Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ « Приватбанк» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог вказали, що 28.03.2011 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідально до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак свої зобов'язання за умовами договору відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 30.04.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 64475,19 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засіданні не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, згідно ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно до ч.1.ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до п.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ « Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 28.03.2011 р., відповідально до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 5 700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Станом на 30.48.2017 року сума заборгованості складає 64475,19 гривень, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5315,20 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 52413,55 грн, заборгованість за пенею та комісією - 3 200,00 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. та штраф (процентна складова) - в розмірі 3046,44 грн. З вказаним розрахунком суд погоджується, тому вказаний борг підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved