Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку А та господарських споруд: гараж-сарай Б, сарай-погріб В, вбиральня Г, колонка К, огорожа N,- що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - в порядку спадкування за заповітом після сестри [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що вказаний вище житловий будинок належав її сестрі [PERSON] та чоловіку сестри [PERSON] на праві спільної сумісної власності, її сестра за життя склала заповіт, яким заповідала все належнеїй майно позивачці.Позивачкає єдиною спадкоємицею, хто прийняв спадщину, у зв`язку з чим звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва на Ѕ частину вказаний житлового будинку(спадкове майно, яке належало спадкодавцю [PERSON] на день її смерті) з тих підстав, що [PERSON] за життя не виділила своє частки у спільному сумісному майні подружжя, тому відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавиці на вказане спадкове майно. Позивачем подана заява про розгляд справи без її участі. Відповідач Богданівська сільська рада просила розглянути справу без участіпредставника та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Дослідивши докази, суд дійшов таких висновків: Згідно свідоцтв про народження і про укладення шлюбу- позивачка є рідною сестрою померлої [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] у місті Бровари Київської області. Згідно заповіту від 13.04.2011 р. [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповіла позивачці [PERSON] Заповіт на день смерті спадкодавця не змінений і не скасований. Інших спадкоємців за заповітом немає. Згідно свідоцтва про шлюб спадкодавиця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 17.11.1986р. , тобто спадкоємцем [PERSON] першої черги за законом є її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] . Як видно зі спадкової справи, позивачка у строк, визначений ст. 1270 ЦК України, подала до Броварської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Листом Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 13.02.2018р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану частину житлового будинку, [PERSON] за життя не виділила своєї частки у спільному сумісному майні подружжя, а тому відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавці на Ѕ частку житлового будинку на її ім`я, не було надано документа на вищезазначений будинок. Згідно рішення Богданівської сільської ради від 16.10.1996р., записів земельно-кадастрової книги №\~1 та довідки від 13.02.2019р. [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,4300га, із них: 0,2500га доля будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] та 0,1800 для ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS] межах Богданівської сільської ради Броварського району Київської області. Згідно Погосподарських книг села Богданівка за 2011-2015рр. та за 2016-2020рр. головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним у вказаному будинку проживала [PERSON] , його дружина, яка померла [INFO] . Із технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] та свідоцтва про право власності від 04.03.2011р. вбачається, що спірний житловий будинок А загальною площею 49,7 кв. м. та житловою площею 35,1 кв. м. з господарськими спорудами гараж-сарай Б, сарай-погріб В, вбиральня Г, колонка К, огорожа N,належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно із довідкою від 10.12.2014р. [PERSON] , яка померла [INFO] , на день своєї смерті дійсно була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , на день її смерті в будинку був зареєстрований за [PERSON] , в будинку постійно проживав [PERSON] . Згідно ст.60 СК України - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом ст.70\~СК України\~-\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ч. 1 ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ст.\~368\~ЦК України спільною сумісною власністю визначається власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них. Згідно ч.2 ст. 372 ЦК Україниу разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1226\~ЦК частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Виходячи з того, що спірне майно набуте [PERSON] за час шлюбу з спадкодавицею [PERSON] , тобто є їхньою спільною сумісною власністю, то слід виходити з того, що кожен з співвласників має рівну з іншими співвласниками частку у спільному майні, тобто частка кожного з співвласників визначається як Ѕ. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщоінше прямо не випливаєіз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Уст.\~392\~ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Таким чином, з наданих доказів встановлено, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала на праві власності Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] , який вона та її чоловік [PERSON] набули у шлюбі і який був подружжям набутий у спільну сумісну власність. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом ст. ст.1216,1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.\~1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК Україниправо на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а при відсутності заповіту, або якщо спадкоємець за заповітом відмовився від прийняття спадщини, або її не прийняв, або якщо він усунутий від спадщини, - то право на спадкування мають спадкоємці за законом. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, у визначений законом строк звернулася за прийняттям спадщини до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного нерухомого майна через відсутність документа, який посвідчує право власності спадкодавиці на Ѕ частку спірного майна на її ім`я, то позивач має право на судовий захист. Таким чином, позивач , прийнявши спадщину після сестри [PERSON] за заповітом, набула право власності на успадковане нею майно з законних підстав, в тому числі і на належну спадкодавцю Ѕ частку у вказаному нерухомому майні. Щодо обраного позивачем способу захисту спадкових прав, то суд виходить з наступного: Для даного випадку встановлено такий спосіб захисту спадкового права як подання позову про визначення частки спадкодавця у спільному майні. Разом з тим, позивачем обрано інший спосіб визнання права власності в порядку спадкування. Суд вважає можливим погодитись з обраним позивачем способом захисту спадкового права (шляхом визнання за нею права власності на успадковане нею майно, що належало спадкодавцю), враховуючи, що відсутній співвласник нерухомого майна, яке перебувало у спільній сумісній власності з спадкодавцем, відсутній спір з приводу визначення частки, відсутні інші спадкоємці, які б претендували на вказане майно. Тому суд вважає можливим задовольнити позов про визнання права власності на успадковане майно, не обмежуючись лише визначенням частки спадкодавця у спільному майні, що сприятиме процесуально економічному і найбільш ефективному захисту прав позивача. Щодо об`єкту, на який визнається право власності, то суд виходить з того, що в межах цивільної справи вирішується питання належності права на об`єкт, а не його технічного складу, тому вказаний об`єкт права визначається у тому вигляді, як це має бути внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто без зазначення його технічного наповнення (переліку споруд), що є зайвим, і враховуючи, що судом в межах даної справи не розглядається спір щодо технічного складу вказаного об`єкту нерухомого майна. таке задоволення позову не означає його часткового задоволення. Позов в цілому підлягає задоволенню.

Outcome: approved