Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Кам'янобрідського районного суду м. Луганська із вказаним позовом про звільнення з-під арешту автомобілю марки Citroen, модель С4, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. В обґрунтування заявлених вимог позивачем було зазначено, що 20.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN81АR09450055, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 184123,60грн. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № DN81АR09450055 від 20.12.2007 року. Відповідно до умов договору застави [PERSON] передав в заставу банку вищезазначений автомобіль. В подальшому, 21.02.2012р., державним виконавцем Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1547/10 від 06.12.2011р. на користь ЛФ АТ «Брокбізнесбанк» про стягнення заборгованості у сумі 36057,22 грн. накладено арешт на вищевказаний автомобіль, належний на праві власності [PERSON] 17.05.2012р. державним виконавцем Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ оголошено розшук вищевказаного автомобіля. Враховуючи, що право застави виникло у позивача до винесення постанови про арешт майна боржника та державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателем, ПАТ КБ «Приватбанк» просив звільнити з-під арешту, накладеного 21.02.2012 року державним виконавцем Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1547/10 від 06.12.2011 року на користь відповідача-1 про стягнення заборгованості у сумі 36057,22 грн., належний на праві власності відповідачу-2 автомобіль марки CITROEN, модель С4, 2007 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та заборонити органам державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «ПриватБанк» права розпорядження відносно легкового автомобілю марки CITROEN, модель С4, 2007 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Прокопенко К.С., що діє на підставі довіреності № 3481-О від 12.09.2013 року, уточнила позовні вимоги, просила суд звільнити з-під арешту, накладеного 21.02.2012 року державним виконавцем Кам'янобрідського відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-1547/10 від 06.12.2011 року на користь відповідача-1 про стягнення заборгованості у сумі 36057,22 грн., належний на праві власності відповідачу-2 автомобіль марки CITROEN, модель С4, 2007 року випуску, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого до нього позову повідомлявся відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України шляхом надіслання судових повідомлень за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Представник відповідача ЛФ АТ «Брокбізнесбанк» Трофіменко Т.М. уточнені позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що 21.02.2012року державним виконавцем Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ, неупереджено, своєчасно, з метою повного виконання рішення суду №2-1547/10 від 27.10.2010 Кам'янобрідського районного суду м. Луганська про стягнення з [PERSON] суму боргу всього - 36057,22грн. на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Луганської філії АТ «Брокбізнесбанк» та відповідно Закону України «Про виконавче провадження» було проведено дії щодо арешту майна боржника (CITROEN, 2007 року випуску, легковий, реєстраційний номер [NUMBER]), а саме винесено постанову про арешт майна боржника. Так як виконавчі дії проводяться державним виконавцем в межах Закону України «Про виконавче провадження», то визначення Луганського ГРВ АТ «Брокбізнесбанк» відповідачем є неправомірним. Крім того, вважає, що позивач неправомірно і незаконно звернувся до суду з позовною заявою про звільнення майна з-під арешту, так як дана обставина не є компетенцією Позивача, також неналежно засвідчена доказами, пред'явлена до неналежного відповідача, з порушенням правил підсудності, а тому підлягає закриттю, відповідно до вимог ст. 205 ЦПК України. Представник третьої особи Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ Кравченко М.Ю., що діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог та просила прийняти рішення на розсуд суду, пояснив, що даним відділом дійсно 21.02.2012р. виносилась постанова про арешт майна боржника [PERSON] в рамках виконавчого провадження. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали страви, виконавче провадження Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Порядок передачі майна у заставу та звернення стягнення на це майно визначений ст.ст. 572-597 ЦК України, Законом України «Про заставу», Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.06.1978р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (із змінами та доповненнями), за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами по справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт та майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Аналогічні роз'яснення містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України в від 26 грудня 2003 p. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», згідно якого вимоги про звільнення майна з-під арешту вирішуються шляхом пред'явлення відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави, якщо таку передачу було здійснено до укладення. Згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно ч. 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження (чинної на момент виникнення спірних правовідносин) про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, про арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DN81АR09450055, згідно якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 184123,60грн. на строк до 19.12.2014р. (а.с.5-10). Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором позивач та [PERSON] уклали договір застави рухомого майна № DN81АR09450055 від 20.12.2007 року, відповідно до умов якого [PERSON] передав в заставу банку автомобіль марки марки Citroen, модель С4, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.11-15). Звернути стягнення на заставлене рухоме майно для задоволення вимог заставодержателя ПАТ КБ «Приватбанк» у теперішній час не виявляється можливим, через накладення арешту на транспортний засіб державною виконавчою службою. Зокрема, постановою державного виконавця Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ від 21.02.2012 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1547, виданого 06.12.2011 року Кам'янобрідським районним судом м. Луганська про стягнення заборгованості в розмірі 36057,22 грн. на користь ЛФ АТ «Брокбізнесбанк», в рамках виконавчого провадження ВП №30436015 було накладено арешт на об'єкти рухомого майна: - автомобіль CITROEN, модель С4, колір сірий, № двигуна [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER]; - автомобіль MEN22.331, колір червоний, № двигуна [NUMBER], № кузова/шасі [NUMBER], державний номер [NUMBER], техпаспорт [NUMBER]; - автомобіль SAMRO ATC 22 ЛMECFL колір сірий, державний номер [NUMBER], техпаспорт [NUMBER], які належать на праві власності [PERSON] (а.с.16). Крім того, постановою державного виконавця Кам'янобрідського ВДВС Луганського МУЮ від 17.05.2012 року було оголошено розшук майна божника (а.с.16). Виходячи із наведеного, приймаючи до уваги, що 11.10.2012 року Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська винесено заочне рішення, яке набрало чинності 22.10.2012 року, яким звернуте стягнення на предмет застави, а саме: на спірний автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] (а.с.90-91), оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про звільнення з-під арешту автомобілю, який перебуває у заставі, оскільки кредитні зобов'язання [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк», забезпечені заставою, на сьогоднішній день не погашені. А відтак, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved