Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , мотивуючи позов тим, що вона є спадкоємцем за законом після чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] . Вказаний будинок належав його батькові [PERSON] , який помер [INFO] та заповів його [PERSON] , а інше майно внукові [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , фактично вступивши у володіння спадковим майном, проте своїх спадкових прав на нерухоме майно він при житті не оформив. Після його смерті спадщину прийняла позивач, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса не може в зв`язку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок. Вважає, що за таких підстав має право на дане спадкове майно. Крім того, інші спадкоємці за законом спадщини не приймали та від прийняття спадщини відмовились. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій позов визнає повністю та просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглядає справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, спадкової справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав. Ч.3 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с. 33), а [PERSON] помер [INFO] (а.с. 34), і після його смерті відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок, збудований у 1948 р., з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] , у якому він постійно проживав і був зареєстрованим. Вказані будівлі збудовані у сільській місцевості і зареєстровані у погосподарській книзі сільської ради, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю (а.с. 38). За життя [PERSON] \~08.06.1998р. склав заповіт, відповідно до якого вищевказаний житловий будинок, державний акт на право власності на землю та державний акт на право власності на земельну ділянку заповів своєму сину - [PERSON] , а право на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом, своєму внукові [PERSON] (а.с. 32). Заповіт не змінено і не відмінено (а.с. 38, 65). Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління й володіння належним останньому спадковим майном прийняли спадкоємці за заповітом, проте [PERSON] не оформляв своїх спадкових прав на вищевказаний будинок, а [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (право на земельну частку (пай)) (а.с. 71). [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] (а.с. 8, 35). Згідно з ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив (ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої, окрім іншого майна, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Заповіт від імені [PERSON] виконавчим комітетом Соколищенської сільської ради не посвідчувався (а.с. 38). З копії матеріалів спадкової справи № 4/2020 до майна померлого [PERSON] встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, подала заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом до Старовижівської ДНК (а.с. 74), свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно спадкодавця (житловий будинок, що по [ADDRESS] , земельних ділянок) видані позивачу (а.с. 84-85), постановою державного нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього (а.с. 86), інших спадкоємців, які претендують на спадщину, немає. Діти померлого [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] згідно поданих заяв до суду, проти визнання права власності на спадкове майно за їхньою матір`ю [PERSON] не заперечували (а.с.9-23, 25-31, 90-92). Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права, та відповідно до вимог ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права. Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved