Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач просить визнати за нею, за набувальною давністю, право власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами та на земельну ділянку площею 0,1516 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану в [ADDRESS] кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], посилаючись на те, що [PERSON], згідно договору дарування від 07.03.1992 року, зареєстрованому в реєстрі за №19, належав житловий будинок [ADDRESS] та, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], присадибна ділянка площею 0,1516 га. [PERSON] виїхала на постійне місце проживання у Російську Федерацію, де [INFO] померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини та не заперечує, щоб [PERSON] оформила право власності на будинок, земельну ділянку. З червня 2007 року позивач проживає у житловому будинку [ADDRESS] загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, та користується земельною ділянкою площею 0,1516 га, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач безперервно проживає у будинку, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну ділянку. Позивач у попереднє судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує. Відповідачі у попереднє судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять ухвалити рішення в їхній відсутності, позов визнають, заперечень не мають. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], згідно договору дарування від 07.03.1992 року, зареєстрованому в реєстрі за №19, належав житловий будинок [ADDRESS] та, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER], присадибна ділянка площею 0,1516 га (а.с.8-9,24-25). [PERSON] виїхала на постійне місце проживання у Російську Федерацію, де [INFO] померла (а.с.10,11,16). Спадкоємцем після смерті [PERSON], яка померла [INFO], є [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини та не заперечує, щоб [PERSON] оформила право власності на будинок, земельну ділянку (а.с.30). З червня 2007 року позивач проживає у житловому будинку [ADDRESS] загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, та користується земельною ділянкою площею 0,1516 га, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Позивач безперервно проживає у будинку, проводить поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги, обробляє присадибну ділянку (а.с.17,18,32). Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. За змістом ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває права власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно ч.3 ст.397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку про те, що в діях позивача при вселенні в житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 73,2 кв.м, житловою площею 28,4 кв.м з господарськими будівлями та спорудами та користуванні земельною ділянкою площею 0,1516 га, призначеною для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), була добросовісність, що є обов'язковою умовою та юридично значимим фактором.

Outcome: approved