Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивач - ПрАТ «СК «УСГ» звернувся до відповідача - [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 07.09.2013 р. приблизно о 18 год. 20 хв. на автошляху ПСО м. Києва, на території Бориспільського району Київської області в напрямку автошляху Київ - Харків відповідач, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], в порушення вимог п. 10.1 ПДР України перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, допустила виїзд на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, якого після зіткнення відштовхнуло на зад та він зіткнувся з автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER], якйи рухався позаду. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2015 року встановлена вина відповідача у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді, проте, провадження у справі було закрито з підстав закінчення строків накладення на відповідача адміністративного стягнення. Власником автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] 16.10.2012 року між ПрАТ «СК «УСГ» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2802-12-00504, предметом якого є страхування транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER]. Після дорожньо-транспортної пригоди до позивача звернулась [PERSON] із заявою про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. 18.10.2013 року позивачем на підставі Звіту №2609 від 25.09.2013 року та заяви про придбання залишків автомобіля третьою особою (в сумі 25 000 грн.) було складено страховий акт № ДККА-30738 та розрахунок до нього суми страхового відшкодування, що належить до виплати страхувальнику. На підставі вищезазначених документів позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 96 723,33 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 1260 від 22.10.2013 року. Цивільна відповідальність відповідача відносно автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2383875. Відповідно до умов даного Полісу ліміт за заподіяння шкоди майну становить 50 000 грн., розмір франшизи 0 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» було стягнуто 50 000,00 грн. страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги. Не відшкодованою позивачеві залишилась сума в розмірі 46 723,33 грн., яку він просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача, підтримавши позовні вимоги з вищенаведених підстав, просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача заперечували проти заявленого позову з підстав не можливості на даний час виплатити зазначену в позові шкоду через складне матеріальне становище відповідача, на підтвердження чого надали довідку про заробітну плату відповідача з місця її роботи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області встановлено, що 07.09.2013 р. приблизно о 18 год. 20 хв. на автодорозі ПСО м. Києва, на території Бориспільського району Київської обл. в напрямку автошляху Київ - Харків відповідач, керуючи автомобілем марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] в порушення вимог п. 10.1 ПДР України перед зміною напрямку руху не переконавшись, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, допустила виїзд на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем марки «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, якого після зіткнення відштовхнуло на зад та він зіткнувся з позаду рухающимся автомобілем марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER]. Вказаною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем - [PERSON] Правил дорожнього руху України. Провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку з закінченням строку накладання адміністративного стягнення (а.с. 15). Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, - відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до свідоцтва № САЕ 893006 про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] (а.с. 11). Згідно наявних у справі доказів, 16.10.2012 року між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2802-12-00504, предметом якого є страхування майнових інтересів пов'язаних, зокрема, із страхуванням наземного транспортного засобу, а саме: «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] (повне КАСКО) (а.с. 7-10). Відповідно до п. 5 Договору, вартість застрахованого транспортного засобу встановлено в розмірі 140 000,00 грн., а страхова сума на транспортний засіб в розмірі 140 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Після дорожньо-транспортної пригоди до позивача звернулась [PERSON] із заявою про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 30). Відповідно до Звіту № 2609 дослідження спеціаліста - авто товарознавця від 25.09.2013 року матеріальний збиток автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, без врахування величини втрати товарної вартості складає 122 423,33 грн. (а.с. 16-20) Відповідно до заяви про придбання залишків, [PERSON] придбав пошкоджений транспортний засіб «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] за 25 000,00 грн. (а.с.) 18.10.2013 року позивачем на підставі звіту №2609 від 25.09.2013 року та заяви про придбання залишків було складено страховий акт № ДККА-30738 та розрахунок до нього (а.с. 31, 32). На підставі вищезазначених документів та з урахуванням безумовної франшизи, позивачем розраховано розмір страхового відшкодування в розмірі 96 723,33 грн. (122 423,33 грн. - 25 000,00 грн. - 700, 00 грн.), що підтверджується видатковим касовим ордером № 1260 від 22.10.2013 року (а.с. 33). Як встановлено в судовому засіданні цивільна відповідальність відповідача відносно автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], було застраховано у ПрАТ «Київський страховий дім», за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2383875. Відповідно до умов даного Полісу розмір ліміту за заподіяння шкоди майну становить 50 000 грн., розмір франшизи 0 грн. Рішенням Господарського суду м. Києва від 13.05.2015 року з ПрАТ «Київський страховий дім» на користь ПАТ «СК «Українська страхова група» було стягнуто 50 000,00 грн. страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги. Вказане рішення сторонами не оскаржувалося і набрало законної сили (а.с. 4-6). Різниця складає : 96 723, 33 грн. - 50 000, 00 грн. = 46 723, 33 грн. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи те що позивач відшкодував власнику автомобіля «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 96 723, 33 грн., зі страховика відповідача - ПрАТ «Київський страховий дім» по даному страховому випадку на користь позивача стягнуто 50 000,00 грн., невідшкодованою позивачеві залишається різниця в сумі 46 723,33 грн., позовні вимоги про стягнення вказаної суми є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідачем при цьому не надано суду належних доказів, які б спростовували розмір заподіяної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved