Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Лізинг інформаційних технологій» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.01.2013 року між позивачем та [PERSON] укладено договір №120709001 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання Кухня Бегонія. Загальна первісна вартість переданого обладнання становить 15 712,00 грн., яку відповідач зобов'язався сплачувати 10 платежами по 1571,00 грн. Позивач у повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання обладнання, але відповідач не виконав свої грошових зобов'язань, внаслідок чого станом на 19.10.2015 р. утворилась заборгованість, яка складається з: 14 140,80 грн. - компенсації вартості наданого обладнання; 66 882,95 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів; 86,28 грн. компенсації понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання, усього в розмірі 81 110,03 грн., яку просить стягнути на свою користь, а також сплачений судовий збір. В судове засідання позивач не з'явився, в своїй позовній заяві просив суд проводити розгляд справи за відсутності свого представника, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку шляхом поміщення оголошення в газету, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 1 ст. 807 Цивільного кодексу України предметом договору лізингу може бути неспоживна річ,визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів. В судовому засіданні встановлено, що 24.01.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір № 120709001 про отримання обладнання в системі LeaseIT, відповідно до умов якого останній отримав Кухня Бегонія, загальною вартістю 15 712,00 грн. (а.с. 4). Відповідно до п. 1.1. цього Договору, Клієнт (Відповідач) бере участь в системі LeaseIT зокрема отримує ІТ-обладнання та інші товари від Постачальників - учасників системи LeaseIT, а також отримує послуги, на умовах, визначених обраним Клієнтом Пакетом фінансування LeaseIT (надалі - Пакет LeaseIT), а Оператор LeaseIT (Позивач), зобов'язується на підставі Договору забезпечити передачу Клієнту ІТ-обладнання (ІТ-обладнання, запасних частин, копмлектуючих, витратних матеріалів, тощо) обраним Клієнтом Постачальником та надання Клієнту послуг, за умови виконання Клієнтом вимог, передбачених Пакетом LeaseIT. Відповідно до п. 1.2. Договору порядок отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг Клієнтом визначається Правилами отримання обладнання, інших товарів та послуг в системі LeaseIT (надалі - Правила), які є невід'ємною частиною цього Договору. У відповідності до п. 6.2. вказаних Правил строк, протягом якого клієнт повинен сплачувати платежі, починається з дня передачі обладнання клієнту і закінчується в останній день останнього календарного місяця встановленого Пакетом LeaseIT строку. При цьому судом встановлено, що за пунктом 8.7. Договору Відповідач підтвердив, що з Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT (надалі по тексту Правила) він ознайомлений, зміст Правил йому зрозумілий, і він погоджується їх дотримуватись і виконувати. Будь-яких доказів, які б спростували зазначені обставини, в матеріалах справи відсутнію З умов даного Договору вбачається, що відповідачем обрано Пакет LeaseIT Десятка: платіж при отриманні обладнання (від вартості обладнання): 10%; кількість місячних лізингових платежів (крім першого) - 9; розмір місячних платежів - щомісяця рівними частинами; вид договору - фінансовий лізинг; перехід права власності - виплата повної вартості обладнення. Відповідно до Акту приймання-передачі майна № 120709001 від 2401.2013 року, вбачається, що відповідачу надано Кухня Бегонія на загальну суму у розмірі 15 712,00 грн.(а.с.12). Отже, Позивач у повному обсязі виконав свої договірні обов'язки щодо надання обладнання Відповідачу згідно Договору у відповідні строки та належної комплектації, але Відповідач не виконав своїх грошових зобов'язань за Договором, внаслідок чого йому нараховувались штрафні санкції. Відповідно до п. 7.2. Договору у разі прострочення сплати платежів, Клієнт сплачує плату за прострочення платежів в порядку та розмірах визначені Правилами. Відповідно до п. 14.2. Правил, у разі несвоєчасної оплати Клієнтом нарахованого платежу Клієнт сплачує на користь Оператора LeaseIT плату за прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашеної суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійсниться у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за Договором; в розмірі десяти відсотків від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за Договором. Сплата плати за прострочення платежу не звільняє клієнта від обов'язку в повному обсязі оплатити платежі, передбачені пакетом LeaseIT. Згідно вимог пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України, передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. (неналежне зобов'язання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з розрахунком позивача, станом на 19.10.2015р. прострочена сума заборгованості складається з: 14 140,80 грн. - компенсації вартості наданого обладнання; 66 882,95 грн. - плата за прострочення щомісячних платежів; 86,28 грн. компенсації понесених витрат пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача зі сплати вартості обладнання становить 14 140,80 грн., а плата за прострочення щомісячних платежів становить 66 882,95 грн., тобто, майже в 4 рази перевищує розмір збитків, завданих позивачу. За своїм змістом така плата є неустойкою, що забезпечує виконання зобов'язання. На переконання суду такий розрахунок суми штрафних санкцій свідчить про намагання позивача отримати надприбутки та не відповідає реальним збиткам позивача, завданим внаслідок невиконання позивачем договірних зобов'язань. За таких обставин, є всі підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України. Таким чином, суд вважає за доцільне зменшити розмір плати за прострочення щомісячних платежів, нарахованої позивачем, до 14 500,00 грн., що є спів мірним із розміром завданих збитків. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь компенсацію понесених витрат, пов'язаних з отриманням виконання зобов'язання, у розмірі 86,28 грн. Однак, договором про отримання обладнання в системі LeaseIT та Правилами отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT такий вид стягнення не передбачений. Крім того, зазначена компенсація є витратами юридичної особи позивача, пов'язаними із здійсненням господарської діяльності. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про отримання обладнання в системі LeaseIT від 24.01.2013 року, а саме: компенсацію вартості наданого обладнання - 14 140,80 грн. та плату за прострочення щомісячних платежів - 14 500,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 207, 525, 526, 530, 549, 625, 806, 807 ЦК України,

Outcome: partial