Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», представник позивача [PERSON], звернувся до КупFянського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.09.2016 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5086,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, позичальник зобовFязався погашати заборгованість за кредитом, за відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідачка підтвердила свою згоду на те. Що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та Правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним кредитним договором станом на 03.02.2019 року склала 11963,14 грн., а саме: заборгованість за кредитом F 4694,25 грн., проценти за користування кредитом F 2492,65 грн., пеня та комісія F 3905,48 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди F 870,76 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 1921,00 грн., сплачені ним при поданні позову до суду. Ухвалою від 04.03.2019 р. провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не зFявився, надавши суду письмову заяву згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги які просить суд задовольнити, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення по справі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, у судове засідання не зFявилася, про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі чи перенесення розгляду справи не подавала. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатком, судові повістки-повідомлення про виклик на судові засідання вручені, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомленнями (а.с.49,53). Згідно ч. 3 ст. 130 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сімFї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання. Згідно положень ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовFязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобовFязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зFявилися в судове засідання без поважних причин. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. Отже, відповідач не зFявився з невідомих суду причин, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зFявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності судом було встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Так, згідно заяви від 05.01.2012 року [PERSON] виявила бажання оформити на своє імFя кредитну карту в «ПриватБанку». Відповідно до вищезазначеної заяви вона була ознайомлена та згодна із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою, Тарифами банку та ПамFяткою клієнта банку. Зазначила, що отримала їх та ознайомилася з їх змістом під розпис. Також виразила свою згоду, що зазначена вище заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами складають договір про надання банківських послуг (а.с.5). Відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 26.09.2016 року [PERSON] отримала від ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у розмірі 5086,93 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та виразила згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами, складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Генеральна угода укладена між сторонами по справі з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовFязань по кредитному договору від 05.01.2012 року, а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до п. 1.1.3.2.11 Умов та правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта внаслідок невиконання зобовFязань перед банком. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір. Умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином знайшло своє підтвердження, що між учасниками справи склалися цивільно-правові відносини, які регулюються ст. ст. 1054, 1048 ЦК України, а саме те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобов'язання, щодо повернення чергової частини суми кредиту, належним чином не виконав, у результаті чого заборгованість за даним договором кредиту станом на 03.02.2019 року склала 11963,14 грн., а саме: заборгованість за кредитом F 4694,25 грн., проценти за користування кредитом F 2492,65 грн., пеня та комісія F 3905,48 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди F 870,76 грн. (а.с.4). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовFязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог F відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний звFязок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, приходить до висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості відповідно до наданого позивачем розрахунку, оскільки не виконання відповідачем взятих на себе зобовFязань порушує права, свободи та інтереси позивача, тим самим задовольнивши позовні вимоги. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1762,00 грн. стягується з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved