Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» з урахуванням уточнення позовних вимог(а.с. 3-6,т.1; а.с.12-15,т.2; а.с.123-125, т. 2; а.с.222 -223, т.2; а.с.2-3, т.3; а.с.37, т.3) просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VIKWGА0000000736 від 15.07.2008 року, що виникла за період з 16.12.2010 року по 21.03.2013 року в розмірі 6872,8 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 21,53 станом на 24.06.2015 року становить 147971,38 грн.(сто сорок сім тисяч девятсот сімдесят одну грн. 38 коп.), що складається із заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5088,87 доларів США, заборгованості з комісії(щорічної винагороди за резервування ресурсів) в розмірі 1456.65 доларів США, штрафу в розмірі 327,28 доларів США. Позивач посилається на те, що відповідно до кредитного договору № VIKWGА0000000736 від 15.07.2008 року [PERSON] отримав кредит в сумі 36444,19 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15.07.2013 року. Згідно умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача. 29.12.2010 року рішенням Козятинського міськрайсуду по справі №2-1406/10 з відповідача стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 16.12.2010 заборгованість за кредитним договором № VIKWGА0000000736 від 15.07.2008 року в сумі 39100, 38 доларів США. що за курсом НБУ станом на 16.12.2010 року становить 311239,06 грн. За період з 16.12.2010 року по 21.03.2013 року відповідачу нараховано: проценти за користування кредитом в розмірі 5088,87 доларів США, комісію (щорічну винагороду за резервування ресурсів) в розмірі 1456.65 доларів США, штраф в розмірі 327,28 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що відповідач [PERSON] відповідно до кредитного договору 15.07.2008 року отримав у Козятинському відділенні Вінницької філії «Приватбанк» іпотечний кредит в сумі 36444,19 доларів США на поліпшення житлових умов, У порушення умов договору відповідач зобовязання належним чином не виконав. 29.12.2010 року рішенням Козятинського міськрайсуду з відповідача стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 16.12.2010 заборгованість за кредитним договором в сумі 39100, 38 доларів США. Ухвалою апеляційного суду Вінницької обл. від 04.04.2013 року відповідачу було встановлено щомісячну сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 5000 грн. Зазначене рішення апеляційного суду відповідачем виконується, однак борг по кредитному договору ще не сплачено, боржник продовжує користуватися грошима банку. Ті кошти, які сплачувались відповідачем після постановлення рішення Козятинським міськрайсудом, і ті кошти, які сплачуються згідно з ухвалою апеляційного суду Вінницької обл. від 04.04.2013 року, зараховуються в погашення боргу згідно з рішенням суду від 29.12.2010 року. За період з 16.12.2010 року по 21.03.2013 року відповідачу нараховано: проценти за користування кредитом в розмірі 5088,87 доларів США, комісію (щорічну винагороду за резервування ресурсів) в розмірі 1456.65 доларів США, штраф в розмірі 327,28 доларів США. Зазначені нарахування повністю відповідають умовам кредитного договору. Клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності не визнає, так як відповідно до п.5.5 кредитного договору сторони домовились, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, штрафів за даним договором становить 5 років, тобто строк позовної давності позивачем пропущений не був. Просить відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, позовні вимоги банку задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що згідно з висновком аудитора від 31.03.2015 року банком було завищено вартість кредиту, зазначена банком станом на 16.12.2010 року ціна позову 39100,38 доларів США є завищеною та включає в себе завищену суму боргу по тілу кредиту, по пені та штрафах. Крім того, він просить застосувати наслідки спливу трирічного строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до кредитного договору № VIKWGА [NUMBER] від 15.07.2008 року отримав у Козятинському відділенні Вінницької філії «Приватбанк» іпотечний кредит в сумі 36444,19 доларів США на поліпшення житлових умов, з них 35000 доларів США на поліпшення житлових умов шляхом видвчі готівки через касу, 1050 доларів США на сплату винагороди по наданню фінансового інструменту у момент надання кредиту, 210,41 долар США для сплати страхового платежу страхування майна на перших рік дії кредиту, 183,78 доларів США для оплати особистого страхування на перших рік дії кредиту (всього36444,19 доларів США), 1970,95 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного договору, з виплатою 1,25 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом(15 % річних), з кінцевим терміном повернення 15.07.2013 року(а.с.19-24, т. 1). Згідно з графіком погашення кредиту(додаток №2 до кредитного договору) щомісячна плата в погашення кредиту становила 952.31 долар США(а.с.25, т.1). Згідно з ордером-розпорядженням про видачу кредиту від 15.07.2008 року та заявою на видачу готівки від 15 липня 2008 року відповідач [PERSON] отримав на руки у Козятинському відділенні Вінницької філії «Приватбанк» іпотечний кредит в сумі 35000 доларів США.(а.с.26, т.1). Згідно рішення Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 29.12.2010 року по справі №2-1406/10, яке набрало чинності 15.02.2011 року, з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стягнуто солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № VIKWGА0000000736 від 15.07.2008 року в сумі 39100, 38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.12.2010 року становить 311239,06 грн.(а.с.77-78, т.1). Ухвалою апеляційного суду Вінницької обл. від 15.02.2011 року зазначене рішення було залишено без змін(а.с.798-80,т.1). Ухвалою апеляційного суду Вінницької обл. від 04.04.2013 року була задоволена заява [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розстрочку виконання судового рішення, згідно з якою було розстрочено виконання рішення Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 29.12.2010 року та встановлено боржникам солідарну щомісячну сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 5000 грн. до повного погашення коштів за умовами договору.(а.с.81-85, т.1). Судом також встановлено, що рішенням Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 29.12.2010 року по справі №2-1406/10 з відповідачів була стягнута вся сума основного боргу(тіла кредиту) по кредитному договору, тобто сума основного боргу станом на 15.07.2013 року дату повного розрахунку по договору. Зазначене рішення суду про стягнення боргу на користь банку відповідачем [PERSON] повністю не виконано. В судовому засіданні 19.08.2015 року відповідач [PERSON] пояснив суду, що ним сплочено приблизно ? частина тієї суми, яку він повинген сплатити згідно рішення суду від 29.12.2010 року. Таким чином, суд вважає доведеним твердження представника позивача про те, що відповідач [PERSON] продовжує користуватися кредитними коштами банку. Згідно п.8.1 кредитного договору № VIKWGА [NUMBER] від 15.07.2008 року встановлена виплата відсотків у розмірі 1,25 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом(15 % річних), з кінцевим терміном повернення 15.07.2013 року. Відповідно до п.п.2.2.3 та 8.1 кредитного договору позичальник зобовязується сплатити банку комісію(щорічну винагороду за резервування ресурсів) у розмірі 4,08% від суми зарезервованих ресурсів. Відповідно до п.п.5.3 кредитного договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову (а.с.19-23, т.1, а.с.158-166, т.2). Згідно з розрахунком заборгованості від 10.08.2015 року та позовною заявою сума боргу [PERSON] станом на 21.03.2013 року становить: -заборгованість по процентам за користування кредитом - 5088,87 доларів США; - заборгованість з комісії(щорічної винагороди за резервування ресурсів) - 1456.65 доларів США; - штраф(процентна складова) в розмірі 327,28 доларів США(а.с.2-6, т.3). Таким чином, зазначена позивачем сума боргу [PERSON] станом на 21.03.2013 року в розмірі 6872,8 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 21,53 станом на 24.06.2015 року становить 147971,38 грн., повністю відповідає умовам кредитного договору. Представником відповідача [PERSON] адвокатом [PERSON] було надано суду висновок аудитора від 31.03.2015 року, згідно з яким банком було завищено вартість кредиту на суму 843.05 долара США, зазначена банком станом на 16.12.2010 року ціна позову 39100,38 доларів США є завищеною та включає в себе завищену суму боргу по тілу кредиту, по пені та штрафах. Аудитор [PERSON] також дійшла висновку, що загальна сума зобовязань [PERSON] перед банком станом на 01.01.2011 року становила 311239,06 грн.(була розстрочена місячними погашеннями по 5000 грн.) та 4714.33 долара США (підлягала виконанню за умовами кредитного договору). Аудитор посилається також на те, що банк не прийняв до уваги ухвалу апеляційного суду від 04.04.2013 року про розстрочку виплати боргу та продовжував нараховувати відсотки та пеню на повну суму боргу, внаслідок чого створилася переплата станом на квітень 2012 року в сумі 2150,71 доларів США. Аудитор дійшла висновку, що станом на 31.03.2015 року сума боргу [PERSON] перед банком становить 140820.77 грн.(а.с.136-152, т.2). Суд критично ставиться до зазначеного висновку аудитора. виходячи з наступного. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Відповідно до ст. 66 ЦПК України висновок експерта докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обгрунтовані відповіді на питання, задані судом. Наданий суду висновок аудитора не відповідає вимогам до доказів. які зазначені в ст.ст. 57 та 66 ЦПК України. Крім того, зазначений висновок суперечить рішенню Козятинського міськрайсуду від 29.12.2010 року по справі №2-1406/10 та містить спробу ревізувати рішення суду, яке набрало чинності. Посилання аудитора на те, що банк не прийняв до уваги ухвалу апеляційного суду від 04.04.2013 року про розстрочку виплати боргу та продовжував нараховувати відсотки та пеню на повну суму боргу, внаслідок чого створилася переплата станом на квітень 2012 року в сумі 2150,71 доларів США, суперечить фактичним обставинам справи. Так, до винесення апеляційним судом 04.04.2013 року рішення про розстрочку виплати боргу відносини між банком і боржником по щомісячній сплаті боргу регулювались лише кредитним договором та графіком погашення кредиту, які передбачали нарахування відсотків у розмірі 1,25 % у місяць на суму залишку заборгованості за кредитом(15 % річних). Відтак посилання аудитора на протиправне нарахування позивачем відсотків та пені за період з 16.12.2010 року по 21.03.2013 року всупереч вимогам ухвали апеляційного суду від 04.04.2013 року про розстрочку виплати боргу є безпідставним, адже зазначена ухвала не має зворотньої дії в часі. Крім того, представником відповідачів адвокатом [PERSON] 21.07.2014 року було надано суду оригінали квитанцій, які, на думку адвоката, підтверджують погашення [PERSON] боргу за кредитним договором. При цьому адвокат зазначила, що вказані квитанції підтверджують сплату боргу на загальну суму 22836.11 доларів США та 93841,22 грн., що свідчить про повне погашення боргу [PERSON] Вказані оригінали квитанцій приєднані судом до справи в якості речових доказів(а.с.36,т.3). В судовому засіданні 10.08.2015 року судом було досліджено надані адвокатом [PERSON] 21.07.2014 року оригінали квитанцій, які підтверджують погашення [PERSON] боргу за кредитним договором та встановлено, що надані адвокатом квитанції підтверджують сплату боржником за період 2008 2012 років боргу перед ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 17356 грн. 08 коп. та 22783,2 долара США. Решта квитанцій підтверджує внесення [PERSON] коштів на рахунки ПАТ «УкрСиббанк». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 19.08.2015 року підтвердив, що ним за період 2008 2012 років було сплочено ПАТ КБ «Приватбанк» приблизно така сума коштів, яку зазначив суд в підрахунках - 17356 грн. 08 коп. та 22783,2 долара США. Згідно з графіком погашення кредиту додатком №2 до кредитного договору, боржник повинен був станом на 15.07.2013 року повернути ПАТ КБ «Приватбанк» 36444, 19 доларів основного боргу та 21009.66 доларів відсотків. Таким чином, твердження представника відповідача, що вказані квитанції підтверджують повне погашення боргу [PERSON], не відповідають фактичним обставинам справи. Суд також вважає, що клопотання відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності(а.с.155, т.2) не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.5.5 кредитного договору сторони домовились, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, штрафів за даним договором становить 5 років(а.с.19-23, т.1). Зазначена письмова домовленість сторін про збільшення позовної давності повністю відповідає вимогам ч.1 ст. 259 ЦК України, згідно з якими позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна заява була здана позивачем в суд 29.03.2013 року(а.с.3, т.1), тобто строк позовної давності позивачем пропущений не був. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначена позивачем сума боргу [PERSON] станом на 21.03.2013 року в розмірі 6872,8 доларів США, що за офіційним курсом НБУ 21,53 станом на 24.06.2015 року становить 147971,38 грн., повністю знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Правовідносини, які склались між сторонами відповідають вимогам ч. 1 ст. 1054 ЦК України, згідно з якими за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Outcome: approved