Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості до відповідачів [PERSON], [PERSON] Посилаються на те, що 11.07.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №CVBHA80000114075, відповідно до умов якого позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 18596,52 доларів США на термін до 10.07.2013 року, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед [PERSON] виконав, оскільки надав кредитні кошти в розмірі 18596,52 доларів США, проте останній свої зобовязання перед банком виконав частково, тому наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач [PERSON] належним чином не виконав умов договору, в звязку з чим станом на 16.02.2017 року заборгованість за кредитним договором становить 61703,08 доларів США, яка складається із наступного: 9994,24 доларів США заборгованість за кредитом; 1908,46 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3237,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 44677,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від цієї суми віднімається сума, яка була задоволена рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18.10.2011 року з [PERSON], [PERSON] на користь банку, 13425,25 Доларів США, яка складається із наступного: 9994,24 Доларів США заборгованість за кредитом, 1328,81 Доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1004,22 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 428,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,33 Доларів США штраф (фіксована частина), 637,81 Доларів США штраф (процентна складова), різниця становить 48946,96 доларів США. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 3908,46 доларів США, яка складається з 1908,46 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2000,00 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Зобовязання за кредитним договором забезпечено договором поруки від 10.07.2008 року укладеного з поручителем [PERSON] Вимога, що була предявлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобовязання залишена без задоволення. Просять стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року станом на 16.02.2017 року, в розмірі 3908,46 доларів США, що за курсом 26,99 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.02.2017 року складає 105489,34 грн., яка складається з наступного: 1908,46 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2000,00 доларів США заборгованість по комісії за користуванням кредитом, та судові витрати. В судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримують в повному обємі, просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. В судовому засіданні представник [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, подав заяву про застосування до спірних правовідносин позовної давності, оскільки сторони врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. Згідно роздруківки заборгованості встановлено, що термін договору закінчився 10.07.2013 року, а до суду Банк звернувся 07.03.2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Крім цього, останній платіж за кредитним договором [PERSON] здійснив 11.08.2010 року, і саме з цього моменту в ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся до суду з позовом тільки 07.03.2017 року, тобто зі спливом строку позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити у позові до нього як поручителя. Суд, вислухавши представника відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанку» підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 11.07.2008 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитно-заставний договір №CVBHA80000114075, згідно якого останній отримав кошти в сумі 18596,52 доларів США на термін до 10.07.2013 року, та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, що підтверджується копією договору. Згідно п. 2.1 кредитно-заставного договору №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року Банк зобовязується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно 4.4. погашення заборгованості здійснюється, шляхом сплати щомісячних платежів відповідно до ст.16.6 кредитного договору. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16.02.2017 року загальний залишок заборгованості за кредитним договором №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року становить 61703,08 доларів США, яка складається із наступного: 9994,24 доларів США заборгованість за кредитом; 1908,46 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3237,27 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 44677,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] задоволено, стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», 13425,25 Доларів США, яка складається із наступного: 9994,24 Доларів США заборгованість за кредитом, 1328,81 Доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1004,22 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 428,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 31,33 Доларів США штраф (фіксована частина), 637,81 Доларів США штраф (процентна складова), що підтверджується копією рішення. Судом також встановлено, що в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON], 10.07.2008 року було укладено договір поруки, що підтверджується копією договору. Відповідно до п.2 договору поруки від 11.07.2008 року вбачається, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідно до п.3, 4 договору поруки від 11.07.2008 року вбачається, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. У випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредиторами як солідарні боржники. Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні божники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №7 від 07.02.2014 року) зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року, просить стягнути заборгованість станом на 16.02.2017 року, в розмірі 3908,46 доларів США, яка складається із заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1908,46 доларів США та заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 2000,00 доларів США. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року (справа №6-284цс17), згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з'ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, враховуючи неналежне виконання відповідачами зобовязань за кредитним договором №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року, з відповідачів [PERSON], [PERSON] підлягає до стягнення солідарно заборгованість по відсоткам в розмірі 1908,46 доларів США, що еквівалентно станом на 25.05.2017 року згідно довідки НБУ 100 доларів США 2626,61 грн., в розмірі 50127,60 грн. Що стосується стягнення заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 2000,00 доларів США, судом встановлено наступне. За положеннями ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Отже, для стягнення комісії позивач повинен зазначити, які саме послуги за вказану комісію банком надавались позичальнику. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-1746цс16 від 16.11.2016р., яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України. Згідно з ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Умови договору не містять інформації про те, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано відомостей за який період нарахована комісія в сумі 2000,00 доларів США, що підлягає стягненню. Таким чином, оскільки матеріали справи і положення укладеного між сторонами договору не містять інформації про послуги, надання яких повинні оплачувати відповідачі [PERSON], [PERSON] у виді щомісячної комісії, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості зі сплати комісії в розмірі 2000,00 доларів США. Таким чином в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по комісії в сумі 2000,00 доларів США необхідно відмовити за недоведеністю. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Суд також враховує розяснення, які містяться у п.36 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», про те, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. У звязку з викладеним, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1600,00 грн. Що стосується заявленого відповідачем [PERSON] та представником відповідача [PERSON] [PERSON] клопотання про застосування строків давності, судом встановлено. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 259 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п.13.11 кредитно-заставного договору №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року, сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 (пять) років. Відповідно до п.12 договору поруки від 10.07.2008 року порука припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за Кредитним договором. Суд вважає, що позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не пропущено строк звернення до суду, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду 14.03.2017 року із заявою про стягнення в солідарному порядку заборгованості з боржника та поручителя за кредитним договором №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року, строк дії кредитного договору встановлено до 10.07.2013 року. Виходячи з вищевикладеного заява відповідача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за відсотками та комісії по кредитному договору №CVBHA80000114075 від 11.07.2008 року, - задоволенню не підлягає.

Outcome: partial