Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивач, ПАТ «Перший Український міжнародний банк», звернувся в суд з позовом про виселення відповідачів без надання іншого житла та зняттям з реєстраційного обліку, мотивуючи його тим, що 27.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником прав та обов»язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5875938, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 190 000 доларів США, а відповідач зобов»язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку банку житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 102/9 по вулиці Херсонській в м. Кіровограді, який придбано за кредитні кошти, про що укладено договір іпотеки № 5876727 від 27.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3666. У зв»язку з невиконанням відповідачем умов договору, банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і 13.01.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда позов банку задоволено. При проведенні примусового виконання вказаного рішення державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції було з»ясовано, що у квартирі крім [PERSON] зареєстровані і інші особи, а саме: малолітній [PERSON], [INFO] та тесть [PERSON] На даний час реєстрація відповідача та його родичів унеможливлює реалізацію банком свого конституційного права на власність, тобто безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить йому на законних підставах, а тому посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку», Житлового кодексу, просить суд задовольнити позов та стягнути судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без участі, позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідачі та треті особи в судове засідання не з»явились, про час та місце слухання справи повідомлені. При цьому, відповідачі належним повідомлені через засоби масової інформації газету «Народне слово», заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подавала, а тому суд визнав за можливе розглянути справу за відсутністю відповідачів та ухвалив розглядати справу заочно, про що представник позивача в своєму клопотанні не заперечувала і що відповідає вимогам статті 224 ЦПК України. Представник УДМС України в Кіровоградській області причини неявки не повідомив, а представник Служби у справах дітей надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 27.11.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником прав та обов»язків якого є Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5875938, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 190 000 доларів США, а відповідач зобов»язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором відповідачем було передано в іпотеку банку житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 102/9 по вулиці Херсонській в м. Кіровограді, який придбано за кредитні кошти, про що укладено договір іпотеки № 5876727 від 27.11.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 3666. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. За статтями 526, 612 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов Договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов»язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з п. 1.4 кредитного договору, кредит надано позичальнику строком до 27.11.2027 року. Протягом цього строку позичальник зобов»язаний здійснювати погашення кредиту частинами в розмірах та порядку і в строк, визначені договором. Пунктом 3.5.8, зазначену в п. 3.5.7 договору вимогу банку про дострокове повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом позичальник зобов»язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання і банком неодноразово направлялись вимоги про повернення кредиту, але відповідачем вони проігноровані. У зв»язку з невиконанням відповідачем умов договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по вищезазначеному кредитному договору шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і 13.01.2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що в цілому складається з: літери АА1 житловий будинок, житловою площею 155,0 кв.м, загальною площею 325,2 кв.м, літера 1 замощення, літера N-N3 огорожа, який знаходиться за адресою: м. Кіровоград вулиця Херсонська, 102/9 та належить на праві власності в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту в розмірі 297 037,98 грн. Дане рішення набрало законної сили після ухвалення Апеляційним судом кіровоградської області рішення від 16.03.2011 року, яким рішення суду першої інстанції змінено та виключено зазначення суми заборгованості. При проведенні примусового виконання вказаного рішення державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції було з»ясовано, що у будинку крім [PERSON] зареєстровані і інші особи, а саме: неповнолітній [PERSON], [INFO] та тесть [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету № 12 Ленінського району м. Кіровограда від 18.07.2016 року за вих. № 406. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року визначено, що іпотека це вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а статтею 40 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення провадиться в порядку, встановленому законом. Нормами частини 3 ст. 109 Житлового Кодексу передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення з звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове зміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Зі змісту зазначених норм убачається, що вимога письмового попередження про добровільне звільнення житлового приміщення стосується лише такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки, як позасудове врегулювання на підставі договору, і не застосовується в порядку звернення стягнення за рішенням суду. Задоволення позову про виселення мешканців з переданого в іпотеку житлового приміщення не залежить від дотримання іпотекодержателем частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку». З урахуванням частини 2 статті 39 цього Закону відповідне рішення може бути прийняте судом (за заявою іпотекодержателя) одночасно з прийняттям рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Пункт 1.2.1.1 Договору Іпотеки передбачає, що на предмет іпотеки не мають права власності (часткової власності) або права користування діти особи віком 18 років. Відповідно до п.4 п.п. 13 договору іпотеки відповідач [PERSON] стверджував, що предмет іпотеки не є для нього та членів його сім»ї, тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сім»ї достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 7.4 Договору Іпотеки передбачено, що без попереднього письмового погодження іпотекодержателя, іпотекодавець не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмета іпотеки. Відповідно до нотаріально посвідченої заяви відповідачем [PERSON] зазначено та гарантовано, що права дітей при укладанні правочину не порушені. Право користування житловим будинком, що є предметом договору іпотеки, у малолітніх та неповнолітніх дітей відсутнє. Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний є обгрунтованим, базується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати понесені ним та документально підтверджені при розгляді справи в сумі 1 378,00 грн. На підставі викладеного та ст. 109 ЖК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved