Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS], посилаючись на те, що вищевказаний будинок належить йому на праві приватної власності. На даний час у зазначеному будинку зареєстрований його син [PERSON], який вже довгий час не проживає в будинку, участі в його обслуговуванні не приймає, сплату всіх комунальних послуг не здійснює. Його особистих речей не має, кореспонденція та листи на ім'я відповідача на вказану адресу не надходять. Відповідач не з'явився у судове засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський край» від 14.12.2017 за №99. Позивач у судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. З письмової згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ухвали судді від 09.11.2017 провадження по справі відкрито та судове засідання призначено на 06.12.2017, яке відкладено на 26.12.2017 у зв'язку з відсутністю доказів належного повідомлення відповідача. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» від 15.07.2010 [PERSON] на підставі договору дарування від 27 вересня 1990 року на праві приватної спільної часткової власності належить 3/10 частини домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. За даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ України в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрований в зазначеному вище будинку з 11.07.2012. Відповідно до акту депутата Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26.09.2017 в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який фактично не проживає та ніколи не проживав за вищевказаною адресою. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У п. 39 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, ч.1 ст. 405 ЦК України). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК України, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України. З врахуванням зазначеного,суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення ст. 405 ЦК України. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення ст. ст. 71, 72 ЖК України застосуванню не підлягають. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач не проживає в будинку за указаною вище адресою, а знаходження відповідача на реєстрації в будинку, належному позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд визнає відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved