Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» звернулось до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Мотивуючи свою заяву наступним, що вони 26 жовтня 2011 року здійснили виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Просто Страхування» в розмірі 20413,63грн., з наступних підстав. 29 липня 2009 року було укладено договір №ВС/7909440 обов'язкового страхування транспортних засобів між страховиком ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» та страхувальником - [PERSON], пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням транспортним засобом «Шевролет» д.н.з. [NUMBER]. 08 лютого 2010 року на вул.Чайковського, 44 в м.Черкаси сталася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованих автомобіля «Ayдi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевролет» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Соснівський районний суд м.Черкаси виніс постанову відповідно до якої винним в скоєнні ДТП визнано [PERSON]. В серпні 2010 року ПрАТ «Просто Страхування» звернулася з відповідною регресною вимогою до ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування у порядку регресу шкоди, в розмірі 20923,63грн. На підставі регресної вимоги та інших отриманих документів «ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» 11 вересня 2010 року було складено розрахунок страхового відшкодування в розмірі 20413,63грн. На підставі яких було 21 жовтня 2011 року було складено Страховий Акт №19994/1 про виплату страхового відшкодування в розмірі 20413,63грн. А 26 жовтня 2011 року «ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Просто Страхування» в розмірі 20413,63грн., що підтверджується платіжним дорученням №10654 від 26 жовтня 2011 року. Просять враховути вимоги ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 22, 23, 24, 33, 35, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 22, 993,1166, 1191 Цивільного кодексу України стягнути з Відповідача - [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» матеріальну шкоду у розмірі 20413,63грн. та судовий збір в розмірі 229,40грн., оскільки останній в порушення вимог Закону після настання страхового випадку протягом трьох робочих днів не повідомив про це свого страховика в письмовій формі. Представник ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» в судове засідання не з'явився, неодноразово викликався в судові засідання, 24.10.2013 року подав до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, надав заяву про застосування строку позовної давності та пояснив, що до даних правовідносин необхідно застосувати положення про суброгацію, а не регресу. Вислухавши представника відповідача, свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. 08 лютого 2010 року на вул.Чайковського, 44 в м.Черкаси сталася дорожньо - транспортна пригода за участю застрахованих автомобіля «Ayдi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевролет» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] 23 березня 2010 року Соснівський районний суд м.Черкаси виніс постанову відповідно до якої винним в скоєнні ДТП визнано [PERSON]. Відповідно до звіту №48 про оцінку автомобіля АУДІ державний номерний знак [NUMBER] від 19 лютого 2010 року, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля АУДІ складає 20923, 63 грн. 25 березня 2010 року власник автомобіля АУДІ - Агросервіс ПП звернулось до страхувальника ПрАТ «Просто страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування, в зв'язку з чим було складено страхований акт та 31.03.2010 року видано розпорядження №001828 на виплату страхового відшкодування в сумі 20923,63 грн. 11 серпні 2010 року ПрАТ «Просто Страхування» звернулася з відповідною регресною вимогою до ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» про відшкодування у порядку регресу шкоди, в розмірі 20 923,63грн. На підставі даної регресної вимоги та інших отриманих документів «ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» 11 вересня 2010 року було складено розрахунок страхового відшкодування в розмірі 20413,63грн., у відповідності до яких, 21 жовтня 2011 року було складено Страховий Акт №19994/1 про виплату страхового відшкодування в розмірі 20413,63грн. А 26 жовтня 2011 року «ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» здійснила виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Просто Страхування» в розмірі 20413,63грн., що підтверджується платіжним дорученням №10654 від 26 жовтня 2011 року. Отже, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку у розмірі 20413,63 грн., оскільки зазначена шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була. В судовому засіданні також встановлено, що в цей же день, зразу ж після вчинення даної ДТП, 08 лютого 2010 року, відповідач - [PERSON], в присутності іншого учасника ДТП - водія [PERSON], власника автомобіля «Шевролет» д.н.з. [NUMBER] [PERSON], свідків [PERSON] та [PERSON], згідно діючого на той час законодавства - п.33.1.2 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в телефонному режимі також повідомив представників ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» про настання страхового випадку. Про повідомлення в телефонному режимі представників ПрАТ «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» про настання страхового випадку 08.02.2010р. в судовому засіданні пояснили відповідач [PERSON] та свідки : [PERSON] та [PERSON]. Позивач суду не надав доказів на спростування даних свідчень. Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України та ч.1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст.4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме: особисте, майнове та страхування відповідальності. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов'язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК України суброгація застосовується лише до майнового страхування. Враховуючи викладені обставини та роз'яснення щодо застосування понять «регресу» та «суброгації», суд дійшов до висновку, що до позивача ПрАТ «Брокбізнес» не перейшло право регресної вимоги до відповідача [PERSON], а виникло право вимоги саме в порядку суброгації. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON], заперечуючи в повному обсязі проти позовних вимог страхової компанії, 09.12.2013 року звернувся до суду з клопотанням про застосування спливу строку позовної давності та просив з цих підстав відмовити в задоволенні позову ПрАТ «Брокбізнес». Крім того, вказане клопотання було підтримано і представником відповідача в судовому засіданні. Суд вважає доводи відповідача та його представника обґрунтованими, виходячи з наступного. Важливою ознакою понять «регресу» та «суброгації» є те, що при суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не має права вимагати від завдавача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику у зв'язку з порушенням умов договору страхування. При суброгації перебіг строку позовної давності починається від дня настання страхового випадку, оскільки при переході права вимоги до страховика переходять усі права, які мав страхувальник, зокрема це стосується і права на подання позову, в тому числі щодо часу виникнення права на позов, - з моменту дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої заподіяно шкоду. Разом з тим, відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» № 14 від 18.12.2009 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність відповідно до ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. Згідно вимог ч.3, 4 ст. 267 позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, а також те, що у вказаній справі право вимоги ґрунтується на суброгації, а не на регресі, суд прийшов до висновку, що в даному випадку перебіг строку позовної давності почався з моменту виникнення страхового випадку, а саме: з 08 лютого 2010 року, а з позовом до суду страхова компанія звернулася 20.09.2013 року, тобто, з пропуском строку позовної давності. При таких обставинах, суд відмовляє ПрАТ «Брокбізнес» в задоволенні вимог про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування в сумі 20413 грн. 63 коп. в зв'язку зі спливом позовної давності. При цьому суд враховує, що позивач із заявою про поновлення пропущеного строку позовної давності до суду не звертався. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. На підставі викладеного ст.ст. 22, 253, 254,256, 257, 261, 267, 993, 1188, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» та Узагальненням Верховного суду України Судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування та

Outcome: dismissed