Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14\~329,48 гривень. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.03.2013 між сторонами було укладено кредитний договір № Б/н, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на загальну суму 8000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов'язання згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого станом на 06.12.2016 утворилась заборгованість в розмірі 14\~329,48 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляду справи у його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнала частково в частині тіла кредиту та нарахованих відсотків. В частині позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу просила відмовити застосувавши наслідки спливу строку позовної давності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини: 01.03.2013 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Б/н (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на суму 8000,00 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Згідно умов кредитного договору Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, виконати інші зобов'язання згідно умов договору. Відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 7994,86 гривень 86 коп., що складається з: 4760,02 гривень заборгованість за кредитом; 3234,84 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За вимогами ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ч.2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Досліджений розрахунок заборгованості наданий позивачем до позовної заяви станом на 06.12.2016 містить посилання на загальну нараховану пеню в розмірі 5176,07 грн. та заборгованість по штрафам в розмірі 1158,55 грн. При цьому наданий розрахунок не містить періоду нарахування пені та термінів нарахування штрафів. Розрахунок не містить формули розрахунку, яка застосовується для обчислення пені та штрафу, початкових даних суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання та відсотків від суми, що є обовязковим в силу застосування ст.549 ЦК України. За визначенням ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. При цьому відомості про обставини за письмовими доказами повинні бути конкретизованими та зрозумілими для сприйняття. Наданий до суду розрахунок містить відомості, які не відповідають підсумковим сумам зазначеним в розрахунку. Так відомості поточного розрахунку в графах: «Загальне сальдо за нарахованою пенею за прострочене зобовязання» містить відомості станом на 06.12.2016 170,40 грн. «Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.» містить відомості станом на 06.12.2016 100,00 грн. При цьому підсумкова сума нарахованої пені визначена 5176,07 грн. Розрахунок заборгованості станом на 06.12.2016 у відомостях поточного розрахунку не містить графи визначення розмір штрафу, однак в підсумкова сума штрафу визначена в розмірі 1158,58 грн. Суд наголошує на тому, що дотримуючись принципів змагальності (ст.10 ЦПК України) та диспозитивності (ст.11 ЦПК України), забезпечуючи неупередженість, суд не зобовязаний за власною ініціативою витребувати докази у сторін цивільної справи. Суд приходить до висновку, що наданий розрахунок заборгованості станом на 06.12.2016 є необґрунтованим та таким, що не доводить розміру пені та штрафів, визначених в позовних вимогах. Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частина 4 ст. 60 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В порядку ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Суд приходить до висновку, що наданий розрахунок заборгованості станом на 06.12.2016 є необґрунтованим та таким, що не доводить розміру пені та штрафів, визначених в позовних вимогах, оскільки містить фактично підсумкові суми пені та штрафів, без обґрунтування їх розміру шляхом проведення відповідного розрахунку. За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, та відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial