Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , як за спадкоємицею після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька залишилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що право власності на вищевказаний цілий житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано. Ухвалою судді від 27.09.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з тих же підстав та просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести без його участі. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який за життя заповів все своє майно, позивачу [PERSON] . Вказані факти підтверджуються відповідним свідоцтвами та заповітом від 31.05.2016 (а.с. 8, 9, 11). Також судом встановлено, що згідно довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №15 від 29.01.2020, інформаційної довідки №213523882 від 23.06.2020, свідоцтва про право власності від 09.07.2009 та договору купівлі-продажу частини об`єкта незавершеного будівництва від 05.03.2019, [PERSON] за життя належали Ѕ частина об`єкта незавершеного будівництва та Ѕ частина будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13-20). У відповідності до довідки виконкому Радомишльської міської ради №351/01-37 від 23.07.2019 вулицю Пархоменка в місті Радомишль перейменована на вулицю Отамана Орлика (а.с. 16). Згідно постанови приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області №02-31/175 від 23.06.2020, з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька звернулась позивач [PERSON] та з заявою про відмову від прийняття спадщини дружина померлого - [PERSON] . Цією ж постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цілий спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, у зв`язку із тим, що право власності на цей цілий житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєстровано (а.с. 25-26). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, на підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов [PERSON] необхідно задовольнити частково та визнати за нею в порядку спадкування право власності на Ѕ частину спірного будинку, яка за життя належала померлому [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 09.07.2009, оскільки позивач не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на цю частину спірного будинку. В решті позовних вимог [PERSON] суд вважає необхідно відмовити з наступних підстав. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однак, позивач не надала суду належних доказів на підтвердження того факту, що її померлому батьку за життя на праві власності належав весь будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Крім того, частиною другою статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації. Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі - Порядок). За положеннями пункту 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Пунктом 12 цього ж Порядку визначено, що експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється. Отже, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на іншу Ѕ частину спірного будинку, яка, згідно досліджених під час судового розгляду матеріалів справи, є об`єктом незавершеного будівництва, оскільки визнання права власності на будинок, який є об`єктом незавершеного будівництва та не прийнятий в експлуатацію, в судовому порядку нормами цивільного законодавства чи іншими нормативними актами не передбачено. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15 та постанові Великої Палати Верховного суду від 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц.

Outcome: partial