Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на будинковолодіння в с. Лугове Ярмолинецького району, вул. Абісінія, 59, яке на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Ярмолинецької районної ради народних депутатів 05.04.1990 р. належало [PERSON]. Стверджує, що [PERSON] померла 20.01.2015 р., заповівши зазначене будинковолодіння позивачу. Однак, у заповіті будинковолодіння не було конкретизоване, що стало перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину. В судових засіданнях позивач та представник позивача позов підтримали з аналогічних мотивів. Ствердили, що інших будинковолодінь у спадкодавця не було, як і інших спадкоємців. Відповідач в судових засіданнях ствердила, що вона також є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, у якому [PERSON] заповіла будинковолодіння позивачу, а їй - земельну ділянку. Позов визнала. Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору позов визнала листом від 11.08.2015 р. №258, просила розглядати справу без свого представника. Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення суд встановив наступне. Заповітом, посвідченим 02.12.2011 р. секретарем виконкому Солобковецької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за №41, [PERSON] заповіла [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями. При цьому, адреса чи інші ознаки такого майна у заповіті не були конкретизовані. [PERSON] померла 20.01.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть І-БВ№250726 від 21.01.2015 р.. Позивач у встановленому порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа була зареєстрована 08.07.2015 р., що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 08.07.2015 р., копією заяви. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно позивач не зміг, оскільки зі змісту заповіту не можливо встановити волю заповідача щодо спадкового майна. Зазначене підтверджується листом нотаріуса від 21.07.2015 р. №479/02-14. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Ярмолинецької районної ради народних депутатів 05.04.1990 р., [PERSON] належав житловий будинок із надвірними спорудами в с. Лугове, вул. Абісінія, 59. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] на дату смерті належало саме це будинковолодіння і інших будинковолодінь їй не належало. У звязку із цим, її волевиявлення як спадкодавця могло стосуватись саме цього будинковолодіння. Зазначене підтверджується, зокрема, довідкою КП «Ярмолинецьке бюро технічної інвентаризації» №351 від 13.07.2015 р., інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо субєкта, з якої вбачається відсутність у спадкодавця інших обєктів нерухомого майна, довідкою Баламутівської сільської ради №259 від 14.08.2015 р., згідно із якою відсутні відомості щодо належності спадкодавцеві іншого, ніж зазначене вище, будинковолодіння. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Таким чином, позов слід задовольнити, у звязку із чим, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved