Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

Позивач, приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал»),звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 2 628,93 грн, 510,43 грн як три проценти річних та 2 135,06 грн інфляційних втрат. В обґрунтування позову позивач вказує, що 05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Таким чином, [PERSON] у період з 1 серпня 2014 року до 21 грудня 2015 року був споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . 22 грудня 2015 року сторони уклали договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за вказаною адресою. Однак відповідач, в порушення умов договорів у період з 01 серпня 2014 року до 31 серпня 2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконує умови договорів, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 2628,93 грн. Крім того, на підставі статті 625 ЦК України відповідач має відшкодувати три проценти річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зобов`язання. Ухвалою судді від 11 грудня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 10 лютого 2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що позовна давність за позовами про житлово-комунальні послуги становить три роки. Крім того, позивач частково сплачував за холодну воду та водовідведення. Позивач за період із серпня 2014 року до вересня 2019 року виставляв об`єм нарахування на постачання холодної води в м3 на одну особу, яка проживає та зареєстрована у квартирі по 11 кубів холодної води на місяць, в той час як у квартирі, де проживає відповідач встановлений лічильник холодної води. У зв`язку з викладеним, відповідач просив про відмову в задоволенні позову. 04 березня 2020 року від позивача надійшли пояснення у справі, у яких позивач зазначає, що засіб обліку холодної води у квартирі відповідача встановлений з 25 березня 2003 року. В порушення норм чинного законодавство відповідач тричі не робив періодичні повірки засобу обліку холодної води, а тому цей засіб обліку не приймався на абонентських облік та не міг бути розрахунком. 23 березня 2016 року зазначений засіб обліку було демонтовано та встановлено новий серії ЛК -15х №5611622 й взято на абонентський облік. За умовами укладеного сторонами договору, відповідач зобов`язаний забезпечити доступ до відповідної інженерної мережі, арматури, квартирного засобу обліку води в тому числі для зняття контрольних показань засобів обліку. В порушення вимог договору, відповідач не передавав показання засобу обліку, не сплачував за отримані послуги з водопостачання та водовідведення, не надавав доступу працівникам позивача для зняття показань з квартирного засобу обліку холодної води, про що 29 червня 2019 року працівниками позивача було складено акт, тому позивач був змушений проводити розрахунки за показаннями загальнобудинкового засобому обліку холодної води. 30 вересня 2019 року позивач допустив представників позивача до квартири. В цей день було складено акт з показами 108 м3 за період з 23 березня 2016 року до 30 вересня 2019 року, що складає 2,63 м3 на місяць, тому твердження відповідача, що він споживає 1,2 м3 води у місяць не відповідають дійсності. Посилання відповідача про застосування позовної давності є безпідставними, оскільки оформивши субсидію, він частково сплачував за послуги водопостачання холодної води, чим перервав перебіг позовної давності відповідно до ст.264 ЦК України. 23 квітня 2020 року від позивача надійшли заперечення на відзив, в яких позивач зазначав, що відповідач визнавав надані йому об`єм водоспоживання та водовідведення, оформив та отримував субсидію (період отримання субсидії та її розмір вказано у розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви), чим перервав строк позовної давності. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, врахувавши пояснення, що були надані в минулих судових засіданнях. В дане судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Судом встановлено, що 05 серпня 2014 року в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством «Акціонерна компанія «Київводоканал», правонаступником якого є ПрАТ «АК Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем). Згідно з пунктом 1.1 Договору ПрАТ «АТ «Київводоканал» зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 22 грудня 2015 року сторони уклали договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за вказаною адресою. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону, а також ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР та підп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2006 року № 630, обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із наведеними нормами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Згідно із розрахунком, наданим позивачем - [PERSON] за період із серпня 2014 року до вересня 2019 року за послуги з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) належним чином не сплачує в повному обсязі, у зв`язку з чим за адресою: [ADDRESS] утворилась заборгованість в сумі 2628,93 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 530, 611 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 цієї статті). Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання житлово-комунальних послуг, є грошовими зобов`язаннями, у яких, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України), - вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Передбачена п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону № 1875- IV норма щодо відповідальності боржника у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування наслідків ч. 2 ст. 625 ЦК України, зазначений висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 20 червня 2012 року в справі № 6-68цс12, від 30 жовтня 2013 рокув справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 року №2023. Отже, у зв`язку із простроченням оплати за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення, вимоги позивача про застосування статті 625 ЦК України та стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних є обґрунтованими. Заперечуючи проти позову відповідач заявив про застосування позовної давності, оскільки розрахунок проведено за період із серпня 2014 року до вересня 2019 року. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позов надавність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Ураховуючи те, що відповідач частково сплачував за надані послуги з водопостачання та водовідведення, оформив субсидію як малозабезпечена особа, наявні підстави уважати, що відповідач вчинив дії, що свідчить про визнання ним свого боргу. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення є обґрунтованими, доведеними, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 921 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved