Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем, [PERSON], який зареєстрований 16 червня 2012 року відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 38, залишивши за нею прізвище - [PERSON], неповнолітню дочку залишити проживати з нею, стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати при підготовці та розгляді даного позову, посилаючись на те, що 16 червня 2012 року вона, дівоче прізвище - [PERSON], уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом РАЦСу Кагарлицького районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 38. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протирічивість поглядів на життя через велику різницю у віці, несумісність характерів, небажання відповідача вести нормальний сімейний спосіб життя, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. В процесі спільного проживання вони стали байдужими один до одного, утратили почуття любові, що є обтяжливим для них обох. На даний час, на протязі близько півтора року, тобто ще до народження спільної дитини, вона з відповідачем подружніх стосунків не підтримує, спільного господарства та сімейного бюджету не веде, проживають окремо. Їхній шлюб з відповідачем носить формальний характер, при його фактичному розпаді. Примирення з ним неможливе. Спору з відповідачем, що до місця проживання дитини в них немає, вона залишається проживати з нею, а відповідач за рішенням суду зобов'язаний до сплати аліментів на її користь аліменти на її утримання. Відповідачем на даний час планується створення нової сім'ї з іншою жінкою. Перебування її в шлюбі з відповідачем позбавляє можливості в майбутньому зареєструвати повторний шлюб з іншим чоловіком. Відповідно до вимог частини 1 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу згідно ч. 1 статті 110 СК України може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно частини 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб нею розривається вперше. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ст. 110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебуванням позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших причин виїхати до місця проживання відповідача. Відповідач позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторонами - [PERSON] та [PERSON], був укладений шлюб, який був зареєстрований 16 червня 2012 року у Відділі реєстрації актів цивільному стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 38. Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами припинені більше півтора року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норми СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, а тому суд задовольняє вимоги позивача та розриває шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В судовому засіданні було встановлено, що позивач має житло та може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено виняткових обставин, які можуть бути підставою для залишення проживати неповнолітню дитину сторін дочку - [PERSON], [INFO] з відповідачем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] з [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved