Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь 3655,93 грн. матеріальної шкоди. З 01 січня 2011 року по 31 травня 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відділу культури та туризму Козівської РДА, складено акт №21-22/88 від 07 серпня 2014 року. Ревізією встановлено зайві нарахування заробітної плати [PERSON], працівниці відділу культури та туризму Козівської РДА по сумісництву керівнику народного аматорського ансамблю «Юність» Козівського районного будинку культури на 0,5 ставки. З 25 серпня 2011 року по 05 вересня 2011 року [PERSON] виїжджала за межі України в Болгарію. Їй виплачена заробітна плата в розмірі 220,57 грн. З 13 червня 2012 року по 25 червня 2012 року [PERSON] виїжджала за межі України в Болгарію. Їй виплачена заробітна плата в розмірі 357,93 грн. 06 лютого 2014 року та 29 квітня 2014 року [PERSON]Й, перебувала на курсах підвищення кваліфікації. Їй виплачена заробітна плата в розмірі 79,14 грн. Відповідач [PERSON] працювала за сумісництвом згідно графіку роботи Козівського районного будинку культури в години, що співпадають з графіком роботи за основним місцем роботи у відділі освіти Козівської РДА, що призвело до зайвого нарахування зарплати в сумі 2998,29 грн. за фактично не відпрацьований робочий час. Просить стягнути з відповідача [PERSON] кошти, в сумі 3655,93 грн. за завдану матеріальну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просить стягнути з відповідача [PERSON] на\~\~користь позивача - відділу культури та туризму Козівської районної державної адміністрації незаконно виплачену заробітну плату в сумі 3655 грн. 93 коп., оскільки саме така сума заробітної плати\~\~незаконно виплачена відповідачу. В судовому засіданні [PERSON] та її представник просять в позові відмовити з підстав зазначених у запереченні. В судовому засіданні свідок [PERSON], головний бухгалтер центральної бухгалтерії відділу культури та туризму Козівської РДА, пояснила, що в 2014 році Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відділу культури та туризму Козівської РДА, складено акт №21-22/88 від 07 серпня 2014 року, яким встановлено, що зайве нарахування заробітної плати здійснено з вини уповноваженого органу, притягнуто до адміністративної відповідальності директора Козівського РБК [PERSON]. В судовому засіданні спеціаліст, начальник Теребовлянської міжрайонної Держфінінспекції інспекції [PERSON] пояснив, що плановою ревізією фінансово-господарської діяльності відділу культури та туризму Козівської РДА виявлено випадки фінансових порушень, винесено постанови про притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб. Суд, заслухавши покази представника позивача, пояснення відповідача, представника відповідача, покази свідка, спеціаліста, дослідивши докази по справі, вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 10 листопада 1998 року по даний час відповідач [PERSON] працює у відділі культури та туризму Козівської РДА, по сумісництву на 0,5 ставки на посаді керівника народного аматорського ансамблю «Юність» Козівського районного будинку культури. З 01 січня 2011 року по 31 травня 2014 року Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності відділу культури та туризму Козівської РДА, складено акт №21-22/88 від 07 серпня 2014 року. Ревізією встановлено зайві випадки нарахування заробітної плати відповідачу [PERSON], працівниці відділу культури та туризму Козівської РДА по сумісництву керівнику народного аматорського ансамблю «Юність» Козівського районного будинку культури на 0,5 ставки. З 25 серпня 2011 року по 05 вересня 2011 року [PERSON] виїжджала за межі України в Болгарію. Їй виплачена заробітна плата в розмірі 220,57 грн. З 13 червня 2012 року по 25 червня 2012 року [PERSON] виїжджала за межі України в Болгарію. Їй виплачена заробітна плата в розмірі 357,93 грн. 06 лютого 2014 року та 29 квітня 2014 року [PERSON]Й, перебувала на курсах підвищення кваліфікації. Їй виплачена заробітна плата в розмірі 79,14 грн. Відповідач [PERSON] працювала за сумісництвом згідно графіку роботи Козівського районного будинку культури в години, що співпадають з графіком роботи за основним місцем роботи у відділі освіти Козівської РДА, що призвело до зайвого нарахування зарплати в сумі 2998,29 грн. за фактично не відпрацьований робочий час. Позивач в позові посилається на те, що відповідачем йому заподіяна матеріальна шкода на суму 3655 грн. 93 коп. Однак, в матеріалах справи та в поясненнях під час судового засідання представником позивача не здобуто доказів спричинення шкоди відповідачем. Відповідно до ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. В судовому засіданні встановлено, що дійсно, відповідачка [PERSON] неодноразово за вказаний період виїжджала за межі України, однак з невідомих причин працівники Козівського РБК проставляли їй виходи на роботу, за що вона отримала зарплату. ЇЇ вини в цьому суд не вбачає, оскільки заробітна плата була виплачена добровільно, за відсутності рахункової помилки. Згідно статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за не відроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації. Таким чином, нормами закону не передбачено повернення працівником підприємству зайво виплачених коштів, крім випадків, встановлених ст. 127 КЗпП України, ст. 1215 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що нема вини відповідача у нарахуванні та виплаті її заробітної плати, а тому її діянням шкода не заподіяна. Заробітна плата нарахована з вини уповноваженого органу, поверненню не підлягає.

Outcome: dismissed