Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

\~\~\~\~ Позивач ПрАТ «АПК-Інвест»\~\~звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] зазначивши, що 20 лютого 2014 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної частки (паю), зареєстрований 20 лютого 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 02. Відповідно до укладеного договору в оренду позивачу строком на 20 років передана земельна частка (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових га. З того часу та станом на день звернення з позовною заявою до суду позивачем виконуються умови договору - використовується земельна частка (пай) та сплачується на користь [PERSON] орендна плата. Позивачу стало відомо про виділення [PERSON] в натурі земельної ділянки площею 3,8979 га кадастровий номер 1422481500:20:000:0113, яка фактично використовується позивачем по справі на підставі договору оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року, що встановлено, в тому числі, і рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2019 року по цивільній справі № 233/5431/18, яке набрало законної сили. В порушення п.3.1 договору та вимог діючого законодавства [PERSON] не повідомила позивача про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та оформлення права власності на неї. Укладеним між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] договором оренди земельної частки (паю) передбачено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі, договір оренди землі переукладається відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений і може бути змінений лише за згодою сторін. Аналогічні положення стосовно переукладення договору, які носять імперативний характер, містяться і в абзаці 2 Перехідних положень Закону України «Про оренду землі». Отже, під час укладення договору оренди земельної частки (паю) [PERSON] вчинила волевиявлення щодо правових наслідків подальшої реалізації нею права на виділ земельної діялнки - переукладення договору оренди землі з орендарем на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки. [PERSON] протиправно вчинила односторонню відмову від взятого на себе зобов`язання з переукладання договору оренди, чим порушила права та законні інтереси позивача як орендаря та користувача земельної ділянки. Позивач за первісним позовом - ПрАТ «АПК-Інвест» просить: - визнати переукладеним договір оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] на договір оренди землі (кадастровий номер земельної ділянки 1422481500:20:000:0113, площею 3,8979 на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю), починаючи з дати державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (24 травня 2018 року) в запропонованій редакції. 12 вересня 2019 року [PERSON] в особі представника - адвоката Бовсуновської С.О., звернулась до суду із зустрічною позовною заявою (а.с.89-100), в якій зазначила, що 20 лютого 2014 року [PERSON] уклала із ПрАТ «АПК-Інвест» договір оренди земельної частки (паю) розміром 4,65 умовних кадастрових га. На підставі розпорядження Голови Костянтинівської районної державної адміністрації від 15 травня 2018 року [PERSON] надано у власність та виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку кадастровий номер 1422481500:20:000:0113. 24 травня 2018 року [PERSON] зареєструвала право власності на зазначену земельну ділянку. У зв`язку з виділенням земельної ділянки в натурі припинились зобов`язання за договором оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року. Після оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку, сертифікат на на підставі якого укладався договір оренди земельної частки (паю) втратив чинність, зважаючи на що договір оренди земельної частки (паю) слід вважати припиненим. У [PERSON] відсутнє волевиявлення на переукладання договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди змельної ділянки кадастровий номер 1422481500:20:000:0113. Визнання договору переукладеним як того вимагає ПрАТ «АПК-Інвест» порушує принцип свободи договору та право власника на розпорядження своєю власністю. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить: - розірвати договір оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , зареєстрований 20 лютого 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 02, предметом якого є земельна яастка (пай) розміром 4,65 умовних кадастрових га. Ухвалою судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 03 липня 2019 року дану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі. Ухвалою Косятнтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 вересня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» про розірвання договору оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2019 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісними позовом ПрАТ «АПК-Інвест» Демченко І.С. підтримала первісний позов, посилаючись на викладені в ньому обставини; проти задоволення зустрічного позову заперечувала, вважаючи заявлені вимоги безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Відповідачка за первісним позовом та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Представник третьої особи Костянтинівської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.55). З`ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 20 лютого 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» було укладено договір оренди земельної частки (паю) відповідно до п.п.1.1, 2.2, 2.3 якого орендодавець [PERSON] передала, а орендар прийняв у володіння та користування (оренду) земельну частку (пай) (рілля) розміром 4,65 умовних кадастрових га, яка розміщена в межах земельної ділянки, виділеної в натурі єдиним масивом терміном на 20 років (а.с.8-11). Строни узгодили розмір орендної плати 4823 гривні 53 копійки та її виплату два рази на рік - червень-грудень поточного року (а.с.8-11). Відповідно до п.2.3 договору оренди земельної частки (паю) сторони дійшли згоди про те, що у випадку виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Договір оренди землі переукладається сторонами за цим договором не пізніше ніж в строк до двох місяців з дати виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) та отримання державного акту на право власності на земельну ділянку. Припинення дії договору оренди допускається у випадках, визначених цим договором та чинним законодавством (а.с.8-11). Згідно позначки у договорі, його зареєстровано у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 02 від 20 лютого 2014 року за підписом посадової особи [PERSON] , скріплено печаткою Білокузьминівської селищної ради (а.с.10), що відповідає Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2000 року № 119. 20 лютого 2014 року між [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» було підписано акт приймання передачі земельної частки (паю) відповідно до умов укладеного договору оренди від 20 лютого 2014 року (а.с.12). На підтвердження сплати орендної плати на користь [PERSON] позивачем надано копії видаткового касового ордеру від 10 жовтня 2014 року та платіжних доручень від28 травня 2015 року № 685, від 27 серпня 2015 року № 6200, від 20 січня 2016 року № 10152, від 23 серпня 2016 року № 36550, від 25 жовтня 2016 року № 42876, від 19 січня 2017 року № 4231, від 26 квітня 2017 року № 8096, від 19 червня 2017 року № 2491, від 24 жовтня 2017 року № 13183, від 19 грудня 2017 року № 19804, від 07 червня 2018 року № 15741, від 25 жовтня 2018 року № 25876, від 21 грудня 2018 року № 31522 (а.с.14-27). Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, 24 травня 2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1422481500:20:000:0113 площею 3,8979га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер кадастровий номер 1422481500:20:000:0113 площею 3,8979га підтверджується також Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.107-108). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 лютого 2019 року визнано недійним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1422481500:20:000:0113 площею 3,8979га, який був укладений 01 червня 2018 року між [PERSON] та ФГ «Веліс» та скасовано запис № 26864682 від 26 червня 2018 року про державну реєстрацію права оренди вказаної земельної ділянки (а.с.29-31). Щодо первісного позову ПрАТ «АПК-Інвест» про переукладення договору оренди земельної частки (паю) на договір оренди землі суд дійшов наступних висновків. Частиною 2\~статті 792 ЦК України\~встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із частиною першою\~статті 93 ЗК України,\~статтею 1 Закону України «Про оренду землі»\~право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з пунктом 17\~Перехідних положень ЗК України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до\~статті 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У пункті 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня\~\~2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого\~\~ 2000 року за №101/4322 визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. У пункті 8\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня\~2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз`яснено, що при розгляді спорів про переукладення договорів оренди\~\~землі суди\~\~повинні\~\~враховувати,\~\~що\~\~згідно\~\~з\~\~пунктом\~\~2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України\~\~23 лютого\~\~2000 року за №101/4322, після виділення земельної ділянки\~\~в\~\~натурі\~\~(на місцевості) і одержання державного акту на право\~приватної\~власності\~на землю зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акту на право приватної власності на землю\~\~вона набуває\~\~статусу\~\~власника\~\~земельної\~\~ділянки,\~\~у\~\~зв`язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди,\~\~а\~\~тому дого-вір\~\~оренди\~\~земельної\~\~частки (паю) припиняється.\~\~Враховуючи вимоги статей\~203,\~\~215 ЦК України\~про\~\~недійсність\~\~правочину, переукладення\~\~ договору оренди земельної частки (паю)\~\~після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і\~\~одержання власником земельної частки\~\~(паю)\~\~державного акту на\~\~право власності\~\~на земельну\~\~ділянку можливе лише\~за наявності волевиявлення\~\~на\~\~те\~\~сторін. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, наявність волевиявлення учасника правочину на укладання угоди, вільність такого волевиявлення і відповідність його внутрішній волі є необхідною умовою дійсності правочину. Верховний Суд України в Постанові від 28 березня 2007 року по цивільній справі № 6-7167сво06 виклав наступну правову позицію : відповідно до п. 17\~розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України\~сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державним актів на право приватної власності на землю.\~З огляду на зазначене, з часу отримання позивачами державних актів на право приватної власності на землю вони набули статусу власників земельних ділянок, тобто змінився предмет оренди та статус орендодавців, а тому договори слід вважати припиненими. Положення п. 8\~розділу Х Перехідні положення Земельного кодексу України\~та Розділу 1Х Прикінцеві та\~перехідні положення Закону України Про оренду землі\~щодо переукладення договору оренди земельної частки (паю) не можуть бути примусом для власника земельної ділянки і передбачають право, а не обов`язок на переукладення договору оренди. Зазначені висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2007 року в справі № 6-7167сво06, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2019 року у справі № 484/4135/18,\~\~від 30 жовтня 2019 року у справі № 233/4198/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року № 484/4067/18. З огляду на вищенаведені положення законодавства та правові позиції Верховного Суду України, викладені 28 березня 2007 року у справі № 6-7167сво06, від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13, зміст\~пункту 2.3 укладеного між ПрАТ «АПК-Інвест» та\~ [PERSON] договору оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року щодо переукладання договору у разі виділення земельної ділянки в натурі не може бути розцінений як примус для власника земельної ділянки і передбачає право, а не обов`язок на переукладення договору оренди. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2019 року по цивільній справі № 233/4198/18. Судом встановлено, що ПрАТ «АПК-Інвест» уклало договір оренди земельної частки (паю) з [PERSON] , як з власницею сертифікату на право на земельну частку (пай), який вважався правовстановлюючим документом та був\~дійсним до моменту виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки та оформлення [PERSON] право власності на нерухоме майно - до 24 травня 2018 року, що відповідає пункту 17\~Розділу X\~\~«Перехідні положення» ЗК України. Враховуючи, що з 24 травня 2018 року [PERSON] набула статусу власника земельної ділянки, тобто змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року, укладений між ПрАТ «АПК-Інвест» з 24 травня 2018 року слід ввважати припиненим. Приймаючи до уваги вищевикладене та зважаючи на те, що [PERSON] , яка є власником земельної ділянки кадастровий номер1422481500:20:000:0113, заперечує проти переукладання договору оренди земельної частки (паю) від 20 лютого 2014 року на договір оренди землі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову ПрАТ «АПК-Інвест» до [PERSON] про визнання договору оренди земельної частки (паю) переукладеним. Щодо зустрічного позову [PERSON] про розірвання договору оренди земельної частки (паю) суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У пункті 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня\~\~2000 року № 5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого\~\~ 2000 року за № 101/4322, визначено, що у разі виділення земельної ділянки на основі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) зобов`язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. При відмові орендаря розірвати цей договір та припинити користування земельною ділянкою право власника земельної ділянки (орендодавця) на землю підлягає захисту в загальному порядку. З пояснень представника позивача за первісним позовом та досліджених доказів суд дійшов висновку, що ПрАТ «АПК-Інвест» відмовляється розірвати договір оренди земельної частки (паю) та заперечує проти припинення використання належної [PERSON] на праві власності земельної ділянки. Згідно з частинами другою - четвертою\~статті 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову [PERSON] до ПрАТ «АПК-Інвест» та розірвання договору оренди земельної частки (паю) розміром 4,65 умовних кадастрових гектарів, укладеного 20 лютого 2014 року між ПрАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] , зареєстрованого 20 лютого 2014 року у книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Білокузьминівської селищної ради за № 02. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову, витрати пов`язані зі сплатою ПрАТ «АПК-Інвест» судового збору у розмірі 1921грн (а.с.1) слід покласти на позивача за первісним позовом ПрАТ «АПК-Інвест». Зважаючи на те, що зустрічний позов підлягає задоволенню, витрати позивача за зустрічним позовом [PERSON] , пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 768 грн 40коп (а.с.109) слід покалсти на відповідача за зустрічним позовом ПрАТ «АПК-Інвест». На підставі викладеного та

Outcome: approved