Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, місцезнаходження: м.Одеса, вул. Канатна, 134, звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , про визнання [PERSON] , 1976 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що квартира за адресою: [ADDRESS] , є комунальною. [PERSON] та [PERSON] займали у зазначеній квартирі неприватизовану кімнату площею 19,3 кв.м. Станом на теперішній час виконати обстеження кімнати, що займали [PERSON] та [PERSON] у зазначеній квартирі, не уявляється можливим, оскільки двері у неї вже багато років зачинені. [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] більше 10 років не мешкає за вказаною адресою, що і стало приводом для звернення до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 17.05.2018 року цивільну справу за зазначеним позовом прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 18 червня 2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Доказів поважності причин неявки до суду не надав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за наявності згоди позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , є комунальною. [PERSON] (1943 року народження) та [PERSON] (1976 року народження) займали у зазначеній квартирі кімнату площею 19,3 кв.м, що підтверджується довідками (з місяця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) від 17.11.2016 року та від 29.12.2018 року. Як вбачається з листа КП «Міське агентство з приватизації житла» від 04.06.2019 року, згідно бази комп`ютерних даних станом на 03.07.2019 року частина квартири спільного заселення № [ADDRESS] ( [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] та [PERSON] не приватизована. Відповідно до листа Одеського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області вих.№9629/51-17 від 19.06.2019 року [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що складено актовий запис про смерть №10259 від 28.11.2001 року складений Першим Приморським відділом ДРАЦС Одеського міського управління юстиції. Згідно з листом КП «ЖКС «Фонтанський» №01-08/1295 від 19.06.2019 року виконати обстеження кімнати, що займали [PERSON] та [PERSON] у зазначеній квартирі, не уявляється можливим, оскільки двері у неї зачинені. Також у листі зазначається, що зі слів сусідів, [PERSON] більше 10 років не мешкає за вказаною адресою, зазначене також підтверджується актом обстеження житлових умов від 29.12.2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу у користуванні вищевказаним житлом, а також не встановлено обставин, які б дозволяли вважати, що право користування цим жилим приміщенням зберігається на законних підставах за відсутнім понад встановленого законом строку відповідачем. Відповідно до статті 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved