Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивач ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 25 травня 2012 року був укладений договір оренди земельної ділянки між ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON], зареєстрований у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області за №142240004001286 від 25 травня 2012 року, відповідно до п. 2 якого в оренду передаються земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові №№[NUMBER] (площа 4,69 га), [NUMBER] (площа 0,43 га) загальною площею 5,12 га, що розташовані на території Олександро-Калинівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Даний договір згідно п. 8 укладено строком на 10 років, тобто строк дії договору у теперішній час не сплинув. 09 вересня 2016 року на адресу позивача надійшов лист, в якому відповідач [PERSON] повідомив про передачу в оренду земельних ділянок, що є об'єктом договору, іншому орендарю, а саме відповідачу [PERSON] та просив виділити межі земельних ділянок в натурі на місцевості. До листа відповідачем [PERSON] було додано копії договорів оренди землі від 10 серпня 2016 року укладених з [PERSON] та копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 65613472 від 11 серпня 2016 року. Таким чином, на даний момент щодо вказаних земельних ділянок існує два договори оренди землі, Але, як на час укладення договорів оренди з [PERSON], так і на даний час, є діючим договір оренди землі укладений між позивачем та [PERSON] 25 травня 2012 року строком на 10 років, який був зареєстрований відповідно до норм законодавства, що діяли на момент його реєстрації, і відповідно є чинним, не припиненим, не розірваним, не визнаний недійсним. З огляду на це, позивач вважає свої права на даний час порушеними, що потребують захисту шляхом визнання оспорюваних договорів оренди недійсними з одночасним скасуванням державної реєстрації прав оренди, як похідної вимоги, оскільки обидві позовні вимоги пов'язані між собою підставою виникнення. Тому просив: визнати недійсним Договір оренди земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,43 га, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 10 серпня 2016 року, право оренди за яким зареєстроване 10 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області за № 15858452 та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі від 10 серпня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], щодо земельної ділянки загальною площею 0,43 га, кадастровий номер [NUMBER], що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 15858452, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Костянтинівської районної державної реєстрації Донецької області; визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер № [NUMBER] площею 4,69 га, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 10 серпня 2016 року, право оренди за яким зареєстроване 10 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Костянтинівською районною державною адміністрацією Донецької області за № 15856859 та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди, яке виникло на підставі договору оренди землі від 10 серпня 2016 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], щодо земельної ділянки загальною площею 4,69 га, кадастровий номер № [NUMBER], що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 15856859, на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Костянтинівської районної державної реєстрації Донецької області, та стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, та пояснила, що договір, укладений між позивачем та відповідачем [PERSON], є діючим, він був зареєстрований у відповідного до чинного на час його укладення законодавства, яке не вимагало обов'язкової реєстрації у державному реєстрі договорів оренди, укладених до 2013 року, з огляду на це позивач за вчиненням такої реєстрації не звертався. Позивач впродовж кількох років користується земельними ділянками, сплачує орендну плату, яку відповідач приймала, не висловлюючи претензій. Договір оренди був укладений 25 травня 2012 року при зустрічі сторін за місцем проживання орендодавця, у подальшому був зареєстрований у відділі Держкомзему із записом до книги реєстрації, можливо назва книги вказана не так як передбачав закон, однак у договорі мається відповідний реєстраційний номер та печатка органу реєстрації. У той час позивачем було укладено багато подібних договорів оренди, до яких був складений один загальний акт прийому-передачі земельних ділянок. Примірник зареєстрованого договору був отриманий [PERSON], позивач справно платив оренду плату, докази цього наявні, однак частково знаходяться в архіві у м. Донецьку, тобто, на тимчасово непідконтрольній державі Україна території, тому надати їх суду позивач позбавлений можливості. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник адвокат Леус В.Л. