Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт, що він на час відкриття спадщини проживав спільно із своєю бабою [PERSON] до дня її смерті, тобто до [INFO]. Визнати за ним, право власності, в порядку спадкування після смерті його баби [PERSON], яка померла [INFO], на земельну ділянку загальною площею 3,0689 га, яка складається із трьох земельних ділянок: земельна ділянка площею 1,5872 га, земельна ділянка площею 1,1461 га, земельна ділянка площею 0,3356 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Увинської сільської ради, Радехівського району, Львівської області та належали спадкодавцю на праві приватної власності відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. У судове засідання позивач не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав й дав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву в якій просить слухати справу у відсутності представника Увинської сільської ради. Просить позов задовольнити. За викладених умов, відповідно до ст. 169, ч.4 ст.174,ч.2 ст.197 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін та без фіксування судового засідання технічним засобом на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши обставини матеріалів справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.01.2008 року Увинською сільською радою Радехіського району Львівської області вбачається, що [INFO] у віці 91 роки померла баба позивача [PERSON], з приводу чого в книзі реєстрації смертей здійснено актовий запис за № 1 (а.с.6). За життя спадкодавець розпорядилася належним їй майном, склавши заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області 08.12.1995 року та зареєстрований в реєстрі за №50, згідно якого все своє майно заповіла своєму внуку [PERSON] (а.с.7). Після смерті спадкодавців залишилося спадкове майно, зокрема: земельна ділянка загальною площею 3,0689 га, яка складається із трьох земельних ділянок: земельна ділянка площею 1,5872 га, земельна ділянка площею 1,1461 га та земельна ділянка площею 0,3356 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та розташовані на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області. Вказану земельні ділянки належали [PERSON], згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 24.12.1999 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3261 (а.с.8). Прийнявши спадщину позивач, як спадкоємець за законом після смерті [PERSON], внаслідок проживання на момент її смерті разом із нею та маючи намір оформити свої права на спадкове майно, виявив, що відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на землю. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки. У звязку з тим, що із набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр», яким відмінені державні акти, з 01.01.2013 року, видача дублікатів їх унеможливлюється. Таким чином позивач не має іншого способу захистити своє право на спадщину, а тому змушений звертатися в суд. Факт спільного проживання [PERSON] із його бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] стверджується показами викликаних в судове засідання свідків [PERSON] та [PERSON], не довіряти якому суд немає підстав, які ствердили в судовому засіданні, що [PERSON] проживав разом із своєю бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] аж до дня її смерті, тобто [INFO]. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт не можливо, як і не можливо видати державний акт не його власнику. Крім того, із прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого державні акти відмінені, тобто з 01.01.2013 року унеможливлюється видача їх дублікатів. Тому відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав, як спадкоємця, у позасудовому порядку. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПКУ звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування майна померлого громадянина може здійснюватися за законом чи за заповітом. За змістом статей 1233 та 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. У відповідності до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи вище наведене, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позову про встановлення факту спільного проживання та визнання за позивачем одноосібного права власності на земельні ділянки, в порядку спадкування після смерті його баби [PERSON]. Прийняття такого рішення судом, як фактичному володільцю на законних підставах земельних ділянок, забезпечить його право власності вільного володіння, користування та розпорядження такими.

Outcome: approved