Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку до повноліття дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що має з відповідачем спільну дитину, яка проживає з нею. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.03.2010 по справі № 2-2359/10, з відповідача стягнуті аліменти у розмірі 1 / 3 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20.01.2010. Відповідач сплачує аліменти у визначеному судом мінімальному розмірі, тобто у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму. Втім позивач зазначає, що згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів повинний становити не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач копію\~позовної заяви\~з додатками\~отримав 15.11.2019.Однак відзиву в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка проживає з позивачкою. 01.03.2010 Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі 2-2359/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням суду позов задоволено та стягнуто щомісячно з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до досягнення повноліття але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.01.2010 на користь [PERSON] . Встановлені обставини підтверджуються зазначеним рішенням суду та свідоцтвом про народження дитини. За змістом ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182\~СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.\~\~ Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу Українипри\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Поряд з цим всупереч положенням ст.ст. 12, 81, 84, 177 ЦПК України позивачка не надала належних, переконливих і допустимих доказів на підтвердження підстав для зміни розміру аліментів. Позивачкою не наданий розрахунок розміру аліментів, який нараховується державним виконавцем згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Також не надано належних доказів того, що після ухвалення попереднього рішення відбулися такі зміни які впливають на зміну розміру аліментів, а саме змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився або поліпшився стан здоров`я позивачки, відповідача чи дитини. Ураховуючи зазначене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed