Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] втратившими право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідно до договору дарування 3/50 частин жилого будинку від 22.04.2010 вона є власником 3/50 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд [ADDRESS] . У вказаному будинку з 12.11.2015 зареєстровані [PERSON] та троє її дітей. З дня реєстрації і по даний час [PERSON] та її діти в будинку не проживають, вони мають інше місце проживання за адресою: [ADDRESS] , на яке вона надала їм грошові кошти в сумі 8050 грн. 00 коп. згідно договору пожертви. За місцем реєстрації комунальні послуги відповідач не сплачує, жодних витрат по утриманню будинку не несе. Реєстрація відповідача та її дітей у будинку порушує її право, як власника, крім того вона несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Позивач не може вирішити вказане питання в добровільному порядку, а тому вона змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином (через офіційний веб-сайт Судової влади України), а тому суд вважає, що відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних причин та вважає за можливе розглядати справу за її відсутності на підставі наявних у справі доказів, при цьому виносить заочне рішення. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подала, жодних заяв чи клопотань не надіслала. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази справи, вважає за необхідне заявлений позов задовольнити повністю. Вимоги позивача законні та обґрунтовані. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування 3/50 частин жилого будинку від 22.04.2010. У вказаному будинку з 12.11.2015 зареєстровані [PERSON] , [INFO] та троє її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією домової книги (а.с.5-6). З дня реєстрації і по даний час [PERSON] та її діти в будинку не проживають, вони мають інше місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою виконавчого комітету Степанецької сільської ради ОТГ №653 від 01.07.2019 (а.с.7), на яке [PERSON] надала їм грошові кошти в сумі 8050 грн. 00 коп. згідно договору пожертви (а.с.14). Як вбачається із акту депутата Ватутінської міської ради від 13.06.2019 (а.с.8) [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але по даній адресі не проживають з 12.11.2015. Реєстрація відповідача у квартирі порушує право позивача, як власника, зокрема, вона не має можливості оформити субсидію на комунальні послуги у зв`язку з чим несе додаткові витрати на оплату комунальних послуг. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із положеннями ст.16, 383, 386, 391 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб, а також вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що відповідає змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі ... судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням... Крім того, відповідно до п.11 Постанови Пленуму ВС України №2 від 12.04.1985 суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України. Під час розгляду позову про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежувати правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї. Так, власник житла має право вимагати визнання колишнього члена сім`ї таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права користування цим приміщенням із зняттям останнього з реєстрації. А тому враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] втратившими право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Питання про відшкодування судових витрат позивач не ставить. На підставі ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved