Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором № Ск-830-000720/7-2008 від 14 липня 2008 р. в загальному розмірі 44225,82 грн., з якого: прострочений кредит 3743,14 грн., прострочені проценти 426,40 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 2050,80 грн., пеня за прострочення кредиту 21859,93 грн., пеня за прострочення процентів 2490,17 грн., пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту 11976,67 грн., 3% річних за прострочення кредиту 422,58 грн., 3% річних за прострочення процентів 47,71 грн., 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту 227,52 грн., інфляційні витрати за прострочення кредиту 597,74 грн., інфляційні витрати за прострочення процентів 67,01 грн., інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування кредиту 316,15 грн. та судовий збір у сумі 442,26 грн., мотивуючи тим, що взяті на себе за кредитним договором зобовязання відповідач не виконав, допустив прострочення в платежах. Сторони у судове засідання не з'явилися, надали заяви про слухання справи за їх відсутності, представник позивача на позовних вимогах наполягав; відповідач позов визнав частково, вважає розмір пені явно завищеним , оскільки перевищує розмір заборгованості по кредиту; просив суд зменшити пеню у зв'язку з тим, що в нього на утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей, він знаходиться в тяжкому матеріальному становищі і не має можливості сплатити виставлену позивачем заборгованість. З наданих доказів встановлено наступне: 14 липня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (назву якого з 08.07.2009 р. змінено на ПАТ «Родовід Банк») і [PERSON] укладено кредитний договір № Ск-830-000720/7-2008 про відкриття карткового рахунку [NUMBER] з оформленням платіжної картки Visa Сlassic (далі Договір), згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 4363,60 грн., строком дії до 14.07.2010 р. включно, зі сплатою 7 % річних та плату за обслуговування споживчого кредиту в розмірі 2, 35 % від суми наданого споживчого кредиту згідно з встановленим графіком; у разі порушення строків (термінів) погашення споживчого кредиту та /або сплати процентів за користування кредитом та / або плати за обслуговування споживчого кредиту - сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Відповідач суму, передбачену договором, отримав, тобто позивач умови договору з свого боку виконав. Позичальник умови договору порушив, зобовязання по поверненню кредиту виконав частково, порушив строки повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку суми заборгованості, у відповідача існує станом на 05.07.2013 р. заборгованість в загальному розмірі 44225,82 грн., з якої: прострочений кредит 3743,14 грн., прострочені проценти 426,40 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 2050,80 грн., пеня за прострочення кредиту 21859,93 грн., пеня за прострочення процентів 2490,17 грн., пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту 11976,67 грн., 3% річних за прострочення кредиту 422,58 грн., 3% річних за прострочення процентів 47,71 грн., 3% річних за прострочення плати за обслуговування кредиту 227,52 грн., інфляційні витрати за прострочення кредиту 597,74 грн., інфляційні витрати за прострочення процентів 67,01 грн., інфляційні витрати за прострочення плати за обслуговування кредиту 316,15 грн. Таким чином, між сторонами склались договірні відносини з договору кредиту . Згідно ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента, визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.638,639 ЦК України , якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.526, 611, 615 ЦК України, зобов»язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобовязання не допускається. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема зміна умов зобовязання, сплата неустойки. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.617 ЦК України, особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Згідно ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобовязання виникло з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків і неустойки, стягуваних з боржника, якщо кредитор навмисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, спричинених порушенням зобовязання, або не вжив заходів до їх зменшення. Згідно ч.3 ст..551 ЦК- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, і при наявності інших обставин, що мають суттєве значення. Згідно п.27 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - положення ч.3 ст.551 ЦК України, про зменшення розміру неустойки може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч.2 ст.625 ЦК України , які мають іншу правову природу; проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями ст.1054, 1056-1 ЦК України, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність з розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача виконання зобов'язань за договором кредиту, в тому числі має право вимагати стягнення всієї суми кредиту і нарахованих відсотків за користування кредитом, а також комісії (плати за обслуговування кредиту), передбаченої умовами договору. Згідно наданого розрахунку, заборгованість становить: прострочений кредит 3743,14 грн., прострочені проценти 426,40 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 2050,80 грн. Підстав для зменшення даних сум немає, нарахування процентів і плати за обслуговування кредиту мало місце за умовами договору кредиту. Щодо нарахування пені, то суд вважає, що згідно п. 4.1.23 договору є підстави для нарахування пені на прострочену суму по тілу кредиту, процентах і плати за обслуговування кредиту, і такі підстави виникли після першого допущення прострочення платежу, тобто ще до закінчення строку дії договору - строку, на який був виданий кредит і протягом якого кредит повинен був бути повернутий позичальником; а з закінченням строку повернення кредиту, передбаченого договором, простроченою стала вся сума кредиту, нараховані проценти за користування кредитом і плата за обслуговування кредиту. За прострочення виконання зобов'язань Банком нарахована пеня, яка складається з : пеня за прострочення кредиту - у розмірі 21859,93 грн., пеня за прострочення процентів - 2490,17 грн., пеня за прострочення плати за обслуговування кредиту - 11976,67 грн. Враховуючи розмір невиконаного відповідачем грошового зобовязання, суд вважає, що нарахована позивачем пеня є надмірно високою і такою, що значно перевищує розмір завданих збитків, що згідно ч.3 ст.551 ЦК дає суду підстави для зменшення розміру неустойки . Суд також враховує, що кредитор тривалий час не реагував на допущене боржником прострочення у виконанні грошових зобов»язань за договором кредиту, і маючи право і всі підстави для вжиття заходів по захисту своїх прав шляхом направлення вимоги боржнику, шляхом звернення до суду з відповідним позовом, як протягом строку дії договору в частині прострочених платежів, так і після настання кінцевої дати повернення кредиту- 14.07.2010р., своїми правами не скористався, допустивши збільшення збитків і розмір прострочення. Оскільки позивач наявність інших поважних причин не довів, то суд дійшов висновку, що не направлення вимоги боржнику, не звернення до суду з позовом кредитор допустив навмисно, з метою збільшення розміру пені, або принаймні через свою недобросовісність (тобто необережність). А дана обставина є підставою для зменшення розміру неустойки згідно ч.2 ст.616 ЦК України. Тому, враховуючи розмір кредиту, строки невиконання грошових зобов»язань позичальником, конкретні умови , що сприяли збільшенню збитків, а також враховуючи принцип справедливості і розумності, співмірності відповідальності допущеному порушенню, суд згідно ч.2 ст.616 і ч.3 ст.551 ЦК- України вважає можливим зменшити розмір нарахованої неустойки (пені) до 3743,14 грн. Щодо позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» про нарахування індексу інфляції і 3% річних, дані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, дана норма не може бути застосована до регулювання правовідносин в сфері кредитування протягом строку дії договору кредиту, оскільки нормами ст.ст.1046-1053, 1054- 1056 ЦК України передбачені інші наслідки прострочення виконання зобовязань за кредитним договором. Щодо застосування вказаної норми закону після закінчення строку дії договору, то суд враховує, що після 14.07.2010р. позивач продовжив нарахування процентів за користування кредитом, згідно умов договору і такі дії позивача позичальник не оспорює. Таким чином, позивач, вимагає і стягнення нарахованих процентів у розмірі , передбаченому договором кредиту, і процентів, передбачених ст. 625 ЦК України, як до простроченого грошового зобов»язання, що суперечить чинному законодавству і умовам укладеного між сторонами договору. Крім того, оскільки ст. 625 ЦК України передбачає додаткову відповідальність боржника за прострочення грошового зобов»язання, то до даної норми можливе застосування наслідків, передбачених ч.3 ст.551 ЦКУкраїни та ч.2 ст.616 ЦКУкраїни. При наведених вище обставинах суд вважає, що підстави для застосування ч.3 ст.551 і ч.2 ст.616 ЦКУ в даному випадку є, тому в цілому суд вважає можливим , зменшивши розмір пені до 3743,14 грн. , і враховуючи принцип співмірності відповідальності заподіяним збиткам, відмовити позивачу у стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача наступні суми: прострочений кредит 3743,14 грн., прострочені проценти 426,40 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 2050,80 грн., пеня - 3743,14 грн., а всього 9963,48 грн. Також стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного, 526, 549, 550, 551, 615, 616, 617, 625, 631, 638, 639, 1046-1053, 1054 - 10561 ЦК України,

Outcome: partial