Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому встановити факт постійного проживання [PERSON], яка померла [INFO], з батьком [PERSON], померлим [INFO], за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] та встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її батька [PERSON], яка відкрилася [INFO] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, посилаючись на те, що заявник є спадкоємицею першої черги за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO] та прийняла спадщину фактично, так як постійно проживала зі своєю матір'ю на час відкриття спадщини. ЇЇ мати була спадкоємицею першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], померлого [INFO] та прийняла спадщину фактично, так як постійно проживала зі своїм батьком на час відкриття спадщини.Вона звернулася до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. із відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] Її рідна сестра спадщину після смерті матері не подала, про що подала до нотаріуса відповідну заяву.Постановою нотаріуса від 11.01.2017 відмовлено заявнику у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] через те, що подані докази спільного проживання [PERSON] та [PERSON] є недостатніми для встановлення обставин щодо прийняття спадщини [PERSON] спадкоємцем [PERSON], оскільки за документами вони були зареєстровані за різними адресами. Подані документи у вигляді довідки Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області щодо підтвердження факту проживання на день смерті [PERSON] та її батька [PERSON], ведення спільного господарства, а також того, що [PERSON] здійснювала поховання свого батька, для нотаріуса було недостатньо, а тому даний факт просить встановити в судовому порядку. [PERSON] протягом свого життя постійно проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] однією сім'єю на час смерті, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, [PERSON] доглядала свого батька, допомагала йому за станом його здоров'я, піклувалась щодо нього та після його смерті поховала його.Оскільки [PERSON] була донькою [PERSON] і відповідно спадкоємицею першої черги за законом, постійно проживала з ним на момент відкриття спадщини, то [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], так як продовжувала розпоряджатися будинком, в якому вона постійно проживала зі своїм батьком, продовжувала жити там, доглядати та підтримувати його в належному стані, робила ремонт в будинку, користувалась його речами, земельною ділянкою. [INFO] [PERSON] померла. Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті своєї матері, однак, у зв'язку з відмовою нотаріуса вона не може в повному обсязі реалізувати своє право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON] Представник заінтересованої особи Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засіданні не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. У судовому засіданні [PERSON] та представник підтримали заяву та про обставини справи пояснили, як указано вище. Вислухавши пояснення заявника та представника, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO], про що мається копія свідоцтва про смерть. [PERSON] являється донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та укладення шлюбу. Згідно довідки Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 11.11.2016 за №02-17/854, [PERSON], на день смерті свого батька [PERSON], 1913 року народження, проживала разом за адресою: [ADDRESS] та займалася його похованням. Відповідно акту депутата Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 10.11.2016 року, зі слів сусідів встановлено, що [PERSON], дійсно на день смерті свого батька [PERSON], 1913 року народження проживала разом із ним за адресою: [ADDRESS] та поховала його. Відповідно до ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року, яка була чинною на момент відкриття спадщини), спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, яка була чинною на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. У п.2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Як роз'яснено в п. 22 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В. постановою від 11.01.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що згідно записів у будинковій книзі житлового будинку [ADDRESS], [PERSON] вказана зареєстрованою у цьому будинку з 23 липня 1980 року по день своєї смерті, а померлий [INFO] [PERSON] на день смерті у вказаному житловому будинку не був зареєстрований. Тобто [PERSON] спадщину після смерті свого батька [PERSON] не прийняла, оскільки зареєстровані вони були за різною адресою та заяву до нотаріальної контори вона у строк встановлений законом не подала. Як роз'яснено в п.23 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно роз'яснень, які містяться в п.16 Постанови N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою:[ADDRESS] на момент смерті останнього. Отже, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала разом з ним на момент смерті та вступила у фактичне управління спадковим майном. [PERSON] померла [INFO],про що мається копія свідоцтва про смерть. [PERSON] являється донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження та укладення шлюбу. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved