Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» в квітні 2018 р. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 12273 грн. 70 коп. та судові витрати. Посилається в позові на те, що 01.06.2016 р. між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Договір № 5898632 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт). Відповідно до п. 1.1 Договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки (БКП), Банк встановлює по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених цим Договором та тарифами Банку для Тарифного пакету SMART, на умовах якого обслуговується рахунок. Відповідно до п. 1.3 Договору, Банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 30000,00 грн. Позивач зазначає про те, що відповідно до умов укладеного договору, Позичальник зобов'язався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків у повному обсязі на умовах, передбачених договором та тарифами, зобов'язався повністю повернути кредит, сплатити нараховані відсотки. Згідно з кредитним договором, Позичальник зобов'язаний повернути кредитні кошти згідно з умовами, визначеними цим кредитним договором, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливу неустойку (штраф/пеню). ПАТ «КРЕДОБАНК» виконав умови Договору належним чином та надав відповідачу кошти, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача [NUMBER] за період з 11.07.2016 р. по 26.01.2018 р. Однак, відповідачем допущено прострочення виконання зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість, яка станом на 26.01.2018 р. становить 12273,70 грн., з яких: 10047,43 грн. - неповернута сума кредиту; 1810,67 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 236,60 грн. - заборгованість по сплаті комісії за адміністрування кредиту; 179,00 грн. - пеня по простроченій заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 08.06.2018 р., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості, - відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивач ПАТ «КРЕДОБАНК» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином, подав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність позивача та відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача в судовому засіданні. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Судом встановлено, що 01.06.2016 р. між ПАТ «КРЕДОБАНК» та [PERSON] було укладено Договір № 5898632 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт). Відповідно до п. 1.1 Договору, для здійснення операцій з використанням банківської платіжної картки (БКП), Банк встановлює по рахунку № [NUMBER] ліміт кредитування в сумі, на строк та умовах, визначених цим Договором та тарифами Банку для Тарифного пакету SMART, на умовах якого обслуговується рахунок. Відповідно до п. 1.3 Договору, Банк встановлює максимальну суму ліміту кредитування по рахунку в розмірі 30000,00 грн. Пунктом 1.5 Договору визначено, що ліміт кредитування по рахунку встановлюється терміном 12 календарних місяців, починаючи з дати первинного встановлення поточної суми ліміту кредитування, але не довше події, яка настане раніше: припинення обслуговування Рахунку на умовах Тарифного пакету; припинення надходжень/інших регулярних надходжень на рахунках в обсязі визначеному цим Договором; припинення перебування клієнта в трудових відносинах з ТОВ «ВЕТФАКТОР ЛТД» (Організація); припинення дії Договору про відкриття поточних рахунків на користь фізичних осіб, укладеного Організацією з Банком. У відповідності до п. 1.16 Договору, за користування кредитом, отриманим по цьому Договору, клієнт сплачує банку проценти у розмірі 30 (тридцяти) % річних, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів. Згідно п. 1.17 Договору, клієнт виконує свої зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті процентів, неустойки шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений п. 1.1 цього Договору. Відповідно до п. 1.18 Договору, клієнт зобов'язаний повернути кредитну заборгованість в повному обсязі в терміни, передбачені цим Договором (п. 1.5) та/або в останній день дії трудових (цивільно-правових) відносин з організацією, та/або в інших випадках, визначених Правилами та цим Договором, в залежності від того, яка з подій настане раніше. Пунктом 1.19 Договору передбачено, що кредитні правовідносини та ліміт кредитування продовжують свою дію на строк, на який був встановлений, якщо жодна із сторін до закінчення строку (п. 1.5 Договору) не подала письмових заперечень проти такого продовження. Відповідно до п. 1.30 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитними правовідносинами,клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.16 Договору, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Будучи пов'язаними саме взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 01.06.2016 р. між сторонами був укладений Договір № 5898632 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт), суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої зобов'язання за Договором, надавши відповідачу кошти, що підтверджується банківською випискою про рух коштів по рахунку відповідача [NUMBER] за період з 11.07.2016 р. по 26.01.2018 р. Однак, [PERSON] порушено умови укладеного договору, допущено прострочення виконання зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим у нього виникла прострочена заборгованість. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, сума заборгованості відповідача станом на 26.01.2018 р. за Договором № 5898632 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) від 01.06.2016 р. становить 12273,70 грн., з яких: 10047,43 грн. - неповернута сума кредиту; 1810,67 грн. - заборгованість по сплаті відсотків; 236,60 грн. - заборгованість по сплаті комісії за адміністрування кредиту; 179,00 грн. - пеня по простроченій заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором, ПАТ «КРЕДОБАНК» на адресу відповідача було надіслано лист-вимогу від 29.11.2017 р., яким повідомлено про наявну заборгованість та про її сплату, яка залишилась поза увагою відповідача. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, не повернення кредиту, а так само несплата процентів, у встановлений кредитним договором строк, є неналежним виконанням зобов'язання, що в свою чергу є порушенням зобов'язання у розумінні ст. 610 ЦК України. Порушення зобов'язання є підставою для застосування правових наслідків передбачених ст. 611 ЦК України, в тому числі, відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, порушення зобов'язання є підставою виникнення у кредитодавця права вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується наданим позивачем розрахунком. Підстави сумніватися у правильності представленого розрахунку заборгованості у суду відсутні, розрахунок є детально аргументованим, повно відображає порядок її нарахування, черговість погашення сум заборгованості, яка встановлена з дотриманням вимог закону та умов договору. Доказів, які достовірно підтверджують оплату кредиту і іншу суму заборгованості, в ході розгляду справи судом не встановлені. За таких обставин, оскільки відповідачем допущено порушення умов укладеного Договору, що стосуються розміру і строків погашення виданого кредиту та сплати процентів, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості в загальному розмірі 12273 грн. 70 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved