Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитром спадкодавця. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] уклав з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір № б/н від 26.09.2011 року, згідно якого отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитором згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Станом на день смерті, останнього, кредитні кошти не повернуті. Позивачем 28.05.2017 року була направлена претензія кредитора до П?ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, та 12.06.2017 року позивачем було отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого [PERSON] , які звернулись із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 25.07.2017 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких Позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та, просив стягнути заборгованість по кредитному договору із відповідачів, як з спадкоємців, в примусовому порядку у загальному розмірі 6 211, 45 грн. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 24.04.2018 року, у справі відкрито провадження та розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони з клопотаннями про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертались. Представник позивача в судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомив, в позові не заперечував проти розгляду справи без його участі. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому Відповідач заперечує проти позову. Зокрема, зазначає про те, що про існування заборгованості у її померлого чоловіка [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» їй нічого не було відомо так само, як і про кредитні відносини з банком. Зазначає про те, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, а саме, кредитного договору, підписаного [PERSON] , платіжних документів про отримання [PERSON] кредитних коштів за підписом її померлого чоловіка. А також вказала на пропуск ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» строку позовної давності, з посиланням на те, що Банк дізнався про смерть [PERSON] ще 02.06.2014 року, а звернувся до суду аж у квітні 2018 року. В судовому засіданні 26 лютого 2019 року Деснянським районним судом м. Києва задоволено клопотання представника Відповідача [PERSON] про витребування у Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] . У судовому засіданні 12 вересня 2019 року представник відповідача [PERSON] заперечувала проти позову повністю. Зазначила про те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено факт укладення з [PERSON] кредитного договору № б/н від 26.09.2011 року та отримання останнім кредитних коштів, а відтак, встановити існування заборгованості не видається за можливе. Зазначила про те, що з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , наданої П?ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» дізнався про смерть [PERSON] ще у 2014 році. На це вказує претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України № SAMDN50000050622886 від 21.05.2014 року. Таким чином, з моменту як Банк дізнався про смерть [PERSON] пройшло вже чотири роки і протягом цього часу Банк не вчиняв жодних дій з повернення основного боргу і нарахованих відсотків за кредитом, а відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, тобто Банк ще в червні 2017 року втратив можливість вимагати від спадкоємців повернення боргу померлого. З цих підстав заявила клопотання про застосування строку позовної давності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] в м. Київ, про що 08 лютого 2014 року складено відповідний актовий запис № 2555. В обгрунтування позову позивачем зазначається про те, що станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором № б/н від 26.09.2011 року становить 6 211, 45 грн., з яких: 5 798, 05 грн. - заборгованість за кредитом, 413, 40 грн. - заборгованість за відсотками. Однак, дослідивши наданий позивачем розрахунок, судом встановлено, що зазначена заборгованість розрахована позивачем станом на 10.01.2016 року, а розрахунок заборгованості [PERSON] на день його смерті - [INFO], матеріали справи не містять. Суд критично ставиться до наданого Позивачем розрахунку заборгованості, оскільки такий містить відмітки про сплату платежів 14 березня 2014 року та 11 квітня 2014 року, вже після смерті [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням положення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів укладання договору № б/н від 26.09.2011 року з [PERSON] , а також доказів на підтвердження розрахунку заборгованості станом на дату смерті позичальника, - позов не містить та позивачем суду не надано. Разом з позовною заявою Позивачем надано копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256. Судом встановлено, що [PERSON] підписав Анкету-заяву від 11.05.2012 року. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими Позивачем Умовами та правила надання банківських послуг ознайомився і погодився [PERSON] , підписуючи заяву-анкету. Такого ж правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року під час розгляду справ № 342/180/17. Частиною 1 ст. 1281 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. В матеріалах справи відсутні докази про відправку позивачем вимог або листів про наявність заборгованості за кредитним договором на адресу [PERSON] до часу смерті останнього. Таким чином, суд дійшов висновку, що Відповідачам не було відомо про існування боргу у померлого чоловіка для [PERSON] та батька для [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Так, згідно з ст.1282 ЦК спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені ст.1281 ЦК строки - це строки, в межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] [INFO] . Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки. Відповідно до статті 253ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Представник Відповідача просила застосувати строк позовної давності, оскільки з матеріалів спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , наданої П?ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, вбачається, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» дізнався про смерть [PERSON] ще у 2014 році. На це вказує претензія кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України № SAMDN50000050622886 від 21.05.2014 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у квітні 2018 року. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, строк позовної давності почав свій перебіг 28.02.2014 року (на це також вказує надана Позивачем копія свідоцтва про смерть [PERSON] , завірена 28.02.2014 року) та сплив 28.02.2017 року. У свою чергу банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише у квітні 2018 року. Недотримання кредитором строків, передбачених статтею 1281 ЦК України, пред`явлення вимог (які є преклюзивними) позбавляє кредитора прав вимоги до спадкоємців. Таким чином, після спливу шестимісячного строку від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, банк втратив право пред`явлення вимог до спадкоємців. Таким чином, не підтверджується матеріалами справи твердження Позивача про те, що останній дізнався про смерть [PERSON] у 2017 році. Враховуючи пропуск позивачем строків звернення до суду за захистом своїх прав, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed