Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача різницю між заподіяною йому матеріальною шкодою в сумі 110300,00 грн. та страховим відшкодуванням у сумі 76000,00 грн., що складає 34300,00 грн., внаслідок пошкодження належного йому на праві власності транспортного засобу. 07 листопада 2017 року до суду надійшло клопотання про зменшення розміру позовних вимог, з урахуванням сплачених відповідачем частини збитків. Просить стягнути з відповідача на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 32300 грн. та судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Клопотань про слухання справи за відсутності від сторін не надходило, про дату час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04 жовтня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. За змістом цієї постанови, водій [PERSON], керуючи транспортним засобом «HYUNDAI HI», номерний знак [NUMBER] на 74 км автодороги Одеса-Мелитополь-Новоазовськ не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.18 «поворот ліворуч», рухався прямо, де рух можливий в одному напрямку установленому конфігурацією проїзної частини, дорожньою розміткою та допустив зіткнення з транспортним засобом «FORD Fiesta» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], чим порушив вимоги п.п. 2.3 «б», 10.4 Правил дорожнього руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно із висновком за звітом №14801/09-16 від 29.09.2016 року, виконаного оцінювачем [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «FORD Fiesta» номерний знак [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,5819 складає 92091,16 грн. Відповідно до рахунку-фактури №НК-0000020 від 27.02.2017 року, акту №НК-0000001 від 27.02.2017 року, квитанцій за №5697 від 20.02.2017 року, за №5697 від 23.02.2017 року та за №5697 від 27.02.2017 року, позивачем понесені витрати на відновлювальні та ремонтні роботи вказаного транспортного засобу на загальну суму 110300,00 грн. Як вбачається із витягу від 18.02.2017 року, виданої публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Галицька» виплатило позивачу страхове відшкодування згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ №7678812 від 29.03.2016 року в сумі 76000,00 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 34300,00 грн. Згідно розписки від 20.10.2016 року [PERSON] отримав від [PERSON] в рахунок франшизи 2000,00 грн. Відповідно до листа фізичної особи-підприємця [PERSON] від 11.12.2017 року, відновлювальні роботи після дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Ford Fiesta», державний номер [NUMBER] проведений фізичною особою [PERSON] на фірмовій станції технічного обслуговування бренду «Автосмайл» по вулиці Новозаводська, 1 в м. Миколаєві. Загальна вартість відновлювального ремонту вищезазначеного автомобілю склала 110300 грн.. Оплата ремонту здійснена [PERSON] в повному обсязі. Згідно листа товариства з обмеженою відповідальністю «Автосмайл» від 27.02.2018 року за вих. № 1-02, станція технічного обслуговування «Автосмайл Миколаїв», місце знаходження якого є м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1, не є структурним підрозділом товариства з обмеженою відповідальністю «Автосмайл», місце знаходження якого є м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, 29. Пунктом 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний: дотримуватися передбачених правилами дорожнього\~руху обовязків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.2 ст. 33 вказаного Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обовязку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобовязані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обовязку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна (п. 33.3 статті 33 Закону). Учасниками ДТП було виконано всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення страхової компанії, збереження транспортного засобу до огляду його страховиком, тощо. Страховою компанією виплату страхового відшкодування виплачено позивачу кошти у розмірі 76000,00 грн. Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У відповідності з п. 1 ч. 2 цієї статті, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 2 статті 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст.\~1192\~ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. \~Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2\~ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1\~ст.80 ЦПК України). Згідно ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В якості доказів щодо проведення ремонтних робіт позивачем надано наступні документи: розрахунок фактура № НК-0000020 від 27.02.2017 року; квитанція до прибуткового касового ордера № 5697 від 27.02.2017 року про оплату [PERSON] у розмірі 20300,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера № 5697 від 27.02.2017 року про оплату [PERSON] у розмірі 45000,00 грн.; квитанція до прибуткового касового ордера № 5697 від 27.02.2017 року про оплату [PERSON] у розмірі 45000,00 грн.. Відповідно до листа фізичної особи-підприємця [PERSON] від 11.12.2017 року, відновлювальні роботи після дорожньо-транспортної пригоди автомобілю «Ford Fiesta», державний номер [NUMBER] проведені фізичною особою [PERSON] на фірмовій станції технічного обслуговування бренду «Автосмайл» по вулиці Новозаводська, 1 в м. Миколаєві та має реєстраційний номер платника єдиного внеску: 14031114934, але листом товариства з обмеженою відповідальністю «Автосмайл» від 27.02.2018 року за вих. № 1-02, даний доказ спростовується тим, що станція технічного обслуговування «Автосмайл Миколаїв», не є структурним підрозділом товариства з обмеженою відповідальністю «Автосмайл». З огляду на зазначене суд не приймає до уваги надані позивачем рахунок-фактуру, квитанції до прибуткового касового ордеру, оскільки дані документи не містять повних реквізитів платіжного документу, зокрема код юридичної особи чи фізичної особи підприємця, печатки, розрахункового рахунку, тощо. Також оплата позивачем проведена не фактичному виконавцю ремонтних робіт, яким є ФОП [PERSON], згідно наданої відповіді. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи всі наявні докази у справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Згідно приписів статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, інші судові витрати у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed