Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 грудня 2013 року [PERSON]В отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дав право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, та підтвердив, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір. При укладанні зазначеного договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 03 грудня 2017 року має заборгованість по кредиту в розмірі 22053,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 299,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17027,99 грн., заборгованості за пенею та комісією 3200,00 грн., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1026,36 грн. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 грудня 2013 року у розмірі 22053,50 грн. та судовий збір у розмірі 1600,00 грн. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що він дійсно підписав анкету-заяву в якій є єдина умова притаманна договору це бажаний кредитний ліміт, будь-яких інших умов, в тому числі істотних, які є притаманні договору, в даній анкеті-заяві не вказані. З Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку під час оформлення платіжної картки він не ознайомлювався та не підписував їх. До матеріалів справи позивачем надано довідку про умови кредитування (без дати), в якій зазначені тарифи, однак доказів того, що саме ці тарифи були на час підписання анкети-заяви суду не було надано. Наданий стороною позивача до справи Витяг з Умов та правилами надання банківських послуг також не містить даних про час їх прийняття. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не має, а він своєї згоди на збільшення трирічного строку позовної давності не надавав. Просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача надав суду відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві було зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач був ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими та сайті банку, тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Відповідач своїм підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач не звертався в банк за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування, повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписання договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Зазначає, що Умови і правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку. Строк дії випущеної картки до останнього дня 10.2017 року, а позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 12 грудня 2017 року, тобто до спливу строку позовної давності. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобовязання триває. Просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27 грудня 2013 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, та своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 27 грудня 2013 року, [PERSON] станом на 03 грудня 2017 року має заборгованість по кредиту у розмірі 22053,50 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 299,15 грн., заборгованості за процентами 17027,99 грн., комісії 3200,00 грн., заборгованості по судовим штрафам 1526,36 грн. Відповідно до Умов та правилах надання банківських послуг, заява клієнта, умови та правила надання банківських послуг, Тарифи складають кредитний договір. Відповідач [PERSON] ознайомився з усіма істотними умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, що підтверджується його підписом, користувався зазначеним кредитом. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 11 квітня 2018 року вих. № 20171212/1117 відповідачу було надано кредитну картку № 5168755364606000 яка мала термін дії до 10.2017 року. Відповідно до виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по рахунку за карткою 5168**** ****6000, яка належить [PERSON], встановлено кредитний ліміт 300,00 грн. Відповідач [PERSON] здійснював неодноразово операції як по зняттю грошових коштів так і по погашенню заборгованості: 27 грудня 2013 року відбулося перше зняття готівки в банкоматі, а поповнення рахунку відбувалися 29 жовтня 2014 року на суму 500 грн., 10 квітня 2015 року на суму 700 грн. Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг при порушення клієнтом строку платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому цим договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Пунктом 1.1.5.21 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що якщо в інших розділах не встановлено іншого, при непогашенні кредиту в строк, встановлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, заборгованість в частині своєчасного непогашення суми кредиту рахується простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, встановленим в заяві про приєднання до договору для відсотків, з дня виникнення простроченої заборгованості. В разі непогашення вказаного простроченого зобовязання протягом 30 календарних днів всі платежі, які сплачуються після зазначеної дати є пенею, крім платежів, спрямованих з урахуванням встановленої договором черговості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору відсотки не нараховуються. Згідно п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, строк позовної давності що стосується вимог банка про повернення кредиту, сплаті відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років. Згідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг картка діє до останнього дня місяця, зазначеного на лицьовій стороні картки, включно. Відповідно п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта в банк, відповідно діючим тарифам. після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії банком випускається картка на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів. Згідно п. 1.1.3.2.3\~Умов та Правил надання банківських послуг банк маєправо змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому Банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п. 1.1.3.1.9 Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням та без попереднього повідомлення клієнта. Відповідно до п. 1.1.3.2.9 Умов та Правил, банк має право для різних цілей (повідомлення про зміну тарифів, активації додаткових послуг, контактних даних, Умов та Правил надання банківських послуг, інформування про розмір заборгованості по кредиту, про акції, що проводяться банком, тощо) встановлювати контакт з клієнтом, використовуючи різні канали зв'язку: направлення СМС-повідомлень на мобільний телефон клієнта; авторизація за допомогою мобільного телефону і ОТР-паролю; поштовий лист; телеграма; повідомлення по електронній пошті; повідомлення в банкоматах та терміналах самообслуговування: друкувати на чеках терміналів; інші засоби комунікації. Згідно п.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний одержувати виписки про стан картрахунків і про здійснені операції за картрахунками. Відповідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Проте відповідач умови договору № б/н від 27 грудня 2013 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість перед Банком, загальна сума якої станом на 03 грудня 2017 року складає 22053,50 грн. Натомість, при вирішення позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової) суд керується наступним. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору (кредиту, відсотків, винагороди), внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд приходить до наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Отже, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. За змістом пункт 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у памятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Після настання зазначеного на картці терміну її дії банком випускається картка на новий термін, згідно діючих тарифів (п. 2.1.1.2.12 Умов). Пунктом 2.1.1.2.3 Умов встановлено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Крім того, пунктом 2.9 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням затвердженим постановою Національного банку України від 19 квітня 2005 року № 137 визначено, що кредитна лінія під операції з платіжними картками відкривається банком на визначений термін та в межах установленого договором ліміту (заборгованості або граничної суми) кредитування. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, пунктом 1.1.7.31, яких встановлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 27.12.2013 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Інших будь-яких доказів позивачем суду не надано. Отже, аналізуючи досліджене, суд приходить до висновку, що до позовних вимог слід застосовувати загальну і спеціальну, передбачену ст.257,258 ЦК України позовну давність. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 04 листопада 2017 року № 6-1926цс15 та від 07 жовтня 2015 року №6-1295цс15. Таким чином, враховуючи викладене та те, що відповідач особисто не підписував Умови та правила надання банківських послуг в яких в п. 1.1.7.31 строк позовної давності що стосується вимог банка про повернення кредиту, сплаті відсотків за використання кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат банку становить 50 років, але користувався кредитною карткою(неодноразово знімав кошти), що вказує на те, що він прийняв та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, в останнє відповідач [PERSON] поповнював картковий рахунок 10 квітня 2015 року на суму 700 грн., а з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся до суду через засоби поштового звязку 12 грудня 2017 року, тобто до спливу строку загальної позовної давності, яка встановлена ст. 257 ЦК України у три роки. Таким чином, строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 299,15 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 17027,99 грн. не сплинув. Натомість, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення пені та комісії підлягають частковому задоволенню, оскільки з позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості звернувся до суду через засоби поштового звязку 12 грудня 2017 року, а відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а тому в частині стянення пені за несвоєчасне виконання зобовязання за період з 01 квітня 2014 року по 11 грудня 2016 року включно слід відмовити, а стягнути пеню за період з 12 грудня 2016 року по 03 грудня 2017 року включно у сумі 1200,00 грн. Крім того, заяву про поважність пропуску строків позовної давності позивач до суду не подавав. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 грудня 2013 року станом на 03 грудня 2017 року, у розмірі 18527,14 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 299,15 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 17027,99 грн., заборгованості за пенею та комісією 1200,00 грн. Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до задоволеної частини позовних вимог стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1344,16 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 1026,36 грн. відмовити.

Outcome: partial