Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Імексбанк» 11.08.2014 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 962,46 грн. та судового збору у розмірі 243,60 грн.. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 22.07.2013 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено Договір № 999-00035499/1 про надання кредиту шляхом відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту за допомогою платіжної картки «Visa Electron», з максимальною сумою заборгованості 10 000 грн., зі сплатою 19 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 21.07.2016 року. Також, 22.07.2013 року між Банком та [PERSON] укладений Договір № 999-00035499 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи. Згідно з умовами договорів Банк зобов'язався надати для власних потреб [PERSON] у готівковій чи безготівковій формі, шляхом сплати з поточного рахунку коштів понад кредитний залишок коштів на рахунку, в межах встановленого строку та ліміту овердрафту. Банк своїх зобов'язання за договорами виконав та надав [PERSON] кошти, що підтверджується виписками з особового рахунку. При цьому, [PERSON] свої зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконує у зв'язку з чим у нього перед Банком, станом на 25.07.2014 року, утворилася заборгованість у розмірі 20 962,46 грн.. В судове засідання 26.11.2014 року представник позивача ПАТ «Імексбанк» - Шурман М.Г. (діє на підставі довіреності від 12.03.14) не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю в якій зазначила, що проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому порядку, (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст.. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.07.2013 року між ПАТ «Імексбанк» (надалі Позивач, Кредитор, Банк) та [PERSON] (надалі Відповідач, Позичальник, Боржник) було укладено Договір № 999-00035499/1 про надання кредиту (надалі кредитний договір) відповідно до якого Банк шляхом відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту за допомогою платіжної картки «Visa Electron» надав [PERSON] кредитні кошти для власних потреб з максимальною сумою заборгованості 10 000 грн. відповідно до п. 1.2., зі сплатою 19 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 21.07.2016 року (а.с.15-19). Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору відповідач відповідач був ознайомлений та згодний, про що свідчать його підписи на кожній сторінці договору. Згідно п. 1.4. договору кредиту встановлено, що зменшення ліміту овердрафту та платежі з повернення овердрафту здійснюються згідно Додатку № 1, який є невідємною частиною цього Договору, та відповідно до якого погашення основної суми кредиту має здійснюватись щомісячно. Відповідно до п. 3.1.1. кредитного договору Банк зобов'язується на умовах передбачених цим договором у визначені терміни та в межах ліміту надати позичальнику кредит. Згідно п. 3.2.2. кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення заборгованості за овердрафтом та процентів за його користування або припинення дії цього договору у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором. Відповідно до п. 3.3.2. кредитного договору позичальник зобов'язується дотримуватися положень цього договору. Згідно п. 3.3.5. та п. 3.3.7. кредитного договору позичальник зобов'язується повернути в повному обсязі овердрафт з нарахованими процентам за фактичний час його користування та можливими штрафними санкціями у терміни , визначені цим договором. У випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання по поверненню Банку суми боргу за цим договором він зобов'язаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу. Згідно п. 4.9. кредитного договору позичальник зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів за договором, сплатити Банку штраф у розмірі 200 грн. за перший прострочений платіж та 500 грн. за кожний наступний прострочений платіж. Пунктом 4.8. кредитного договору кредиту передбачено, що у випадку невиконання Позичальником зобов'язань, визначений п. 3.3. договору, протягом більше тридцяти днів, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. 22.07.2013 року позивач та відповідач підписали Додаток № 1 до договору № 999-00035499/1 про надання кредиту від 22.07.2013 року, яким погодили сукупну вартість кредиту, реальну процентну ставку, графік погашення кредиту, тощо (а.с.20-21). З зазначеним додатком позичальник був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на додатку. В зазначеному додатку було детально зазначено, в які саме строки та які саме суми позичальник має сплачувати на користь Банку для погашення наданого йому кредиту, відсотків за його користування, тощо. Також, 22.07.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір № 999-00035499 про відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи (надалі договір відкриття та обслуговування поточного рахунку) відповідно до якого банк відкриває на ім'я клієнта та обслуговує поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів а клієнт сплачує Банку комісій винагороду згідно з тарифами Банку. З позову вбачається, що зобов'язання по кредитному договору позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10 000 грн.. Відповідач в свою чергу зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує у зв'язку з чим у нього перед позивачем, станом на 25.07.2014 року, виникла заборгованість за кредитом загальна сума якої, згідно розрахунку заборгованості, становить 20 962 (двадцять тисяч дев'ятсот шістдесят дві) гривні 46 копійок, з яких: - заборгованість за кредитом - 10 000 грн.; - заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 012,46 грн.; - комісія за обслуговування поточного рахунку - 3 250 грн.; - штраф - 5 700 грн.. Розрахунок заборгованості наведений в позові та доданий до матеріалів справи (оборот а.с.4-5). Також, зазначена заборгованість підтверджується наявною у матеріалах справи випискою по особовому рахунку (контракту) відповідача з якої вбачається, що відповідач припинив виконувати належним чином свої зобов'язання за вказаним договором (а.с.7-8). З матеріалів справи вбачається, що Банк направляв відповідачу письмове повідомлення за Вих. № 8333 від 25.09.2013 року щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.26-27), однак заборгованість так і не була погашена. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду немає. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою Кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за спричинені простроченням збитки. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу та комісій, заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним договором та діючим законодавством. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України. На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за Договором № 999-00035499/1 про надання кредиту від 22.07.2013 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору та ст. 1050 ЦК України. Також судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок, що підтверджується наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № 53711 від 30.07.2014 року (а.с.1). Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача, також і ці витрати. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності повного задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved