Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP86760248 від 04.06.2006 року позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2007 року. Рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача із Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Позивач заначав, що відповідач порушив умови кредитного договору, кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надавав. 29.08.2012 року позичальник [PERSON] помер, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідач прийняла спадщину після смерті [PERSON], як особа яка постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Станом на 29.08.2012 року, тобто на день смерті позичальника, заборгованість останнього за кредитним договором становить 36313,08 грн. 14.11.2014 року до спадкоємця позичальника\~відповідача по справі позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого позивач предявив свої вимоги, однак дані вимоги були проігноровані відповідачем, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Згідно ч.2\~ст.158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до\~ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP86760248 від 04.06.2006 року позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.06.2007 року. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав позичальнику кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Однак, 29.08.2012 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 221362, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя\~статті 46 цього Кодексу). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, в тому числі і кредитні зобовязання перед позивачем на підставі кредитного договору № DNH4KP86760248 від 04.06.2006 року. Відповідно до ч.1\~ст.1231 ЦК України\~до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Згідно ч.2\~ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Частиною 3\~ст.1281 ЦК України\~передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав та не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, а саме претензії кредитора від 14.11.2014 року та листа Першої кременчуцької державної нотаріальної контори від 25.02.2013 року позивач предявив свої вимоги до спадкоємців. Відповідно до ч.3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як вбачається з копії паспортів [PERSON] та [PERSON], відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Полтавській області від 14.02.2015 року останні проживали разом за адресою: [ADDRESS]. Згідно\~ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З огляду на наведене, відповідач являється спадкоємцем за законом на майно померлого [PERSON], оскільки проживав разом із спадкоємцем на момент відкриття спадщини, та протягом строку встановленого 1270 цього\~Кодексу\~не заявив відмову від неї. Однак, суд не може погодитись із вимогами позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.1282 ЦК України\~спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Як вбачається з відповіді Першої кременчуцької державної нотаріальної контори заведена спадкова справа №184/2013 за заявою кредитора, відповідач з відповідною заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтво про право на спадщину за законом останньому не видавалось. Окрім того, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили, що боржник був власником якогось майна. яке успадкувала відповідач. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Таким чином, позивач не надав суду належних та допустимих доказів того, що відповідач отримав будь-яке майно у спадщину, а тому в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зобовязаний задовольнити вимоги кредитора. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги, заявлені позивачем, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, а відтак задоволенню не підлягають. Судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed