Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова група «ТАС» звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 14302,00 грн. та 1762 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.02.2018 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля INFINITI FX35, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 року винним в настанні вищезазначеної ДТП визнано саме водія автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер АХ 9431АО, [PERSON], внаслідок порушення ним п.п, 10.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач здійснив виплату відшкодування потерпілому у розмірі 14302.00 грн. У зв'язку з цим у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через оголошення на сайті Судової влади, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. На підставі ст. ст. 280, 281 ЦПК України, беручи до уваги клопотання позивача, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 14.02.2018 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля INFINITI FX35, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.03.2018 року винним в настанні вищезазначеної ДТП визнано саме водія автомобіля DAEWOO LANOS, державний номер [NUMBER], [PERSON], внаслідок порушення ним п.п, 10.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, та притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок вищезазначеної ДТП автомобілю INFINITI FX35, державний номер [NUMBER], було завдано механічних пошкоджень, його власнику заподіяно матеріальний збиток. Цивільно-правова відповідальність відповідача, [PERSON], на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» згідно з Полісом ОСЦПВВНТЗ №АК/9283392 від 29.05.2017 року. Відповідно до ремонтної калькуляції АТ «СГ «ТАС» № 02494 42 від 19.02.2018 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля INFINITI FX35, державний номер [NUMBER], склала 44016,20 грн.? На підставі заяви про страхове відшкодування від 01.03.2018 року та страхового акту №6464Р/42/2018 від 06.03.2018 року на користь потерпілої особи, [PERSON], було виплачено страхове відшкодування в розмірі 14302,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №64100 від 07.03.2018 року. Відповідно до пп. «г» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІУ (зі змінами) (далі - Закон) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засоби, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика в строки і за умов, визначених и підпункті 33.1.2 пункти 33.1 статті 33 цього Закони, тобто не пізніше трьох робочих днів з моменту настання ДТП. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взагалі не звертався до позивача з письмовим повідомленням про настання страхового випадку відповідно до порядку та умов, передбачених ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІУ. 19.03.2018 року позивач направив на адресу відповідача регресну вимогу про добровільне відшкодування заподіяної ним шкоди, яку не було вручено під час доставки засобами поштового звязку. Станом на день подання цього позову до суду відповідач не відшкодував завдану ним шкоду в добровільному порядку. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Вина відповідача, у спричинені матеріальних збитків доведена. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особи з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму «страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва. Згідно з п. 1.8 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, з метою виконання обов'язків, покладених Законом та іншими актами цивільного законодавства, страховик здійснив страхове відшкодування потерпілим особам, внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди з вини водія забезпеченого транспортного засобу, відповідальність якого була застрахована ПАТ «Страхової Групи «ТАС». Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що після виплати страхового відшкодування страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду з підставі, передбачених ст. 38 Закону. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Враховуючи, що відповідач визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.02.2018 року, суд визнає відповідача особою, відповідальною за завдані збитки, та, враховуючи виплату страховиком, позивачем у справі, суми страхового відшкодування, вважає за необхідне вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 14302,00 грн., задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved