Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся 12.07.2017 р. до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 33813 грн. 95 коп. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 25.09.2013 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився з тим, що заява на видачу кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/раges/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регулює правовідносини з укладення договору приєднання. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/раges/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5. Правил користування платіжною карткою. Банк виконав свої зобов'язання за договором та угодою в повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, та інших витрат. Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку в односторонньому порядку змінити Тарифи та інші невід'ємні частини Договору, а тому розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку. Позичальник зобов'язаний відповідно до вимог п. 2.1.1.5.5., 2.1.1.5.6. цих Умов погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороди Банку Відповідно п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, він зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач свої зобов'язання не виконав, не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 28.02.2017 р. склала суму 33813 грн. 95 коп., у тому числі: за кредитом - 1964 грн. 62 коп., процентами - 26171 грн. 90 коп., пенею та комісією - 3591 грн. 05 коп., а також штрафи: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 1586 грн. 38 коп.. Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідача витрати від сплати судового збору. Представник позивача на підставі довіреності, Сафір Ф.О., подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явилась, судові документи і повістки - повідомлення, надіслані за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернуті за закінченням встановленого строку зберігання, тому в розумінні ст.74 ЦПК України вона вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини з обґрунтуванням застосування відповідних правових норм. Відповідно до ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних трудових відносин. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 25.09.2013 р. за кредитним договором б/н позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік (360 днів) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Сторони домовились, що договір складає заява клієнта на видачу кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/раges/70/, тобто, у розумінні ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (а.с. 4-5). Будь-яких відомостей щодо закінчення терміну дії картки чи припинення строку дії кредитного договору суду надано не було, таких не встановлено під час судового розгляду, а тому суд виходить з правовідносин сторін, які продовжують існувати під час дії кредитного договору. Відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконував, останній платіж було здійснено 05.03.2014 р. Станом на 28.02.2017 р. заборгованість відповідача за кредитним договором згідно розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» склала суму 33813 грн. 95 коп., у тому числі: за кредитом - 1964 грн. 62 коп., за процентами - 26171 грн. 90 коп., за пенею та комісією - 3591 грн.05 коп., а також штрафи: фіксована частина - 500 грн., процентна складова - 1586 грн. 38 коп. (а.с. 3). При стягненні заборгованості за кредитним договором суд керується положенням ст.ст. 634, 1054, 1055 ЦК України та виходить з того, що процентна ставка за кредитом, як плата за користування коштами (ст. 1056-1 ЦК України) може бути фіксованою або змінюваною, її тип визначається кредитним договором. Положенням Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та Тарифами банку, викладеними на банківському сайті: http://ргіvatbank.ua/terms/раges/70/, (в редакції станом на час розгляду справи 12.09.2017 р.) також передбачено змінюваний тип процентної ставки за кредитом, а саме в розділі «2.1.1 Кредитні картки» міститься «Порядок нарахування і сплати відсотків та комісії. Порядок погашення боргових зобов'язань за Кредитом» (п. 2.1.1.12). Зокрема, п. 2.1.1.12.2 цього Порядку передбачено, що за користування Кредитом протягом Пільгового періоду Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов'язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Сплату відсотків за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання). В разі якщо, в дату нарахування відсотків згідно цих Умов, Клієнт використав всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру Кредиту на розмір боргових зобов'язань за Кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно ст.212 ЦК України, в разі, якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів - починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою. У разі виникнення прострочених зобов'язань за Кредитом, Клієнт сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2.1). При цьому, пунктом 2.1.1.12.2.2. Умов та правил надання банківських послуг передбачено у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. При цьому відсотки за користування Кредитом Клієнт не сплачує. Виходячи з положень укладеного між сторонами 25.09.2013 р. кредитного договору (Заява на видачу кредиту разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, та Тарифами банку) відсотки за користування Кредитом відповідач не сплачує у разі виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів. Судом встановлено та підтверджено наданим розрахунком, що останній платіж відповідачем було здійснено 05.03.2014 р., і, враховуючи положення укладеного між сторонами кредитного договору в сукупності з правовими наслідками, визначеними ст. 212 ЦК України, починаючи з 06.06.2014 р. вся загальна заборгованість за Кредитом вважається простроченою, у зв'язку з чим відповідач сплачує Банку відсотки в подвійному розмірі до 06.09.2014 р. включно. При цьому, починаючи з 07.09.2014 р., тобто після виникнення прострочених зобов'язань із терміном прострочки понад 90 днів, відповідач відсотки за користування кредитом не сплачує, лише пеню. За цих підстав, враховуючи положення Цивільного кодексу України та умови кредитного договору (Порядок нарахування і сплати відсотків та комісії. Порядок погашення боргових зобов'язань за Кредитом), тобто визначення сторонами у цьому ж договорі змінюваної процентної ставки, настання якої передбачено певними обставинами (ст. 212 ЦК України), а також наявність обов'язку Банку щодо дотримання порядку нарахування і сплати відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом частково, тобто нарахованих за період користування до 06.09.2014 р. включно в сумі 852 грн. 37 коп. згідно наданого позивачем розрахунку. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією у загальній сумі 3591 грн.05 коп., суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), з урахуванням яких настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема… сплата неустойки При цьому, визначене в ст. 549 цього Кодексу поняття неустойки включає лише штраф та пеню, що є грошовою сумою або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). В правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 16.11.2016 року №6-174цс16, зазначив, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Виходячи саме з цих положень чинного законодавства, суд не вбачає підстав щодо стягнення визначеного у розрахунку спільно нарахованого розміру пені та комісії, які за своєю правовою природою є різними видами плати за користування кредитними коштами, зокрема: пеня - вид неустойки у разі порушення боржником зобов'язання, а комісія - супутня послуга за обслуговування кредиту, тому в цій частині відмовляє. Щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина - у сумі 500 грн., процентна складова у сумі 1586 грн. 38 коп., суд дійшов наступних висновків. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Проте, статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України враховується судом. Відповідно до вимог ст.ст. 57, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також на підставі письмових доказів, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до п.2.1.1.7.6.Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» передбачено штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов'язань, а саме 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій (а.с.5). Проте, у позовній заяві позивач, посилаючись на аналогічний п.2.1.1.7.6 цих «Умов та правил надання банківських послуг» помилково зазначив, що при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобовзань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовзаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. (а.с.1) З урахуванням викладеного суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача неустойки - штрафу відповідно до положень ст. 549 ЦК України та умов кредитного договору (витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна») у розмірі фіксованої частини - 500 грн. та процентної складової (5%) в сумі 140 грн. 85 коп. від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів (1964,62 + 852,37/100*5), а тому в цій частині задовольняє частково. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б\\н від 25.09.2013 р. доведені та підлягають задоволенню в частині стягнення суми кредиту - 1964 грн. 62 коп., процентів за користування кредитом до 06.09.2014 р. включно - 852 грн. 37 коп., штрафу - 500 грн. (фіксована частина), штрафу - 140 грн. 85 коп. (процентна складова), і у задоволенні решти позовних вимог відмовляє. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.. На підставі наведеного, ст. 61 Конституції України, постанови Верховного Суду України №6-2003цс15 від 21.10.2015 р., №6-174цс16 від 16.11.2016 р., ст. ст. 11, 15, 16, 212, 509, 525-526, 530, 549, 599, 610, 611, 615, 629-631, 634, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial