Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н від 16 лютого 2010 року в сумі 12\~345 грн. 84 коп. та судові витрати. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за вказаним договором відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дїї картки. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами банку», що викладені на сайті банку, складає укладений між ним і банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. При укладанні договору сторони керувалися положеннями ст.634 ч.1 ЦК України, відповідно до якої укладений сторонами договір є договором приєднання. Банк свої зобовязання за договором виконав повністю. Відповідачка не виконала своїх зобовязань за договором, не надавала коштів на погашення кредиту та станом на 31 грудня 2015 року має заборгованість в сумі 12\~345 грн. 84 коп., яка складається з: 1 189 грн. 18 коп. заборгованості за кредитом; 7 442 грн. 57 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 650 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина штрафу та 564 грн. 09 коп. процентова складова штрафу. Представник позивача у судове засідання не зявився, суду надано заяву про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідачка, яка на теперішній час утримується під вартою у звязку з розглядом кримінального провадження та перераховується за Василівським районним судом Запорізької області, була доставлена конвоєм до зали судового засідання. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що вона дійсно зверталася 16 лютого 2010 року в ПАТ «Приватбанк» з заявою про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, отримувала кредитну картку, та пін код до неї, користувалася я кредитними коштами. Проте позовних вимог банку вона не визнає, оскільки вона з 04 грудня 2013 року перебувала під вартою до 04 лютого 2015 року, та з 12 березня 2016 року знов перебуває під вартою у звязку з її кримінальним переслідуванням. Відповідачка вважає, що на час перебування її під вартою, банк повинен був припинити нарахування заборгованості за кредитним договором, вважає суму заборгованості, наведену у розрахунку завеликою. Також несплату заборгованості пояснювала тим, що не була працевлаштована, мала сімейні проблеми та зловживала спиртними напоями. Жодних доказів та письмових заперечень відповідачка суду не надавала. Копію позовної заяви з додатками відповідачка отримувала особисто 03 березня 2016 року, про що у справі є поштове повідомлення. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши надані докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.627 та ст.3 ЦК України сторони є вільними в укладанні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Ст.634 ЦК України передбачена укладення сторонами договору приєднання, умови якого встановлюються однією стороною у формулярах чи інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зобовязання між сторонами договору припиняється з підстав, передбачених договором або законом, зокрема у випадках, передбачених ст.ст.599-601, 604-609 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] 16 лютого 2010 року звернулася до банку з заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої є у справі (а.с.10). В заяві відповідачка вказала про своє бажання оформити та тримати платіжну картку кредитка «Универсальная» з кредитним лімітом та погодилася з тим, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банка складають укладений між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також відповідачка зазначила у заяві, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті банку, зобовязалася виконувати ці умови та правила, регулярно знайомитися з їх змінами на сайті банку. Крім того, відповідачка своїм підписом посвідчила ознайомлення з довідкою про умови кредитування з використанням платіжної картки кредитка «Универсальная» 55 пільгового періоду (а.с.11). Витяг з тексту Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.12-17) є у справі. П.3.2, 3.3 Умов та Правил передбачено можливість зміни кредитного ліміту за рішенням банку, на що дала свою згоду відповідач. У справі є довідка про неодноразові зміни кредитного ліміту у бік його збільшення (а.с.9). Відповідно до п.6.5 Умов та правил позичальник зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевищення платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах договору. За п.6.6 Умов та Правил у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку позичальник повинен виплатити винагороду банку. Відповідно 6.7 Умов та Правил - власник картки зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.8.6 Умов та Правил при порушення позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Ненадання відповідачкою коштів на погашення її грошових зобовязань за укладеним договором підтверджено розрахунком заборгованості, який наданий позивачем (а.с.4-5), відповідно до якого станом на 31 грудня 2015 року відповідачка має заборгованість в сумі 12\~345 грн. 84 коп., яка складається з: 1 189 грн. 18 коп. заборгованості за кредитом; 7 442 грн. 57 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 2 650 грн. заборгованість за пенею та комісією; штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина штрафу та 564 грн. 09 коп. процентова складова штрафу. Прострочена заборгованість відповідачки за кредитом виникла з грудня 2010 року та погашалася, а з 31 липня 2013 року виникла знову та продовжувала збільшуватися. Останній платіж на погашення заборгованості в сумі 150 грн. був здійснений 08 липня 2013 року. Заперечення відповідачки щодо обовязку банку зупинити нарахування заборгованості на час перебування її під вартою, її неплатоспроможність не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки вказані обставини не припиняють договірних зобовязань відповідачки та не звільняють її від цивільно-правової відповідальності за укладеним нею з банком договором. Доказів щодо наявності досудового спору між сторонами чи будь-яких дій відповідача щодо розірвання кредитного договору суду не надавалося. Оскільки у справі наявні докази порушення відповідачкою укладеного договору з банком, вона має вказану суму заборгованості, тому суд вважає, необхідним стягнути з відповідачки суму заборгованості та понесені судові витрати на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved