Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24.04.1993р. по 28.04.1998р.. Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає, хоча зобов'язаний цю допомогу надавати. Син навчається в коледжі м. Львова і його утримання та витрати на навчання вимагає істотних витрат. Відповідач займається ремонтами житла та отримує оплату за виконану роботу в немалих сумах. В зв'язку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення сином [PERSON] повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково пояснила, що дитина перебуває на повному її утриманні, добровільно допомогу на утримання сина відповідач не надає. Тому звернулася з даним позовом до суду та просить такий задоволити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. щомісяця, оскільки проживає з мамою пенсійного віку та немає змоги сплачувати аліменти в більшому розмірі. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З свідоцтва про народження видно, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] і є сторонами по справі. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що сторони зареєстрували розірвання шлюбу 14.02.2002р., про що зроблено відповідний запис № 27. Дитина проживає з матір'ю, знаходяться на її повному утриманні, що визнано сторонами. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров»я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, оскільки з урахуванням матеріального становища відповідача, який, витрачає певні кошти для особистих потреб, тому з нього слід стягувати в користь позивачки аліменти на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved