Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] та прохає суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року, яка утворилася станом на 11 лютого 2015 року, в розмірі 3 215 швейцарських франків 26 сантимів, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 711 грн. 39 коп. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 23 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL 1638. Відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачу був наданий кредит в розмірі 12 000 швейцарських франків до 1 січня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 18 % річних. Пунктом 1.3.2. кредитного договору від 23 січня 2008 року визначено, що у випадку прострочення терміну сплати щомісячного платежу встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 36 % річних, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення. ВАТ «Універсал Банк» виконав свої зобов»язання за кредитним договором, перерахувавши 23 січня 2008 року за меморіальним ордером № 0484263СНF000109 кошти [PERSON] В свою чергу, відповідач [PERSON] брав на себе зобов»язання своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак, взяті на себе зобов»язання за кредитним договором від 23 січня 2008 року [PERSON] не виконав належним чином, у зв»язку з чим станом на 11 лютого 2015 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 3 215 швейцарських франків 26 сантимів, яка включає в себе: заборгованість за кредитом в розмірі 2 716 швейцарських франків 35 сантимів та заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами в розмірі 498 швейцарських франків 91 сантимів. Виконання відповідачем [PERSON] зобов»язань за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року було забезпечене договором поруки № BL 1638-П1, укладеним 23 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON], за яким відповідачка [PERSON] брала на себе зобов»язання нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих на себе [PERSON] зобов»язань за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року. ПАТ «Універсал Банк» 16 жовтня 2014 року направив відповідачам вимогу сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором. Проте, вимоги банку відповідачами були залишені без задоволення. За таких обставин, прохає суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON] та його поручителя [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року в розмірі 3 215 швейцарських франків 26 сантимів. В судове засідання позивач ПАТ «Універсал Банк» не з»явився, представник позивача за довіреністю [PERSON] (а.с. 25) надав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. У своїй заяві представник позивача зазначив, що позов підтримує, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 72). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повторно в судове засідання не з»явилися, в той час як вони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи (а.с. 79-82), про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого в подальшому ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 22-23) та [PERSON] був укладений кредитний договір № BL 1638 (кредит без відстрочення) (а.с. 3-6). Відповідно до умов вказаного договору, відповідачу [PERSON] були надані кредитні кошти (кредит) на поточні потреби в сумі 12 000 швейцарських франків на строк до 1 січня 2015 року із сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування в розмірі 18 % річних (п.п. 1.1., 1.2.2., 1.3.1., 1.4.) ( а.с. 3). Пунктом 1.3.2. кредитного договору від 23 січня 2008 року визначено, що за користування кредитними коштами понад строк кредитування (або термін погашення за графіком погашення кредиту), встановлений цим договором, процентна ставка встановлюється в розмірі 36 % річних. Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника (а.с. 3). Згідно п. 1.2.1. кредитного договору від 23 січня 2008 року фактичне надання кредитних коштів має бути здійснене банком протягом 5 календарних днів, починаючи з дня підписання обома сторонами кредитного договору та графіку погашення кредиту, викладеного у додатку № 1 до цього договору ( а.с. 3). Кошти за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року в розмірі 12 000 швейцарських франків були отримані [PERSON] 23 січня 2008 року, що підтверджується меморіальним ордером № 048426CHF000109 (а.с. 12). Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.п. 1.2.2., 3.4.2. кредитного договору № BL 1638 від 23 січня 2008 року (кредит без відстрочення) [PERSON] брав на себе зобов»язання повернути кредит в повному обсязі і терміни та в розмірах, встановлених графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до цього договору, але в будь-якому випадку не пізніше 1 січня 2015 року; в строк, визначений цим договором, виконати свої зобов»язання по своєчасному поверненню суми заборгованості перед банком, а також сплачувати плату за кредит на користь банку відповідно до умов договору. Договором визначено, що терміном погашення щомісячного ануїтентного платежу вважається останній робочий день, що передує 1 числу кожного календарного місяця строку кредитування (а.с. 3, 4). Додатком № 1 до кредитного договору № BL 1638 від 23 січня 2008 року передбачено, що сума щомісячного платежу за кредитним договором становить 251 швейцарських франків 28 сантимів (а.с. 7-9). Однак, свої зобов»язання за кредитним договором № BL 1638 (кредит без відстрочення) від 23 січня 2008 року [PERSON] не виконував належним чином, у зв»язку з чим станом на 11 лютого 2015 року за ним утворилася заборгованість в розмірі 3 215 швейцарських франків 26 сантимів, яка включає в себе: заборгованість за кредитом в розмірі 2 716 швейцарських франків 35 сантиимів та заборгованість щодо сплати процентів за підвищеною процентною ставкою в розмірі 498 швейцарських франків 91 сантимів (а.с. 18-19). Відповідно до 3.4.3. кредитного договору від 23 січня 2008 року [PERSON] брав на себе зобов»язання протягом строку дії цього договору письмово повідомляти банк про зміну будь-яких даних про себе, а саме, фактичної адреси проживання, адреси для листування, даних щодо реєстрації, номеру робочого та домашнього телефонів, місця роботи (а.с. 4). При укладенні кредитного договору № BL 1638 від 23 січня 2008 року [PERSON] повідомив, що він проживає за адресою: [INFO] (а.с. 5, 6). В подальшому про зміну адреси місця свого проживання чи реєстрації [PERSON] позивача не повідомляв. 16 жовтня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» на ім»я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була направлена вимога сплатити прострочену заборгованість та проценти, нараховані за користування кредитними коштами, за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року та роз»яснено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги і ПАТ «Універсал Банк» буде звертатися до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказана вимога була повернута на адресу ПАТ «Універсал Банк» з відміткою, що [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає (а.с. 20). На час розгляду справи судом заборгованість за кредитним договором № BL 1638 (кредит без відстрочення) від 23 січня 2008 року [PERSON] не сплачена. Домовленості щодо відстрочення терміну погашення заборгованості за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] досягнуто не було. Пунктом 2.1. кредитного договору від 23 січня 2008 року передбачено, що виконання зобов»язань [PERSON] за цим договором забезпечується порукою (а.с. 3). Встановлено, що 23 січня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого в подальшому стало ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON], був укладений договір поруки № BL1638-II1, відповідно до якого поручитель [PERSON] зобов»язалася перед ВАТ «Універсал Банк» відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов»язань перед банком, що виникли згідно договору про надання кредиту № BL 163823 від 23 січня 2008 року. У договорі поруки визначено, що поручителю добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору та він погоджується з ними, зокрема, погоджується, що сума основного договору 12 000 швейцарських франків; 18 % річних - розмір процентної ставки за користування кредитом без порушення термінів сплати платежів; 36 % річних розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені строки (терміни сплати платежів); термін повного виконання зобов»язань боржника не пізніше 1 січня 2015 року (п.п. 1.1.,1.2. договору поруки) (а.с. 10). Пунктами 1.3., 1.4., 1.5. договору поруки № BL1638-II1 визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов»язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Причини невиконання боржником своїх зобов»язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов»язань за договором (а.с. 10). Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 2.2., 2.3. договору поруки від 23 січня 2008 року передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов»язань за кредитним договором, кредитор (банк) має право пред»явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов»язковими для виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом з повідомленням про вручення). Поручитель зобов»язаний виконати свої зобов»язання за договором на користь кредитора в термін, визначений у п.п. 2.2. договору, шляхом переказу (перерахування) коштів у сумі заборгованості боржника за основним договором на рахунки, вказані кредитором (а.с. 10). Згідно п.п. 5.1., 5.8. договору поруки № BL1638-II1 від 23 січня 2008 року, уклавши цей договір поручитель підтверджує, що погоджується отримувати від кредитора (його уповноважених осіб) інформацію про факти невиконання боржником та (або) поручителем своїх зобов»язань за цим та (або) основним договором, про розмір існуючої заборгованості шляхом направлення поручителю відповідних повідомлень за адресою, вказаною у договорі поруки. Листування між сторонами здійснюється шляхом направлення або надавання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі 6 цього договору ([ADDRESS] (а.с. 10-11). 16 жовтня 2014 року ПАТ «Універсал Банк» [PERSON] на адресу: [ADDRESS] була направлена вимога, якою вона була повідомлена про невиконання [PERSON] зобов»язань перед ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором № BL 1638 від 23 січня 2008 року та про необхідність сплати нею простроченої заборгованості за вказаним кредитним договором і процентів, нарахованих за користування кредитним коштами. [PERSON] було роз»яснено, що у випадку невиконання цієї вимоги термін кредиту визнається банком таким, що настав достроково на тридцять перший день з моменту отримання цієї вимоги та ПАТ «Універсал Банк» буде звертатися до суду з вимогою про примусове стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказана вимога була повернута на адресу ПАТ «Універсал Банк» за закінченням терміну зберігання (а.с. 21). В добровільному порядку на час розгляду справи судом відповідачкою [PERSON] заборгованість за кредитним договором № BL 1638 (кредит без відстрочення) від 23 січня 2008 року не погашена. Позивач прохає суд стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2008 року у швейцарських франках. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» визначено, що Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв»язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 передбачено, що згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв»язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю.) Як орієнтує Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 № 5 у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку слід стягнути заборгованість за кредитним договором кредитним договором № BL 1638 (кредит без відстрочення) від 23 січня 2008 року, яка утворилася станом на 11 лютого 2015 року, в розмірі 3 215 швейцарських франків 26 сантимів. Станом на 4 червня 2015 року 3 215 швейцарських франків 26 сантимів у перерахунку на національну валюту України, із розрахунку того, що 100 швейцарських дорівнюють 2243, 0265 грн., становить 72 119 грн. 13 коп. (3 215, 26 швейцарських франків х 22, 430265). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати в розмірі 711 грн. 39 коп. (а.с. 1), по 355 грн. 70 коп. з кожного.

Outcome: approved