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідач [PERSON] не вважав, що договори оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року були укладені належним чином, свого примірнику договору він не отримував. Орендну плату [PERSON] особисто не отримував. При укладенні спірних договорів оренди земельних ділянок з [PERSON] державний реєстратор перевірив відомості державного реєстру, витребував необхідні дані та оскільки перешкод до реєстрації встановлено не було, договори оренди були зареєстровані згідно вимог закону. Вважають, що прав позивача відповідачі не порушували. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи - Костянтинівської районної державної адміністрації у судовому засіданні просив у позові відмовити, надав письмові заперечення згідно яких зазначив, що 10 серпня 2016 року до відділу з питань державної реєстрації звернувся [PERSON] із заявою про державну реєстрацію договору оренди землі, надавши повний пакет документів. Державний реєстратор отримав відомості із бази даних щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] та зареєстрував спірний договір оренди, оскільки підстав для відмови у проведенні державної реєстрації заявнику [PERSON] не було (а.с.81-82). З'ясувавши вищенаведену позицію сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне. Судом встановлено, що 25 травня 2012 року [PERSON] та ПрАТ «АПК-Інвест» був укладений договір оренди земельних ділянок відповідно до п. 2 якого в оренду передаються земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові №№[NUMBER] (площа 4,69 га), [NUMBER] (площа 0,43 га) загальною площею 5,12 га, що розташовані на території Олександро-Калинівської сільської ради Костянтинівського району Донецької області. Даний договір згідно п. 8 укладено строком на 10 років. Згідно з пунктом 41 цього договору він набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації (т.1 а.с.8-11). Невід'ємними частинами договору є копія державного акту на право власності на земельну ділянку; акт приймання-передачі земельної ділянки (т.1 а.с.12); план-схема земельної ділянки. Згідно позначки у договорі, його того ж дня зареєстровано у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 25 травня 2012 року № 142240004001286 за підписом [PERSON], скріплено печаткою відділу Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області (т.1 а.с.11). За п.п.9, 11 цього договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі готівки з каси орендаря чи шляхом перерахування відповідних сум на розрахунковий рахунок зазначений орендодавцем у розмірі 3294, 12 грн., два рази на рік - червень, грудень поточного року. Оригіналу вищевказаного договору та доказів виплати орендної плати відповідачу [PERSON] позивачем не надано. Представник позивача пояснив, що надати такі докази позивач позбавлений можливості через те, що вони знаходяться на тимчасово окупованій території у м. Донецьку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у теперішній час працює у Міськрайонному управлінні Держгеокадастру у м. Костянтинівці та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. У 2012 році він працював у відділі Держземагенства у Костянтинівському районі, до його повноважень входило проведення державної реєстрації договорів оренди землі. Пояснив, що процедура реєстрації проходила близько 10 робочих днів. Зазначив, що у зв'язку із необхідністю здійснення усіх необхідних дій, зареєструвати договір оренди день у день фізично було б неможливо. Свідкові судом було надано для ознайомлення наявну у матеріалах справу копію договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року, на що свідок [PERSON] пояснив, що не може із впевненістю підтвердити щодо належності підпису, який міститься на цьому договорі поряд із його прізвищем, належить саме йому. Представник Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області [PERSON], надала відповідь на запит суду про відсутність книги реєстрації, реєстраційної справи, яка повинна містити всі документи що стосуються договору оренди земельної ділянки, щодо договору оренди, укладеного між позивачем у справі та [PERSON] (т.1, а.с.193). Згідно відповідей Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, у архівних матеріалах, які знаходяться на збереженні у міськрайонному Управлінні у Костянтинівському районі та м. Торецьку Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області догорів оренди землі, укладений між ПАТ «АПК-ІНВЕСТ» та [PERSON] від 25.05.2012 року та відомості в Книзі записів про реєстрацію договорів оренди, в паперовому або електронному вигляді відсутні (т.2, а.с.77-80). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відповідно до статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із частиною п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Аналіз вищевказаних норм матеріального закону свідчить про те, що договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-643 цс 16 від 13 червня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. На час укладення договору оренди земельних ділянок від 25 травня 2012 року відбулось реформування державних органів в сфері земельних ресурсів. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2011 року №974 «Про утворення територіальних органів Державного агентства земельних ресурсів», що набрала чинності 26 вересня 2011 року, утворено органи Державного агентства земельних ресурсів, до компетенції яких входило проведення державної реєстрації договорів оренди землі. Таким чином, відмітка на договорі оренди землі від 25.05.2012 року про те, що «Договір зареєстровано у відділі Держкомзему Костянтинівському районі Донецької області», та наявність печатки цього відділу не свідчать про те, що договір пройшов державну реєстрацію, яку на той час повинно проводити Державне агентство земельних ресурсів, а не відділ Держкомзему. Судом встановлено, що будь-яка реєстрація вказаного договору у державних реєстраційних документах відсутня. Поземельна книга - документ, який є складовою частиною державного реєстру земель, містить відомості про земельну ділянку, обмеження на використання земельної ділянки, суб'єктів прав на земельну ділянку та правовстановлюючі документи, а також дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, її цільове призначення, склад земельних угідь. Поземельна книга є власністю держави. Як визначено Порядком, територіальний орган Держземагенства забезпечує зберігання поземельних книг з метою запобігання їх викраденню, втраті, знищенню або пошкодженню. Відповідальність за організацію зберігання поземельних книг несе керівник територіального органу Держземагенства згідно із законодавством. Поземельні книги зберігаються довічно Відповідно до пункту 13-6 Порядку під час державної реєстрації земельної ділянки здійснюється державна реєстрація державного акта або договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності у Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі. Таким чином судом встановлено, що на договорі оренди, на який посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, міститься відмітка про реєстрацію договору оренди «у відділі Держкомзему у Костянтинівському районі Донецької області» за умови, що реєстрацію договору оренди землі на час його укладання 25.05.2012 року проводило Державне агентство земельних ресурсів; запис про державну реєстрацію договору оренди у реєстраційних документах відсутній; реєстратор [PERSON], прізвище якого міститься на примірнику договору оренди, не підтвердив належність йому цього підпису та реєстрацію ним цього договору. Клопотань про призначення судових експертиз від сторін та їх представників в ході судового розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що договір оренди від 25.05.2012 року між ПАТ «АПК-Інвест» та [PERSON] не є укладеним, тому відповідач [PERSON] мав право на свій розсуд укладати будь-які інші договори оренди з іншими орендарями. З договору оренди землі від 10 серпня 2016 року вбачається, що [PERSON] надав, а відповідач [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться: Костянтинівський район Олександро-Калинівська сільська рада, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 0,4300 га, у тому числі багаторічних насаджень (садів) 0,4300 га, строком на 20 років; також сторони узгодили розмір та порядок сплати орендної плати; згідно п. 40 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. (т.1 а.с.16-17). Невід'ємною частиною даного договору оренди є акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за підписами сторін [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с.18). Згідно копії договору оренди землі від 10 серпня 2016 року [PERSON] надав, а [PERSON] прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться: Костянтинівський район Олександро-Калинівська сільська рада, кадастровий номер [NUMBER], загальною площею 4,6900 га, у тому числі ріллі 4,6900 га, строком на 20 років. Невід'ємною частиною даного договору є акт приймання-передачі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за підписами сторін [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.19- 21). Вказані договори оренди землі укладено між [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, ст. 792 ЦК України, відповідно, та ч.5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі». Враховуючи викладене, відсутні підстави для висновку про те, що діями відповідачів порушено права позивача на використання земельної ділянки за договором оренди, який згідно закону не є укладеним. За таких обставин, суд вважає не доведеним порушення прав позивача з боку відповідачів по справі та вважає, що правові підстави до задоволення даного позову відсутні, тому у задоволенні позову ПрАТ «АПК-ІНВЕСТ» до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа - Костянтинівська районна державна адміністрація Донецької області, про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та скасування державної реєстрації права оренди земельних ділянок слід відмовити.

Outcome: dismissed