Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано; -від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 4лютого [INFO]; -за рішенням Хустського районного суду від 26 березня 2014 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у розмірі 700грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття; -аліменти на її доньку є її єдиним джерелом існування, на даний час цих коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки розмір аліментів є нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки в більших розмірах, звернулася до суду з позовом та просить: змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], 04.02.2003 року з 700грн. на 1500грн.щомісячно до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, надавши до суду заяви /а.с.38-40,55/, згідно яких позов підтримали та просили розглянути справи у їх відсутність. В судове засідання відповідач та його представник не зявилися. Представник відповідача надав до суду заяву /а.с.51-53/, згідно якої просив у задоволенні позовних вимог відмовити на підставі наданих заперечень та просив розглянути справи у його відсутність та у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін та їх представників, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Хустського районного суду від 27 січня 2014 року, від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2014 /а.с.3/ та довідкою від 14.03.2016 року, виданою житлово-експлуатаційною конторою №2 Хустської міської ради /а.с.4/. Як вбачається з виконавчого листа Хустського районного суду від 26 березня 2014 року за рішення Хустського районного суду від 26 березня 2014 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 700грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 січня 2014 року /а.с.5/. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи зі змісту вказаної норми закону умовою зменшення або збільшення розміру аліментів є зміна обставин. На думку суду, ці вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті позивача чи отримувача аліментів та неповнолітньої дитини при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Тобто, ЦПК України покладає на позивача обовязок довести наявність обставин, передбачених у ст.192 СК України, які є підставою для задоволення позову та збільшення розміру аліментів. Аналізуючи докази, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивач не надала суду жодних доказів: зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення свого здоровя чи здоровя дитини, зміни матеріального, сімейного стану чи стану здоровя платника аліментів в період часу з 26 березня 2014 року /день прийняття Хустським районним судом рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини по 700грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття/ до 18березня 2016 року /день звернення позивача до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів/. На підставі вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed