Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

позивач ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього 59940 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.17 відповідач керуючи технічно несправним автомобілем марки Peugeout 3008, д.р.н. [NUMBER] , здійснюючи рух автодорогою «Чоп-Київ» 726 км. + 735 м. у Воловецькому районі Закарпатської області, неподалік готелю «Наталі» спричинив дорожньо-транспортну пригоду в результаті якої загинула пасажир вказаного автомобіля [PERSON] . Винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] , що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження Причиною ДТП стала несправність гальмівної системи автомобіля. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована, позивачем, згідно з умовами полісу №АК/2044947, здійснено виплату страхового відшкодування за шкоду завдану смертю [PERSON] в розмірі 59940 грн. Зважаючи на те, що ДТП настала внаслідок несправного технічного стану автомобіля, у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача в силу п.п. г) п 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник відповідача подав відзив, у якому вказує, що згідно з постановою про закриття кримінального провадження причиною вищевказаної ДТП могла стати несправність гальмівної системи автомобіля, а саме заклинювання гальмівного механізму переднього правого колеса. В такій ситуації відповідач опинився в так званій «аварійній ситуації», в якій дії водія Правилами дорожнього руху не регламентуються і технічна можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини не розглядається. Несправність автомобіля виникла раптово, безпосередньо перед пригодою, з незалежних від водія причин, а тому у позивача відсутні підстави для регресної вимоги до відповідача. В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. На підставі матеріалів справи судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 17.07.17 приблизно о 09:36 год. [PERSON] керуючи автомобілем марки Peugeout 3008, д.р.н. [NUMBER] , здійснюючи рух автодорогою «Чоп-Київ» 726 км. + 735 м. в напрямку м. Львів у Воловецькому районі Закарпатської області, неподалік готелю «Наталі», не впорався із керуванням автомобілем, допустив його виїзд за межі проїзної частини дороги з подальшим зіткненням з металевим відбійником. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього сидіння вказаного автомобіля [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди. Постановою слідчого від 15.11.2017 кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017070000000152 від 17.07.2017, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчий виходив із того, що «висновком експерта №377 від 07.09.2017 по призначеній судовій експертизі технічного стану автомобіля марки Peugeout 3008, д.р.н. [NUMBER] , гальмівна система автомобіля на момент огляду і експертного дослідження знаходилась в непрацездатному стані і не могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Несправності гальмівної системи виникли в процесі експлуатації автомобіля перед пригодою. Згідно висновку експерта №434 від 06.10.2017 по призначеній судово-автотехнічній експертизі з технічної точки зору причиною вказаної ДТП - виїзду автомобіля за межі проїзної частини праворуч, могла стати несправність гальмівної системи автомобіля, а саме заклинювання гальмівного механізму переднього правого колеса. В такій ситуації водій автомобіля [PERSON] опинився в так званій «аварійній ситуації», в яких дії водія Правилами дорожнього руху не регламентуються і технічна можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини не розглядається. Причиною вказаної ДТП стала несправність гальмівної системи автомобіля, а саме заклинювання гальмівного механізму переднього правого колеса, а не порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху або експлуатації транспорту ». Відповідальність власника автомобіля марки Peugeout\~3008,\~д.р.н.\~ [NUMBER] , була застрахована відповідно до полісу № АК/2044947 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 31.10.2017 директор ТзОВ «Центр автовиплат поліс» Колішенко Л.С., як представник згідно довіреності Цици Г.І. та [PERSON] звернулася до ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» про виплату страхового відшкодування в розмірі 59940 грн., в тому числі 38400 грн. моральної шкоди та 21540 грн. витрат на поховання. Згідно платіжного доручення №0009334 від 22.02.18 позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь ТзОВ «Центр автовиплат поліс» в розмірі 59940 грн. Відповідно до ч.1 ст.1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п. «г» п.п.38.1.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Відповідно до п.31.4 Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам гальмової системи: а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника; б) під час дорожніх випробувань робочої гальмової системи перевищуються такі значення: гальмовий шлях не більше ніж 14,7 м для легкових автомобілів та їхні модифікації для перевезення вантажів; в) порушено герметичність гідравлічного гальмового приводу; г) порушено герметичність пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу, що спричиняє зменшення тиску повітря при непрацюючому двигуні більш як на 0,05 МПа (0,5 кГс/кв. см) за 15 хв. у разі приведення в дію органів керування гальмовою системою;\~ ґ) не працює манометр пневматичного або пневмогідравлічного гальмового приводу; д) стоянкова гальмова система при відключеному від трансмісії двигуні не забезпечує нерухомий стан: легкових автомобілів, їхніх модифікацій для перевезення вантажів, а також автобусів у спорядженому стані на уклоні не менше ніж 23%; е) не замикається важіль (рукоятка) стоянкової гальмової системи в робочому положенні. Обставин, за наявності яких Правилами дорожнього руху встановлено заборону експлуатації транспортного засобу судом не встановлено та й позивачем не надано доказів існування таких обставин на момент вчинення ДТП. Положеннями ст. 1166, 1167 ЦК України, якими регулюються загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України (порушення правил\~безпеки дорожнього\~руху або\~експлуатації транспорту\~особою,\~яка керує\~транспортним засобом,\~якщо вони\~спричинили смерть\~потерпілого або\~заподіяли тяжке\~тілесне ушкодження) закрито постановою слідчого від 15.11.2017 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Доказів, що відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за експлуатацію транспортного засобу, що має несправності системи гальмового керування, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена (ч.1 ст.121 КУпАП), суду не надано. Таким чином, твердження позивача, про те, що [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не відповідає дійсності. Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 15.11.2017 несправності гальмівної системи (заклинювання гальмівного механізму переднього правого колеса) автомобіля, яким керував відповідач, виникли раптово в процесі його експлуатації перед пригодою. Внаслідок таких несправностей відповідач опинився в так званій «аварійній ситуації», в яких дії водія Правилами дорожнього руху не регламентуються. Тобто, такі несправності гальмівної системи автомобіля не могли бути виявлені відповідачем до початку експлуатації транспортного засобу і не є такими, із якими Правилами дорожнього руху заборонено експлуатувати транспортні засоби. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 81 цього ж кодексу\~передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки позивач не надав належних і допустимих доказів того, що дорожньо-транспортна пригода була безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу відповідача існуючим вимогам Правил дорожнього руху, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із наступного. Відповідачем заявлено про відшкодування 7000 грн. витрат на правову допомогу, які складаються із 2000 грн. вивчення матеріалів справи, 2000 грн. підготовка та написання відзиву та 1500 грн. участь представника у судових засіданнях (2 судових засідання). Відповідно до ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір\~витрат на\~оплату\~послуг\~адвоката має\~бути\~співмірним\~із: 1)\~складністю\~справи\~та виконаних\~адвокатом\~робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим\~адвокатом\~на виконання\~відповідних\~робіт\~(надання\~послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, аналізуючи наданий відповідачем попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, враховуючи складність справи та ціну позову, а також те, що представник відповідача не брав участі у жодному судовому засіданні, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. Тому, на думку суду розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, слід зменшити до 3000,00 грн., що буде справедливим та відповідатиме складності справи, обсягу наданих послуг та часом, витраченим адвокатом. На підставі наведеного,\~ст.1191 ЦК України,\~ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved