Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що з 08 липня 2006 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Під час перебування у зазначеному шлюбі подружжям було набуто нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], яка оформлена та зареєстрована на імя відповідача. Однак, як зазначає позивач, шлюбні відносини між подружжям припинились з березня 2016 року. При цьому, заочним рішенням ухваленим Херсонським міським судом Херсонської області 07 червня 2016 року у цивільній справі № 766/1814/16-ц шлюб укладений між сторонами у справі розірвано. У звязку з чим та за відсутності домовленості про поділ майна позивач змушена предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя виділивши у її власність ? частину квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] не зявилися, про причини неявки суду не повідомили, про час і місце судового розгляду були своєчасно повідомлені належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74, ч.5 ст. 76 та ч.3 ст. 191 ЦПК України. При цьому, представник позивача адвокат [PERSON] звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача та зазначив, що заявлені позивачем позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити у повному обсязі. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 та ч.3 ст. 191 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що з 08 липня 2006 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу Серії 1-БК № 032616 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 08 липня 2006 року (а.с.7). Під час перебування у зазначеному шлюбі подружжям було набуто нерухоме майно квартиру [ADDRESS], яка оформлена та зареєстрована на імя відповідача [PERSON], що підтверджується копіями нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу укладеного 12 листопада 2009 року (а.с.8) та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Херсонським державним бюро технічної інвентаризації 30 листопада 2009 року за № 24619839 (а.с.9). В свою чергу заочним рішенням ухваленим Херсонським міським судом Херсонської області 07 червня 2016 року у цивільній справі № 766/1814/16-ц (а.с.18), яке набрало законної сили 21 червня 2016, шлюб укладений між сторонами у справі розірвано. При цьому, сторонами у справі не досягнуто домовленості про поділ їх спільного сумісного майна. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому, згідно ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.В свою чергу ч.2 ст. 71 СК України передбачає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Крім цього, відповідно до першого абзацу ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У звязку з вище викладеним та з урахуванням положень пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсягу. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved