Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAG4RX09690319 від 12.01.2007 року у розмірі 76\~868,98 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до підписаної заяви заборгованість за кредитним договором № HAG4RX09690319 від 12.01.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 3\~196,60 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 25.05.2018 року має заборгованість 79060,67 гривень. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 6\~328, 31 гривень, яка була задоволена рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2008 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить 72\~732, 36 гривень, а також штрафи відповідно до п.53 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частка); 3\~636, 62 гривень штраф (процентна складова). Тому заборгованість до стягнення становить 76\~868, 98 гривень, яку позивач просив стягнути в судовому порядку. Також просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1762, 00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду 14.09.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до підписаної заяви за кредитним договором № HAG4RX09690319 від 12.01.2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі 3\~196, 60 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст.\~ 629\~ ЦК\~ України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно статей 526, 527, 530\~ ЦК\~ України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 25.05.2018 року має заборгованість 79060,67 гривень, яка складається з наступного: 3\~196,60 гривень - заборгованість за кредитом; 42\~154,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 33\~147,38 гривень - нараховано пені, 562, 65 гривень заборгованість по комісії за користуванням кредитом, 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 3\~636,62 гривень - штраф (процентна складова). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2008 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто суму у розмірі 6\~328, 31 гривень, Тому заборгованість, яка підлягає стягненню становить 76\~868, 98 гривень. З урахуванням викладеного, вимоги Банку про стягнення з [PERSON] суми заборгованості за кредитом в розмірі 3\~196,60 гривень; 42\~154,04 гривень - заборгованість по відсоткам за користування кредитом підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Однак, сума комісії та пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором відповідно до розрахунку у період з 20.02.2007 року по 25.05.2018 року складає 562, 65 гривень, з 20.03.2007 року по 25.05.2018 року - 33\~147, 38 гривень відповідно. Враховуючи те, що сума комісії та пені згідно розрахунку позивача нарахована накопичувальним підсумком за межами позовної давності (один рік), а також враховуючи принцип справедливості та співмірності, суд вважає за доцільне стягнути суму комісії та пені за один рік. Оскільки ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом 15.06.2018 року пеня підлягає стягненню з відповідача з 26.05.2017 року по 25.05.2018 року, тобто 6\~475, 57 гривень; комісія підлягає стягненню з відповідача з 26.05.2017 року по 25.05.2018 року, тобто 0,00 гривень. Умовами договору передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу, який має як фіксовану величину, так і процентну складову від суми заборгованості Що стосується вимог в частині стягнення пені та штрафу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Саме така правова позиція містилася в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Оскільки вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача штрафів - 500 гривень - (фіксована частина) та 3\~636, 62 гривень (процентна складова) не ґрунтуються на законі, тому задоволенню не підлягають. Таким чином, стягненню з відповідача (з урахуванням рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18.06.2008 року) підлягає сума у розмірі: 3\~196, 60 грн. заборгованість за кредитом; 42\~154,04 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 6\~475, 57 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею \~1054\~ ЦК\~ України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, то згідно п.3 ч.2 ст.141\~ЦПК України у разі часткового задоволення позову, судові витрати покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] підлягають 1 762, 00 гривень судових витрат. На підставі викладеного і

Outcome: partial