Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що має з відповідачем спільну дитину, яка проживає з нею. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.08.2008 по справі № 2-2135/08, з відповідача стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23.04.2008. Позивач зазначає, що відповідач за даним рішенням ніякої матеріальної допомоги на дитину не надає, участі у її вихованні не приймає. Розмір аліментів, який на даний час відповідач повинен сплачувати не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів. Тому просить змінити розмір аліментів. Ухвалою суду від 09.01.2020 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу запропоновано надати відзив. Копія позовної заяви з додатками та ухвала про відкриття провадження у справі відповідачу направлялися 09.01.2019, однак відповідач не з`явився на поштове відділення для отримання документів. Також відповідач відзиву в установлений законом строк не подав і не повідомив про причини неподання. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка проживає з позивачкою. 22.08.2008 Ковпаківським районним судом м. Суми ухвалено рішення у справі № 2-2135/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням суду позов задоволено та стягнуто з [PERSON] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. з 23.04.2008 до повноліття дитини. Встановлені обставини підтверджуються зазначеним рішенням суду та свідоцтвом про народження дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Поряд з цим всупереч положенням ст.ст. 12, 81, 84, 177 ЦПК України позивачка не надала належних, переконливих і допустимих доказів на підтвердження підстав для зміни розміру аліментів. Позивачкою не наданий розрахунок розміру аліментів, який нараховується державним виконавцем згідно ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Також не надано належних доказів того, що після ухвалення попереднього рішення відбулися такі зміни які впливають на зміну розміру аліментів, а саме змінився матеріальний або сімейний стан, погіршився або поліпшився стан здоров`я позивачки, відповідача чи дитини. Ураховуючи зазначене суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed