Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Мотивує позов тим, що відповідно до укладеного договору від 19.04.2012 року [PERSON] отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконав свої обовязки за кредитним договором, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами за умовами кредитного договору, внаслідок чого станом на 31.10.2015 року утворилась заборгованість в сумі 13017,84 грн., до складу якої входять 1416,76 грн. заборгованості за кредитом, 7804,99 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 2700,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 596,09 грн. штрафу (процентна складова). Прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 13017,84 грн. та судові витрати. Відповідно до актового запису про смерть № 04 від 30.03.2013 року, що надійшов на адресу суду з органу ДРАЦС по Гадяцькому району Гадяцького УЮ у Полтавській області, [PERSON] помер [INFO]. Ухвалою Гадяцького районного суду від 19 липня 2016 року за згодою позивача по справі залучено в якості відповідача правонаступника померлого [PERSON] спадкоємця [PERSON]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах позовної заяви наявне клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував з тих підстав, що при прийняттті спадщини він не знав про наявність у батька кредитної картки. З вимогою про погашення заборгованості до нього ніхто не звертався та про існування заборгованості він дізнався після залучення його до участі в справі як відповідача. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали між собою кредитний договір без номеру від 19.04.2012 року про надання кредиту шляхом встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з умовою сплати відсотків за користування кредитом в розмірі 3% на місяць на суму залишку заборгованості. Відповідно до Умов кредитування з використанням кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода» погашення процентів по кредиту проводиться щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним. За несвоєчасне погашення заборгованості нараховується пеня базова процентна ставка за договором /30, яка нараховується за кожен день прострочення кредиту, а також пеня 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, яка нараховується один раз на місяць за наявності прострочення по кредиту або процентам 5 та більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн. Відповідно до п.1.1.5.20 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №04, виданого органом ДРАЦС. Після смерті [PERSON] залишилась непогашена заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.ч.1, 4 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Водночас, суд не погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Так, з наданого розрахунку вбачається, що банк проводив нарахування процентів за користування кредитом, комісію та пеню за пропуск платежів після дати смерті позичальника, тобто після 30 березня 2013 року і до 31.10.2015 року включно. Однак, нарахування вказаних платежів після смерті позичальника не відповідає чинному цивільному законодавству (зокрема, ст.608 ЦК України), оскільки настання смерті фізичної особи тягне за собою припинення зобовязання. Крім того, згідно п.32 ППВССУ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. За таких обставин, зі спадкоємця слід стягнути лише суму кредиту, яка залишилась непогашеною внаслідок смерті спадкодавця. Відповідно до ст.ст.1282, 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] згідно інформації, наданої приватним нотаріусом Антоновою Т.В. з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Ухвала Гадяцького районного суду від 19 липня 2016 року про залучення по справі в якості відповідача правонаступника померлого [PERSON] спадкоємця [PERSON] постановлена за згодою позивача згідно письмового клопотання від 30.06.2016 року. Однак, позивач не повідомив суду, чи звертався він до спадкоємця померлого позичальника з вимогою погасити кредитну заборгованість. Згідно умов кредитного договору укладеного між банком та спадкодавцем (п.1.1.7.12) договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення строку дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Враховуючи те, що кредитний договір був укладений 19.04.2012 року, а позичальник помер [INFO], то проінформувати банк про припинення строку дії договору він не міг, а тому наступна автоматична пролонгація договору з померлою особою є неприпустимою. За таких обставин, суд вважає, що строк вимоги за кредитним договором - 19.04.2013 року . Саме від цієї дати, у відповідності до положення ст.1281 ЦК України, слід обчислювати річний строк для пред'явлення кредитором спадкодавця своїх вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Натомість, відомості про те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» протягом року, починаючи з 19 квітня 2013 року, предявив вимоги до спадкоємця, відсутні. Пропуск встановленого ч.3 ст.1281 ЦК України річного строку (який є преклюзивним) припиняє права кредитора щодо предявлення вимоги до спадкоємців позичальника. Встановлені ст.1281 ЦК України строки не призупиняються, не перериваються і не поновлюються, оскільки за своєю суттю не є строками позовної давності. Крім того, відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови кредитування додані до позовної заяви, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались. Такий висновок відповідає правовій позиції ВСУ, викладеній в постанові №6-240цс14. Таким чином, банком не надано належних доказів того, на яких умовах укладався кредитний договір та не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed