Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитно-заставному договору №PLRORX10404443 від 13.11.2006 року у сумі 24154,09 грн.; покласти на відповідача обов'язок відшкодувати сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 13.11.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено договір, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 1876,58 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, проте [PERSON] своєчасно банку кошти для погашення заборгованості не повернула, допустила заборгованість за кредитом, загальна сума якої становить 24154,09 грн. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судове засідання представник позивача Озірська В. С. не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просив справу розглядати без її участі, вказала, що згодна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надіслала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 листопада 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»,укладено кредитно-заставний договір № PLRORX10404443, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 1876,58 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписана відповідачем [PERSON] заява позичальника, разом із Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам та Тарифами банку складає кредитно - заставний договір. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. В силу ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст. 1048 ЦПК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 1056-1 ЦК також визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з п. 3.2.7. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник зобов'язується погасити заборгованість по кредиту у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду й неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні Банку, передбаченого п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3 даних умов. Відповідно до 3.2.12. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, позичальник зобов'язується при настанні випадків, передбачених п. 3.3.3 договору, достроково погасити заборгованість перед банком в повному обсязі. Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від сум простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу. Пунктом 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам зазначено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених дійсним договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов'язання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернула та допустила заборгованість за кредитом в сумі 26041,23 гривень, яка складалася із: заборгованості за кредитом у сумі 1726,60 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 7382,67 грн.; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 330,33 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань у сумі 16601,63 грн. 13.11.2007 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області винесено судовий наказ, яким з [PERSON] стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» 3513,57 грн. боргу за кредитним договором. Також, за порушення строків сплати заборгованості відповідач має заборгованість зі сплати штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1126,43 грн. (процентна складова). Отже, станом на 12.06.2014 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором у сумі 24154,09 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved