Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 383 432,21 гривень, посилаючись на те, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МКА0GА0000000008, згідно якого останній отримав кредит в сумі 35 464,50 доларів США, з кінцевим терміном повернення 27.03.2023 року. 13.02.2012 між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № МКА0GА0000000008 від 28.03.2008 року, за умовами якої сума заборгованості, що виникла у період з дати надання кредиту до дати підписання додаткової угоди зменшена на 7 189,67 доларів США. 19.10.2016 року між сторонами укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору, відповідно до якої переведено з валюти долар США на валюту гривня. Заміна валюти здійснювалася за курсом НБУ гривні до долара США, яка на дату підписання додаткової угоди складала 25,663049 гривень за 1 долар США, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед баном склала 994 265,05 гривень. У зв`язку із не виконанням відповідачем умов договору, станом на 27.06.2019 року у нього виникла заборгованість в сумі 1 158 570,17 гривень, яка складається з: 383 432,21 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість по відсотками; 775 083,51 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання, які позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у сумі 5 751,48 гривень. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами 24.09.2019 року, яку він отримав 19.10.2019 року. Однак, у наданий судом строк та станом на 08.01.2020 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № МКА0GА0000000008, згідно якого останній отримав кредит в сумі 35 464,50 доларів США, з кінцевим терміном повернення 27.03.2023 року (а.с.9-13). 13.02.2012 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору № МКА0GА0000000008 від 28.03.2008 року, за умовами якої сума заборгованості, що виникла у період з дати надання кредиту до дати підписання додаткової угоди зменшена на 7 189,67 доларів США (а.с.16, 17-18). 19.10.2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору № МКА0GА0000000008 від 28.03.2008 року. Відповідно до п.1.2 валюту кредитування змінено з долара США на гривню. Заміна валюти здійснювалася за курсом НБУ гривні до долара США, яка на дату підписання додаткової угоди складала 25,663049 гривень за 1 долар США (а.с. 18-20). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦКзобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач взяті на себе згідно кредитного договору зобов`язання не виконував належним чином, у зв`язку з чим станом на 27.06.2019 року у нього виникла заборгованість в сумі 1 158 570,17 гривень, яка складається з: 383 432,21 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 гривень - заборгованість по відсотками; 775 083,51 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання (а.с.5-8). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором розрахована обґрунтовано, відповідно до вимог кредитного договору, будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача на адресу суду не надійшло. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно з платіжним дорученням № ZZ427В03RJ від 27.06.2019 року сплачено судовий збір в сумі 5 751,48 гривень (а.с. 1). На підставі наведеного та

Outcome: approved