Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 18 лютого 2021 р. № 8689, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення заборгованості за кредитом у сумі 30 845,50 грн. В обґрунтування позову зазначив, що на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник не мав безспірної заборгованість перед стягувачем, а також самого факту укладання кредитного договору не існувало. Вказав, що нотаріус не додержався встановлених процедур, зокрема виконавчий напис вчинено без оригіналу кредитного договору та за відсутності належного бухгалтерського документу, що підтверджує суму боргу. 20.08.2021 р. від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього надійшла заява про врегулювання спору у добровільному порядку, згідно з яким у разі сплати позивачем коштів у розмірі 5 552,19 грн. на розрахункові рахунки ТОВ «Фінпром Маркет» у строк до 18:00 год. 11.09.2021 р., частина заборгованості у розмірі 25 293,31 грн. буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 0634501005 від 17.04.2018 та виконавчим написом № 8689 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. 20.09.2021 учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує. Відповідач будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Приватний нотаріус, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку. Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. З постанови головного державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження вбачається, що дане виконавче провадження відкрите на примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №8689 від 18.02.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінпром маркет» заборгованості в сумі 30 845,50 гривень. Стягувачем у виконавчому провадженні є ТзОВ «Фінпром маркет». Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Згідно зі ст.18ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За приписами ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат» визначає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.3.1, п.3.2 гл.16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік). Відповідно до п. 1 вказаного Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пункт 2 Переліку вказує, що для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, зазначений п. 2 (розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») Переліку було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В частині щодо доповнення Переліку розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року в справі №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року, була визнана незаконною та нечинною. У зв`язку із цим, вчинення 18.02.2021 року нотаріусом виконавчого напису на підставі вищевказаної норми Переліку, є неправомірним. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 05.07.2017 року в справі за №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач будь-яких претензій, заяв чи повідомлень про відступлення прав вимоги за кредитним договором на підтвердження законних правових підстав звертати стягнення за кредитом в користь ТОВ «Фінпром Маркет» , а також вимог про наявність заборгованості та погашення боргу від ТзОВ «Фінпром маркет» не отримував. Також позивач не був проінформований про існування заборгованості та її розмір, чим був позбавлений права оскаржити вимогу у судовому порядку або виставити письмове заперечення. Крім цього, судом встановлено, що стягувачем у даному виконавчому провадженні є ТзОВ «Фінпром маркет». Проте як вбачається зі змісту виконавчого напису, вказана сума є невиплаченими в строк грошовими коштами ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35017877, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №250121 ФК від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35465907, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Інфінанс», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 39083990, на підставі Договору факторингу №26032019 від 26.03.2019 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором №0634501005 від 17.04.2018 року, укладеного між ТОВ «Інфінанс» та Городецьким. Будь-який доказів того, що правонаступником всіх прав і обов`язків позикодавця є відповідач по даній справі, зокрема договору відступлення права вимоги за кредитними договорами, суду не надано та в матеріалах справи не міститься. При цьому, відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження правомірності нарахування заборгованості позивачу за кредитним договором. З огляду на викладене, зважаючи на те, що до суду не подано доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, відповідач позов визнав в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов переконання, що є всі підстави для задоволення позову. Крім цього, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. На думку суду, потреба у забезпеченні позову не відпала й не змінилися обставини, що зумовили його застосування за ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 06.07.2021 р., тому вжиті заходи забезпечення позову слід залишити в силі до виконання судового рішення. Судові витрати позивача становлять 1 362 грн., що складається з судових зборів за подання позовної заяви (908,00 грн.) та заяви про забезпечення позову (454,00 грн.). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 61 від 10.06.2021 року, копію меморіального ордеру від 10.06.2021, копію акта про прийняття-передачу наданих послуг від 30.06.2021 року. Однак, позивачем не надано опису наданої професійної правничої допомоги із зазначенням часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову позивачу в стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. За наведених обставин та міркувань, а також за правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved