Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 11 травня 2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є позивач ПАТ «Дельта Банк», та відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № 005-21001-110507, згідно умов якого відповідач отримала від ПАТ «Дельта Банк» кредит в сумі 2301 грн. з зобов'язанням сплатити проценти за користування кредитом в розмірі ставки 5 % річних та плату за ведення кредитної справи в розмірі ставки 3 % в місяць. Однак, відповідач не виконувала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 03 березня 2014 року за нею наявна кредитна заборгованість в сумі 2036.27 грн. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 2036.27 грн. та судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем при пред'явленні позову, в сумі 243,6 грн. В судове засідання представник позивача публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду позивач був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог передбачених ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. В позовній заяві представник за довіреністю позивача - [PERSON] заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, заявлені позивачем вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач до судового до судового засідання не з'явилась , про дату час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України . Звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності , відповідно до якої позов не визнала і просила суд відмовити в його задоволені у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 11 травня 2007 року між позивачем та відповідачем було укладено у простій письмовій формі кредитний договір № 005-21001-110507, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 2260 грн. який було надано строком на 18 місяців з кінцевим терміном повернення 10 листопада 2008 року , з зобов'язанням сплатити проценти за користування кредитом в розмірі ставки 5 % річних та плату за ведення кредитної справи в розмірі ставки 3 % в місяць. Відповідно до п.2.8 вказаного договору відповідач повинен був сплачувати щомісячно не пізніше 11 числа кожного місяця рівними частками грошову суму в розмірі 199 грн. Однак, відповідач не виконувала належним чином свої зобов'язання за кредитним договором, відповідно до розрахунку наданого позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог відповідач провела останню сплату за вказаним кредитним договором 22 липня 2008 року. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) що передбачено ст. 610 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як строк дії договору, так і строк (термін) виконання зобов'язання, що визначено положеннями ст.ст. 530, 631 ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань , так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 10 листопада 2008 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку, а як було встановлено судом останню сплату за вказаним кредитним договором відповідач внесла 22 липня 2008 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В свою чергу ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Згідно ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява була зроблена відповідачем. Позовна вимога позивача ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2007 року була подана до суду 27 травня 2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Враховуючи вище викладене суд вважає, що позовна вимога пред'явлена позивачем не підлягає задоволенню у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed