Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду із позовною заявою, де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача, [PERSON], на його користь заборгованість за договором кредиту у розмірі 20 708 грн. 69 коп., а також судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 1 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 0 грн. 00 коп. з подальшим його збільшенням до 4 680 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір. Договором передбачені умови та порядок погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Позивач зазначає, що в порушення взятих на себе за кредитним договором зобов'язань, відповідач, [PERSON], зобов'язання за вказаним договором не виконав належним чином, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість перед банком, яка станом на 31 жовтня 2013 становить 20 708 грн. 69 коп. Представник позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бордюг С.Д., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив позов задовольнити. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечуючи проти самого факту наявності заборгованості, однак вважає нараховану суму боргу завищеною. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 1 грудня 2007 року шляхом підписання відповідачем заяви разом із умовами надання банківських послуг, в порядку частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 5 459 грн. терміном на 24 місяці, строком з 1 грудня 2007 року по 20 грудня 2009 року, відповідач зобов'язався щомісячно здійснювати платежі з 15 по 20 число кожного місяця в сумі 227 грн. 75 коп. Відповідно до частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартним формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, [PERSON] не виконує належним чином свої зобов'язання перед позивачем за договором кредиту, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2013 року становить 20 708 грн. 69 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 4 695 грн. 66 коп., заборгованості по відсоткам - 14 550 грн. 71 коп., заборгованості по судовим штрафам - 1 462 грн. 32 коп. Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення сторін, той факт, що відповідач не заперечує сам факт наявності заборгованості за договором кредиту, аналізуючи матеріали справи, документи, суд вважає достовірно доведеним факт невиконання [PERSON] свого зобов'язання, що випливає з кредитного договору, у зв'язку з чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по кредиту є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки, статтею 88 Цивільно-процесуального Кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп., який було сплачено позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved