позивач та відповідач в період шлюбу придбали житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя позивач та відповідача і підлягає розподілу, при цьому суд вважає, що частка кожного із подружжя складає Ѕ частину і не вбачає підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя, оскільки позивачу за безпідставністю відмовлено в задоволенні вимог про визначення місця проживання дитини з нею, а інших обставин позивачем не вказано, доказів на їх підтвердження не надано. На підставі вищевикладеного, суд частково задовольняє вимоги позивача та визнає спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , та в порядку розподілу спільного майна подружжя визнає за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на 1/2 частини вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Судові витрати суд розподіляє пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial