Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Комерційний Банк «ПриватБанк» 18.05.2015 року звернувся до суду з позовом, який 07.10.2015 року уточнив до [PERSON], Відділу ДВС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області про звільнення майна з -під арешту та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 20.05.2008 року [PERSON] 20.05.2008 року отримав кредит у розмірі 40000.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2011. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 20.05.2008 р. уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави Відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль RENAULT, модель: PREMIYM, рік випуску: 1997, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF622GVA0C0007683, реєстраційний номер: ВН1292ВХ та автомобіль SCHMITZ, модель: SPR 24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: WSMSPR24000058493, реєстраційний номер: ВН6974ХТ. Проте, 01.10.2008 року Відділом ДВС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області було накладено арешт на вищезазначений автомобіль. У свою чергу, Арцизським районним судом Одеської області 03.11.2011 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на вищезазначений автомобіль у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, арешт ВДВС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області унеможливлює виконання рішення Арцизського районного суду Одеської області від 03.11.2011 року. В судове засідання 17.02.2016 року представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 10.11.2015р.) не з'явився, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що проти винесення рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник ВДВС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву 16.02.2016 року про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № 252A від 20.05.2008 року [PERSON] 20.05.2008 року отримав кредит у розмірі 40000.00 [Долар США] зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2011. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і [PERSON] 20.05.2008 р. уклали договір застави рухомого майна (надалі договір застави). Згідно з договором застави Відповідач [PERSON] надав в заставу автомобіль RENAULT, модель: PREMIYM, рік випуску: 1997, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF622GVA0C0007683, реєстраційний номер: ВН1292ВХ та автомобіль SCHMITZ, модель: SPR 24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: WSMSPR24000058493, реєстраційний номер: ВН6974ХТ, що належить на праві власності [PERSON] (68100, Одеська обл., м. Татарбунари, вул. 23 Серпня, буд. 17, ІПН: [NUMBER]). 01.10.2008 року Відділом ДВС Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області було накладено арешт на автомобіль RENAULT, модель: PREMIYM, рік випуску: 1997, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF622GVA0C0007683, реєстраційний номер: ВН1292ВХ та автомобіль SCHMITZ, модель: SPR 24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: WSMSPR24000058493, реєстраційний номер: ВН6974ХТ, що належить на праві власності [PERSON]. Згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» вказаний автомобіль з напівпричепом знаходяться на зберіганні у позивачі за адресою м. Одеса, вул. Розкидайлівська 69/71 (а.с.12). Згідно акту від 29.01.2010 року [PERSON] передав вказаний автомобіль працівникам ПАТ КБ «ПриватБанк» для подальшої реалізації. Згідно інформаційний довідки з УДАЇ, вбачається, що автомобіль RENAULT, модель: PREMIYM, рік випуску: 1997, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF622GVA0C0007683, реєстраційний номер: ВН1292ВХ та автомобіль SCHMITZ, модель: SPR 24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: WSMSPR24000058493, реєстраційний номер: ВН6974ХТ, що належить на праві власності [PERSON], знаходиться під арештом як залогове. Постановою ДВС Татарбунарського РУЮ від 01.10.2008 року накладено арешт на вказане майно. Однак, вищезазначений автомобіль підлягає звільненню з-під арешту з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку, по-перше: право застави у ПАТ КБ ПриватБанк виникло 20.05.2008 року, а постанова про накладення арешту була винесена у жовтні 2008 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON]. Крім того, Арцизським районним судом Одеської області 03.11.2011 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на автомобіль марки: RENAULT, модель: PREMIYM, рік випуску: 1997, тип ТЗ: вантажний сідловий тягач - Е, № кузова/шасі: VF622GVA0C0007683, реєстраційний номер: ВН1292ВХ та автомобіль SCHMITZ, модель: SPR 24, рік випуску: 1992, тип ТЗ: напівпричіп бортовий, № кузова/шасі: WSMSPR24000058493, реєстраційний номер: ВН6974ХТ, що належить на праві власності [PERSON], яким позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу задоволені. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями та перешкоджає своїми діями виконати рішення Арцизського районного суду Одеської області. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення зпід арешту. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ст. 1 ЗУ «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення в вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до приписів ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу» та ч. 1,2 ст. 589 ЦК України визначено, що в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок прежмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що виначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушеним зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно зпід арешту. Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60 грн На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved