Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], та [PERSON], який зареєстрований 03.03.1995 року Відділом реєстрації актів громадського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 359, залити їй прізвище [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває в зареєстрованому шлюбі. Шлюб був зареєстрований віддділом реєстрації актів громадського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 359 від 03.03.1995 року. Від пордружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим . Чоловіе не піклувався про створення нормальних сімейних стосунках, не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї. Ставлення [PERSON] до сім'ї істотно ускладнялось зловживання ним алкогольними напоями. У нетверезому стані відповідач провокував конфлікти, ображав, принижував та бив її. Ставлення відповідача до сім'ї привели до розладу і фактично припинення шлюбних відносин. Коли сину виповнилося один рік, відповідач пішов із сім'ї, залишив її саму з дитиною. З того часу відповідач не спілкується ні з дитиною, ані з сином. Протягом п'ятнадцяти років врна та відповідач проживають окремо, за різними адресами, спвльним побутом не пов'язані, хатнє господарство ведуть роздільно, взаємних турбот один проти одного не здійснювалося. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Він не знає свого батька. Відповідач не спвлкується із сином, не телефонує йому, не зустрічається з ним. Майнового спору між нею та відповідачем не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. У заяві про розгляд справи за відсутності сторони, надісланої Почаївським психоневрологічним будинком - інтернатом до суду (вихідний № 237 від 06.10.2015 р.) вони інформували, що відповідач по справі [PERSON], 1971 року народження, із 06.06.2002 року постійно проживає у Почаївському психоневрологічному будинку-інтернату як інвалід 2 групи загального захворювання. Відповідно до Типового Положення про психоневрологічний інтернат, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 29.12.2001 р. № 549, психоневрологічний інтернат є стаціонарною соціально-медичною установою, призначеною для постійного проживання громадян з психоневрологічними захворюваннями, які потребують стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування. Внаслідок важкого психічного захворювання приймати участь у судових засіданнях [PERSON] не може. Визнаний судом недієздатним відповідач не був. Із матеріалами справи [PERSON] ознайомлений, не висуває заперечень проти вимог позивача [PERSON] Просять розглянути справу без участі відповідача та повідомити про результати розгляду. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований 03 березня 1995 року реєстрація актів громадського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 359, у зв'язку з чим видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами припинені з 2000 року. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відносно якого вони позбавлені батьківських прав. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сім'я розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сім'ї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу відповідач залишається на прізвищі [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved