Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач, ПАТ «Приватбанк», у травні 2013 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON] про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , та виселення відповідача та інших осіб, зареєстрованих в цій квартирі, шляхом зняття з реєстраційного обліку (а.с. 2-6). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 22 грудня 2006 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № DNUGGK70470141, за яким Банк надав [PERSON] кредит у сумі 50000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 12% річних, з кінцевим строком повернення 22 грудня 2026 року. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором сторони уклали договір іпотеки № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року, за умовами якого відповідач надав в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Банк належним чином виконав умови договору та надав позичальнику кредитні кошти. Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконав, оскільки кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом не сплачує. Внаслідок цього, станом на 29 квітня 2013 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 118750 доларів 72 центи США. Тому позивач прохає, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення за іпотечним договором № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року на квартиру [ADDRESS] та виселити з цієї квартири відповідача та всіх інших зареєстрованих осіб. Ухвалою суду від 13 червня 2013 року відкрито провадження у справі, судове засідання під головуванням судді Кудрявцевої Т.О. призначено на 03 липня 2013 року (а.с.1). 11 листопада 2013 року у справі усною ухвалою суду до участі у справі залучено дружину відповідача - [PERSON] та їх неповнолітню дитину [PERSON] , а також управління-службу у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, як третіх осіб (а.с. 69-70). 30 грудня 2013 року [PERSON] до суду подано зустрічний позов в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсним правочину у його частині, в якому [PERSON] прохає визнати недійсним п. 12.9 договору іпотеки № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року та застосувати наслідки недійсності цього правочину. В обґрунтування своїх вимог посилається на наступне. 03 серпня 2002 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , від якого має малолітню доньку [PERSON] , 2003 року народження. Всі разом вони мешкають у квартирі [ADDRESS] . 22 грудня 2006 року [PERSON] уклав із ПАТ «КБ «Приватбанк» кредитний договір № DNUGGK70470141, в матеріалах якого є її згода на його укладення, що не містить дати. Також [PERSON] укладено договір іпотеки № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . В п. 12.9 цього іпотечного договору зазначено, що іпотекодавцем враховані інтереси дітей та інших членів сім`ї; особи, які мешкають або зареєстровані у предметі іпотеки, дали згоду на їх виселення. Однак, згоди на включення п. 12.9 у цей договір у встановленому законом порядку вона не надавала, тому цей пункт не відповідає її інтересам та інтересам їх спільної малолітньої дитини, у зв`язку із чим прохає визнати цей пункт договору іпотеки недійсним та застосувати наслідки недійсності цього пункту договору іпотеки у випадку вирішення питання щодо виселення осіб, які мешкають в квартирі (а.с. 79-82). Судовий збір складає 229 гривень 40 копійок (а.с. 78). Усною ухвалою суду від 17 лютого 2014 року первісний позов ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] , треті особи - [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та зустрічний позов [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради про визнання недійсним правочину у його частині, об`єднано в одне провадження (а.с. 92-94). Ухвалою суду від 14 травня 2014 року у справі призначено судову бухгалтерську експертизу (а.с. 117-119). Ухвалою суду від 18 липня 2017 року справу прийнято до свого провадження суддею Литвиненком І.Ю., судове засідання призначене на 19 вересня 2017 року (а.с. 127). 14 грудня 2017 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк», треті особи - [PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради та орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що банком, під час позасудового врегулювання спору на підставі п. 27 договору іпотеки, звернуте стягнення на предмет іпотеки, яким є квартира [ADDRESS] , шляхом набуття права власності на цю квартиру. Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. У зв`язку із тим, що фактичне звернення стягнення на предмет іпотеки вже відбулося, прохає зобов`язати банк надати йому розписку про повернення позики та про прийняття виконання зобов`язання з повернення позики від нього - [PERSON] , за кредитним договором № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року в повному обсязі (а.с. 161-163). Судовий збір складає 640 гривень (а.с. 160). Ухвалою суду від 22 січня 2018 року об`єднано в одне провадження об`єднану цивільну справу за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до [PERSON] , треті особи - [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та зустрічним позовом [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] , третя особа управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання недійсним правочину у його частині, з позовом [PERSON] до ПАТ «КБ «Приватбанк», треті особи - [PERSON] та [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON] , управління-служба у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради та орган опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради, про зобов`язання вчинити дії (а.с. 187-188). Ухвалою суду від 12 червня 2018 року задоволено клопотання представника ПАТ «КБ «Приватбанк» про витребування доказів (а.с. 218-219). Ухвалою суду від 12 липня 2018 року уточнену позовну заяву ПАТ «КБ «Приватбанк» повернуто заявнику (а.с. 230). Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року усунуто описку в тексті ухвали суду від 22 січня 2018 року (а.с. 255-256). Представник [PERSON] - [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги за зустрічним позовом щодо зобов`язання банку надати [PERSON] розписку про повернення позики, підтримав та прохав задовольнити. Пояснення надав, аналогічні тексту зустрічного позову. Додатково пояснив, що позовні вимоги про надання розписки про повернення позики передбачені нормами ст. 16 та ст. 545 ЦК України, згідно з якими банк зобов`язаний видати розписку про виконання зобов`язання з повернення позики. Через те, що на предмет іпотеки раніше вже звернено стягнення кредитором, підстав для задоволення вимог банку щодо стягнення заборгованості - немає. Позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» про звернення стягнення та виселення не визнав та прохав відмовити в їх задоволенні з цих же підстав. Рішення щодо позову [PERSON] прохав ухвалити на розсуд суду. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій прохала ухвалити рішення в інтересах дитини (а.с. 103). [PERSON] в судове засідання теж не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити (а.с. 198). Представник управління-служби у справах дітей Бабушкінської районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» в судове засідання 20 вересня 2018 року не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, шляхом отримання судової повістки представником ПАТ «КБ «Приватбанк» Чумаком С.О. (а.с. 231), про причини неявки суду не повідомив. З цих підстав, враховуючи те, що представник позивача за зустрічним позовом не заперечував проти ухвалення заочного рішення, судом справу розглянуто в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалено заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, дослідивши матеріали справи у наданих учасниками цивільного процесу межах, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову. Судом встановлено, що 22 грудня 2006 року ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № DNUGGK70470141, за яким Банк надав [PERSON] кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 50000 доларів США для купівлі нерухомості, зі сплатою 1% на місяць за користування кредитом, з кінцевим строком повернення 22 грудня 2026 року (а.с. 22-25). У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між сторонами укладено договір іпотеки № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року, за умовами якого відповідач надав в іпотеку своє нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (а.с. 27-30). Банк належним чином виконав умови договору та надав позичальнику кредитні кошти, однак відповідач свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка, відповідно до розрахунку позивача станом на 29 квітня 2013 року, становить 118750 доларів 72 центи США (а.с. 9-15), що згідно з офіційним курсом Національного банку України гривні до іноземних валют, станом на 29 квітня 2013 року, становить 948818 гривень 25 копійок (а.с. 16). [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] з 03 серпня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] (а.с. 68). Згідно з відомостями довідки про склад сім`ї, разом із [PERSON] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані його дружина [PERSON] та їхня малолітня донька [PERSON] , 2003 року народження (а.с. 67). Виходячи з відомостей із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 05 жовтня 2017 року власником квартири [ADDRESS] є ПАТ КБ «Приватбанк» (код ЄДРПОУ 14360570, адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) (а.с. 166-168). Як вбачається з нотаріальної справи, яка була надана суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Орловим О.А., у ній є заява [PERSON] про надання згоди своєму чоловікові [PERSON] на передачу в іпотеку квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована нотаріусом за номером ВЕМ № 278196 (а.с. 238), тобто у час, що передував реєстрації договору іпотеки № DNUGGK70470141 від 22 грудня 2006 року, який посвідчено за номером ВЕМ № 278198, ВЕМ № 278199 (а.с. 234-235). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною 2 ст. 589 ЦК України визначено, що за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов`язується надати грошові кошти позивальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Згідно із вимогами ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Нормою ч. 5 цієї статті встановлено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.Частиною першою ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк надав [PERSON] кредит у сумі 50000 доларів США. В забезпечення вимог за кредитним договором між ними укладено іпотечний договір, де предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві власності. Позичальник умови договору належним чином не виконував, кредитні кошти не повертав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягало захисту. Банк мав право вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізував це право шляхом здійснення реєстрації та набуття ним права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, на вимогу [PERSON] про видачу йому відповідної довідки про виконання ним умов кредитного договору за рахунок іпотечного майна, кредитор не відреагував та відповідної розписки, як це передбачено чинним цивільним законодавством України, не видав. З тих підстав, що заборгованість позичальника за кредитним договором погашена шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, суд приходить до висновку про задоволення вимоги [PERSON] щодо зобов`язання банка видати йому розписку про виконання основного зобов`язання за кредитом, оскільки такий спосіб захисту права позичальника передбачений нормами ч. 2 ст. 16, ч.1 ст. 545 ЦК України.

Outcome: partial