Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач по справі - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за несвоєчасну виплату заборгованості, який 31.10.2016 року було ним уточнено в частині зменшення суми позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у 2007 році, відповідачем [PERSON], було скоєно злочин за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, а саме: заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Точніше відповідач продав позивачу трактор, який не належав йому на праві власності та яким він не мав права розпоряджатися. За придбання трактору позивачем було у рахунок авансу віддано кошти у розмірі 15000 гривень. Даний факт підтверджувався договором купівлі-продажу. Після виявлення шахрайських дій, щодо відповідача була порушена кримінальна справа. Згодом провадження у кримінальній справі було закрито на підставі Закону України «Про амністію». У лютому 2012 року позивач звернувся до Саксаганського районного суду міста [PERSON] із позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у звязку із скоєнням даного злочину. У позовних вимогах позивач вимагав повернення коштів, які були сплачені ним відповідачу у якості авансу за придбання трактору, а також стягнення моральної шкоди у сумі 20 000 гривень та 500 гривень у рахунок відшкодування понесених витрат на юридичну допомогу. 12.07.2012 року Саксаганським районним судом міста [PERSON] було винесено рішення яким позовні вимоги було задоволено частково. Відповідно до відмітки на виконавчому листі дане рішення набрало чинності 26.09.2012 року. Дане рішення суду передбачало стягнення з відповідача на користь позивача суму в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15000 гривень; в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 гривень та 500 гривень у відшкодування понесених витрат на правову допомогу. Всього стягнуто 18500 гривень. Після проголошення рішення суду, а також отримання виконавчого листа за даною справою, позивачем було направлено виконавчий документ до Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ, задля виконання рішення суду. З того часу й дотепер жодних коштів позивачу не повернуто. Рішення суду не виконано. Відповідач знаючи про те, що винний мені велику суму грошей, ухиляється від виконання своїх зобовязань і з того часу жодним чином не намагався сплатити кошти. З часу винесення рішення, з 12.07.2012 року пройшло вже майже чотири роки, і жодних коштів позивач так і не отримав. Окрім того, за три роки відбулися суттєві зміни щодо економічної ситуації в країні, а саме відбулася інфляція національної валюти. Факт невиплати коштів і той факт, що гривня суттєво знецінилась, призводять до повторного звернення позивача до суду із позовом про стягнення неустойки, суму інфляційних втрат а також 3% річних за час від притягнення відповідача у якості обвинуваченого (від 22.08.2008 року) по теперішній час. Розрахунок індексу інфляції відповідно до суми заборгованої відповідачем: Загальна сума боргу - 18500, 00 гривень Період розрахунку з 01.10.2012 року по 01.10.2016 року Індекс інфляції за заданий період - 191,58 % Загальна сума заборгованості з урахуванням інфляції - 35442,30 грн. Інфляційне збільшення заборгованості - 16942,30 гривень. Розрахунок 3% річних відповідно до суми стягнутої згідно рішенням суду (з часу набрання чинності рішенням суду з 26.09.2012 року по 01.10.2016 року) складає: 18500,00 грн. * 3% / 365 * 1465 днів = 2227,60 грн. Відповідно до вищезазначених розрахунків, загальна сума інфляційний втрат та 3% річних за несвоєчасну виплату заборгованості, що підлягає відшкодуванню сягає 19169,90 гривень. Крім того, відповідно до наведеного, позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану йому моральну шкоду у розмірі 20000 гривень. Позивач просить суд винести рішення, яким: стягнути з відповідача, [PERSON] на його користь 3% річних за період з 26.09.2012 року по 01.10.2016 року, у розмірі 2227,60 гривень, втрати від інфляції з моменту набрання чинності рішенням суду до даного часу за період з 26.09.2012 року по 01.10.2016 року, у розмірі 16942,30 гривень, 20\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить суд ухвалити рішення на користь позивача, не проти, щоб справа розглядалася у заочному порядку. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. На підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає за необхідне позовні вимоги визнать такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.07.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] задоволений частково, з [PERSON] стягнуто на користь позивача суму в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 15000 гривень; в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 гривень та 500 гривень у відшкодування понесених витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 18500 гривень, в задоволені решти вимог відмовлено (а.с. 11-13). Рішення не оскаржувалося та набрало чинності - 26.09.2012 року (а.с. 41-43). На підставі вказаного рішення Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу 12.07.2012 року було видано виконавчий лист № 435/1443/12, який був предявлений позивачем до виконання, що підтверджується ксерокопією виконавчого листа (а.с. 17-18). Але, за період з 26.09.2012 року та на час пред'явлення цього позову рішення суду відповідачем добровільно не виконано, в ході виконавчого провадження борг з нього не стягнуто, протилежного матеріали справи не містять. Постановою державного виконавця про повернення виконавчого документа від 21.12.2015 року виконавче провадження за виконавчим листом № 435/1443/12 повернуто стягувачеві, оскільки у боржника відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги стягувача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України \~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Добровільно відповідач своє зобов'язання не виконує, у примусовому порядку грошові кошти на користь позивача досі не стягнуто. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», стягнута за рішенням суду сума у розмірі 18500 грн. 00 коп. підлягає індексації. Згідно повідомлень з Державного комітету статистики України та наданого позивачем розрахунку станом на 01.10.2016 року загальна сума заборгованості за період з 01.10.2012 року 01.10.2016 року з урахуванням індексу інфляції склала - 35\~442,30 грн., які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до \~ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Тому, суд вважає за необхідне застосувати до вимог позивача в частині стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 01.10.2015 року по 01.10.2016 року строк позовної давності в один рік щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних розмір яких станом на 01.10.2016 року склав: (сума боргу) * 3% : 365 (кількість днів у році) * (кількість днів прострочки виконання), тобто, 18 500,00 грн. * 3% : 365 * 367 = 558 грн. 04 коп. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 36000,34 грн. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки законом не передбачено випадків відшкодування моральної шкоди за невиконання грошового зобов'язання. Крім цього, позивачем по справі не надано доказів наявності причинного звязку між діями [PERSON] щодо невиконання рішення суду та погіршенням стану здоровя [PERSON], тому у цій частині суд вважає за необхідне відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 256, 258, 610, 612, 625, 1046, 1048 - 1050 ЦК України та

Outcome: partial