Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 6494,64 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - Страховик/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» (надалі - Страхувальник) було укладено договір страхування № AM 114902.0045 від 01.01.2017 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] (надалі - Застрахований автомобіль). 13.04.2017 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] (надалі - Відповідач). В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (у формі Європротоколу) від 13.04.2017 року, [PERSON] є особою винною в настанні ДТП. Відповідно до Рахунку АХ0-005231 від 11.05.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить - 21 788 грн. 45 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» визнало вищевказане ДТП страховим випадком та сплатило користь Страхувальника (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 21 254 грн. 29 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 19.04.2017 року та страхового акту № UA2017041300014/L13/01 від 12.05.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 215 від 05.04.2017 року та Звітом про виконані роботи та рух коштів Ротаційного фонду за травень 2017 року. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4561897 (надалі - Поліс № АК/4561897), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 100 000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 0 грн. 00 копійок. Після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося з вимогою про відшкодування шкоди до АТ «СГ «ТАС» (приватне). 16.05.2019 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатило на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 14 759 грн. 65 коп. Враховуючи те, що різниця між розміром страхової виплати, яку здійснило ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (21 254 грн. 29 коп.) та розміром страхового відшкодування від AT «СГ «ТАС» (приватне) (14 759 грн. 65 коп.), становить 6 494 грн. 64 коп. (21 254 грн. 29 коп. - 14 759 грн. 65 коп. = 6 494 грн. 64 коп.), то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна». З метою досудового врегулювання спору, Позивач звертався до Відповідача з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди від 11.10.2019 року, що залишилась без уваги останнього. Ухвалою суду від 10.03.2020 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Не заперечувала проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання, причини неявки суду не повідомляв, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (надалі - Страховик/Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нестле Україна» (надалі - Страхувальник) було укладено договір страхування № AM 114902.0045 від 01.01.2017 року, за яким Страховик застрахував майнові інтереси пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] (надалі - Застрахований автомобіль). 13.04.2017 року в м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Opel Vivaro, д.н.з. [NUMBER] , під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (у формі Європротоколу) від 13.04.2017 року, [PERSON] є особою винною в настанні ДТП. Відповідно до Рахунку АХ0-005231 від 11.05.2017 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить - 21 788 грн. 45 коп. ПрАТ СК «ПЗУ Україна» визнало вищевказане ДТП страховим випадком та сплатило користь Страхувальника (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 21 254 грн. 29 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна» у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 19.04.2017 року та страхового акту № UA2017041300014/L13/01 від 12.05.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 215 від 05.04.2017 року та Звітом про виконані роботи та рух коштів Ротаційного фонду за травень 2017 року. Відповідно до ч. 1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Цивільно-правова відповідальність Відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/4561897 (надалі - Поліс № АК/4561897), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 100 000 грн. 00 коп. та франшизу в розмірі 0 грн. 00 копійок. Після виплати страхового відшкодування потерпілій особі, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулося з вимогою про відшкодування шкоди до АТ «СГ «ТАС» (приватне). 16.05.2019 року АТ «СГ «ТАС» (приватне) сплатило на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» страхове відшкодування в розмірі 14 759 грн. 65 коп. На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що виплата страхового відшкодування у розмірі 14759,65 грн. для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди недостатньо, позивач просить стягнути з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Враховуючи те, що різниця між розміром страхової виплати, яку здійснило ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (21 254 грн. 29 коп.) та розміром страхового відшкодування від AT «СГ «ТАС» (приватне) (14 759 грн. 65 коп.), становить 6 494 грн. 64 коп. (21 254 грн. 29 коп. - 14 759 грн. 65 коп. = 6 494 грн. 64 коп.), то зазначена сума підлягає стягненню з Відповідача на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна». Відповідно до абзацу 3 п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з п.п. 2.3, 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (далі Методика) вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 8.3 Методики передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. А відповідно до пункту 8.6 Методики величина втрати товарної вартості характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Системний аналіз вказаних вище положень законодавства, а також абз. 3 п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, п.п. 1.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість прийти до таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода, в тому числі у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу, повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку. Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика на підставі ч.32.7 ст.32 Закону, то цю шкоду згідно зі статтями 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 4 червня 2014 року № 6-49цс14 та від 16 грудня 2015 року № 6-760цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved