Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач припинив підтримувати будь-які відносини з дитиною, не цікавиться її життям, участь у вихованні сина не бере, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. 20.03.2020 р. учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вказавши, що позов визнає. Представник третьої особи подала заяву розгляд справи у її відсутності, зазначивши про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 21.11.2014 р. набрало законної сили рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30.10.2014 р., яким розірвано шлюб між сторонами, у якому вони перебували з 11.10.2003 р. (а.с. 12). 24.02.2016 р. позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с. 7). Згідно з характеристиками директора та класного керівника ЧЗШ № 9, відповідач протягом двох з половиною років жодного разу не цікавився навчанням сина, участі у його вихованні не бере (а.с. 10). Позивачка не перебуває на обліку у лікарня-нарколога, позитивно характеризується за місцем праці у ВПУ № 11 (а.с. 9, 11). Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 19.12.2019 р. № 239 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] (а.с. 29). Зі змісту позовної заяви випливає, що тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів для цього добровільно не надає. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Отже вимога про позбавлення батьківських прав є нерозривно пов`язаною із вимогою про стягнення аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання сином доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідача та умисного ухилення нею від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Зважаючи на фактичні обставини справи та визнання позову відповідачем, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Поряд з цим, з огляду на наявні докази та вимоги ч. 3 ст. 166 СК України суд вважає необхідним прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів у користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved