Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08 серпня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVN0AK00011058, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 8 212,10 доларів США на термін до 07 серпня 2012 року та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Вказує на те, що відповідач порушив умови кредитного договору і станом на 23 вересня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 1 781,35 доларів США, що еквівалентно 46 172,59 гривень, яка складається із наступного: 518,81 доларів США - заборгованість за кредитом, 233,82 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та 1028,72 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором. Крім того, посилається на те, що для забезпечення виконання зобовязання за вказаним договором між ним та відповідачем [PERSON] 08 серпня 2007 року було укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором № CVN0АК00011058 від 08 серпня 2007 року. А тому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку на його користь вказану суму заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, відповідно до якої він позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини викладені в позовній заяві, просить суд позов задовольнити та розглянути справу у відсутності представника позивача. Вiдповiдачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляли і не просили суд відкласти розгляд справи. За таких обставин, за згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки грошове зобов'язання виконано боржником не було, то мало місце порушення вимог ст. 1054 ЦК України, за якою позичальник зобов'язаний повернути банку суму кредиту в строки й у порядку, встановленому договором. Стаття 612 ЦК України вказує, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 08 серпня 2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CVN0АК00011058, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 8 212,10 доларів США на термін до 07 серпня 2012 року та сплати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № CVN0АК00011058 від 08 серпня 2007 року станом на 23 вересня 2016 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 1 781,35 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 518,81 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 233,82 доларів США та пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором - 1028,72 доларів США. Вказані розміри заборгованості виникли на підставі умов, передбачених кредитним договором та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до абз. 2 п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Встановлено, що договір поруки містить строку дії поруки, зокрема, визначено конкретну дату, повернення кредиту до 07 серпня 2012 року. Такий же правовий висновок висловлений у Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року при розгляді справи №6-3 цс.13. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що договір поруки є припиненим, тому в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача [PERSON] слід відмовити, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача [PERSON] У відповідності до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На пiдставi викладеного, ст.ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 612, 1050, ЦК України,

Outcome: partial