Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 12 березня 2009 року, але на даний час разом не проживають; -від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]; -причиною розпаду сімї є зловживання відповідачем спиртними напоями; -вона вважає, що їх шлюб існує формально, не виконує свого призначення; -неповнолітні діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає; -місце роботи відповідача їй невідомо, але він є людиною молодого віку, фізично здоровим та не має інших утриманців, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюбу, укладений між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Коляда»; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON], 5березня [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 800грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття з дня подачі позову до суду; стягнути з відповідача всі витрати по справі. В судове засідання позивач не зявилася, надавши до суду заяву /а.с.24/, згідно якої свій позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність. Просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне - «Лотоцька». Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце та час слухання справи неодноразово був повідомлений належним чином - шляхом направлення йому судових повісток за місцем його проживання /а.с.16-23, 28-29, 31-32, 34-35/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача без фіксування судового процесу. 24 березня 2017 року винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 17серпня [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.7/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.8-9/ та довідкою виконкому Копашнівської сільської ради Хустського району Закарпатської області /а.с.10/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач посилається на те, що причиною розпаду сімї є зловживання відповідачем спиртними напоями. Також позивач вказує, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, не виконує свого призначення, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. На примирення позивач не згідна. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач примиритися з відповідачем не бажає, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітніх дітей сторони не заявляють. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивач вказує, що місце роботи відповідача їй невідомо, але він є людиною молодого віку, фізично здоровим та не має інших утриманців, але жодних доказів цих обставин позивач суду не надала. Про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України, позивач взагалі не вказала, не надала суду жодних доказів цих обставин. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для їх нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій суму з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обовязок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; -жодних доказів про обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів, позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити у твердій грошовій сумі - у розмірі 1500грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно квитанції №162 від 20 липня 2016 року /а.с.4/ позивач при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 551грн.20коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial