Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.05.2011 [PERSON] отримав кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та в будь-який момент може бути змінений (зменшений або збільшений) банком. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між ним та Банком Договір, про що свідчить його особистий підпис у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У звязку з порушеннями відповідачем зобовязань за кредитним договором, останній має заборгованість, яка станом на 31.05.2017 становить 32437,42 гривень та складається з наступного: 893,45 гривень заборгованість з кредитом, 25523,14 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4000,00 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг 500,00 гривень - фіксована частина, 1520,83 гривень - процентна складова. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1600,00гривень. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечує. Інші клопотання та заяви з боку ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідачеві судові повістки про виклик до суду надсилались рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою його проживання, однак адресат до поштового відділення для отримання кореспонденції не прибув, конверт був повернутий на адресу суду за закінченням строку зберігання. За наведених обставин, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, та дійшов до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що 06 травня 2011 року між Публічний акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», з одного боку, та [PERSON], з іншого, була досягнута домовленість про надання останньому кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 6000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Позичальник [PERSON] своїм особистим підписом, що міститься у анкеті-заяві від 06.05.2011, засвідчив свою згоду із тим, що дана заява з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між ним і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчив своє ознайомлення із переліченими документами, що складають собою договір, і були надані їй у письмовому вигляді, а також був проінформований про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку і зобовязавя їх виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору кредиту № б/н від 06.05.2011. Частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 5.7 Правил користування платіжною карткою закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобовязання в цілому у разі невиконання позичальником зобовязання. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості позичальник [PERSON], починаючи з листопада 2013 року, свої зобовязання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 31.05.2017 за ним рахується заборгованість у сумі 32437,42 гривень, яка складається з наступного: 893,45 гривень заборгованість з кредитом, 25523,14 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 4000,00 заборгованість за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у загальній сумі 2020,83 гривень. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне справо на спростування наведених обставин і доказування належного виконання ним умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення предявленого позову в частині стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 893,45 гривень та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 25523,14 гривень, а разом 26416,59 гривень. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] пені та комісії у загальній сумі 4000,00 гривень, а також штрафів, нарахованих відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг у загальній сумі 2020,83 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20.10.2014, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14.04.2014 громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач [PERSON] Враховуючи наведені положення, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування позичальникові [PERSON] пені за період з 14.04.2014 по 31.05.2017 включно у загальній сумі 3700,00 гривень, а також штрафів у загальній сумі 2020,83 гривень, нарахованих відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 31.05.2017. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягнення витрати з оплати судового збору пропорційно до суми задоволеного позову у сумі 1317,76 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial