Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н, укладеним 20.02.2014 р., в сумі 20870,53 грн., в тому числі заборгованість за кредитом, відсотками, посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість; крім того, нарахована пеня та штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку. Відповідач повторно не явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності і про згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України. З анкети заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», з Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, встановлено, що 20.02.2014 р. між позивачем і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким кредитор надав відповідачу (позичальнику) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з щомісячною сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі базової процентної ставки згідно умов кредитування. Згідно п.2.1.1.2.3,п.2.1.1.2.4 Умов клієнт надав банку згоду змінювати розмір кредитного ліміту. Згідно п. 1.1.3.2.4 Умов передбачено можливість односторонньої зміни банком тарифів - за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картрахунку. Згідно п.2.1.1.5.5. Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом відсотками за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісію, на умовах, передбачених договором. Згідно п.2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Згідно п.2.1.1.12.10 Умов банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань у цілому або в певній частці у разі невиконання позичальником своїх боргових зобовязань чи інших зобовязань за цим договором. З наданого розрахунку заборгованості видно, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту, по сплаті відсотків. Станом на 27.09.2017 р. заборгованість складається з заборгованості за тілом кредиту 3599,10 грн., за відсотками 1699,36 грн. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. Відповідач (позичальник) свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки, оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні. Відповідач не оспорив умови договору, зокрема, щодо порядку та умов кредитування, процентної ставки і її підвищення, комісії, порядку і підстав нарахування неустойки. Тому суд дійшов висновку, що договір між сторонами укладений саме на вказаних позивачем умовах, і всі розрахунки позивача у даній справі за даним кредитним договором здійснені позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору, з якого виник даний спір. Таким чином, позивач, як сторона договору, що виконала його умови, має право вимагати від другої сторони договору (відповідача) виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків та комісії на умовах договору, а також передбаченої договором неустойки. Щодо стягнення з відповідача неустойки за неналежне виконання зобовязань за кредитним договором, то суд дійшов наступних висновків. З розрахунку заборгованості вбачається, позивач нарахував позивач нарахував пеню у сумі 14102,04 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 970,03 грн. (процентна складова). Згідно п.2.1.1.7.6. Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів.. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Враховуючи, що відповідач порушив строки виконання грошових зобовязань за кредитним договором, допустив прострочення у платежах, суд вважає, що, в даному випадку, позивач має право вимагати сплати неустойки відповідно до умов договору. Разом з тим, судом також враховується, що відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, зокрема, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України); пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). таким чином, неустойка (штраф або пеня) є санкцією за порушення боржником грошового зобовязання і є видом матеріальної відповідальності. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності у разі прострочення виконання зобовязань, в тому числі тіла кредиту і відсотків. У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6 Умов, сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків по кожному з грошових зобовязань. Виходячи з вимог закону та умов договору між сторонами, законом передбачено одноразово два види цивільно - правової (матеріальної) відповідальності боржника за ті самі порушення - зокрема за несвоєчасне виконання грошового зобовязання - у даному випадку несвоєчасну або у неповній мірі сплату тіла кредиту і процентів за користування кредитом, з єдиною різницею видів відповідальності, яка полягає у тому, що підставою для нарахування неустойки у виді штрафу є прострочення (несплата) протягом 30 днів, а для нарахування пені наявність прострочених зобовязань на суму від 100 грн. Позивач просить за порушення боржником умов договору і порушення строків виконання грошових зобовязань за договором (по сплаті кредиту і відсотків, стягнути з відповідача і пеню, передбачену у разі прострочення зобовязань від 100 грн., і штраф, передбачений у разі прострочення на 30днів, у фіксованому розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. При цьому позивач, як на підставу для стягнення штрафу посилається на п. 2.1.1.7.6 Умов, але даним пунктом Умов та правил надання банківських послуг, які позивач представив суду, нарахування штрафу за прострочення зобовязань у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову не передбачено. До позову не долучено розрахунку суми даного штрафу, з чого він складається та конкретно за яке прострочення і коли, або за яке інше порушення він нарахований. Враховуючи вищевикладене, а також відповідно до статті 549 ЦК України, згідно якої штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності (неустойки), а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення прострочення виконання грошових зобовязань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. При таких обставинах суд не вбачає підстав для покладення на відповідача одночасно зобовязання і по сплаті штрафу, і по сплаті пені. Суд не вбачає підстав для відмови у позові щодо стягнення пені, оскільки встановлено, що дійсно відповідач порушив умови договору і допустив прострочення у грошових зобовязаннях і наявність заборгованості за кредитними зобовязаннями по сплаті тіла кредиту і відсотків за користування кредитом, що є підставою для нарахування пені за весь час прострочення. Розрахунки пені приведені і відповідають умовам договору, відповідачем не оспорені і судом приймаються до уваги як достовірні. Суд не вбачає передбачених законом підстав для зменшення пені, або для звільнення відповідача від зобовязань по сплаті пені за неналежне виконання ним грошових зобовязань по поверненню кредиту і по сплаті відсотків за користування кредитом. Тому позовні вимоги в цій частині суд задовольняє. Щодо штрафу, то при наведених вище підставах і враховуючи закон, що регулює спірні правовідносини, а також виходячи з наведених позивачем у позовній заяві обґрунтувань і мотивування стягнення штрафу, розглядаючи справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі лише поданих доказів, дотримуючись принципу диспозитивності і рівності сторін, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих позивачем штрафів. В цій частині у позові суд відмовляє. Такі висновки суду відповідають і правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 р. у справі № 6-2003цс15. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту 3599,10 грн., по відсоткам 1699,36 грн. та пеня 14102,04 грн. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 1600 грн. Позов задоволено на 92 %. Тому відшкодуванню підлягають судові витрати на 92 %, що становить 1472 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial