Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

Позивач позовні вимоги мотивує тим, що з 02.03.1979 року до 31.01.2011 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», яке перейменовано на ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, працюючи за професією котельника. 31.01.2011 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. на підставі ст. 38 КЗпП України. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 05.02.2015 року позивачу були встановлені професійні захворювання. У п. 16 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 05.02.2015 року зазначено, що професійне захворювання виникло через недосконалість технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, тривалої роботи в шкідливих умовах праці. У п. 17 акту розслідування хронічного професійного захворювання № 10 від 05.02.2015 року зазначено, що причиною виникнення професійного захворювання є проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму, пилу, показників важкості праці та тривалого впливу локальної вібрації. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 10.02.2016 року , ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 65% безтерміново та встановлено ІІІ групу інвалідності. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних, та і моральних страждань. Внаслідок захворювання позивач постійно відчуває напади ускладнення дихання, постійні серцеві та легеневі болі, важкість та хрипи у грудях та у міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому. Позивач страждає через постійні ниючі, стягуючі болі у хребті. Він не може виконувати, повязану з нахилами тулуба, підняттям і перенесенням вантажів, змушений звертатися по сторонню допомогу, що морально його пригнічує. Порушено звичний уклад життя. На думку позивача одним з варіантів полегшення моральних страждань може бути санаторно-курортне лікування, зміна щоденного оточення та покращення життєво-побутових умов. Тому позивач звернувся до суду і просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 65000 грн. У судовому засіданні представниця позивачки за довіреністю [PERSON] позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. У судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнала. Надала суду пояснення, аналогічні викладеним нею у запереченні на позовну заяву. Просила відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у звязку з необґрунтованістю. Суд, вислухавши пояснення представниця позивачки за довіреністю [PERSON], пояснення представниці відповідача за довіреністю [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку Судом встановлено, що позивач з 02.03.1979 року до 31.01.2011 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе», яке перейменовано на ПАТ Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання, працюючи за професією котельника. 31.01.2011 року його було звільнено за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком на пільгових умовах. на підставі ст. 38 КЗпП України (а. с. 6, 7). Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійне захворювання. Відповідно до акту № 10 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 05.02.2015 року (а. с. 8) у [PERSON] було виявлено професійне захворювання, причиною якого є проведення робіт в умовах підвищених рівнів шкідливих виробничих факторів. Відповідно до акту огляду МСЕК від 10.02.2016 року ступінь втрати професійної працездатності [PERSON] становить 65%. (а. с. 9) Суд вважає, що ПАТ «СМНВО» не створило належних умов праці на робочому місці позивача, внаслідок чого отримав професійні захворювання: ХОЗЛ І стадії пилової етіології в фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень І ступеню. Легенева недостатність І ступеню. Захворювання професійне, вперше встановлено ППЛЕК 21.01.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна часторецидивуюча попереково-крижова радикулопатія з двостороннім корінцевим синдромом L5-S1, на фоні остеохондрозу, спондилоартрозу і деформуючого спондильозу попереково-крижового відділу хребта, з протрузіями МХД L4- L5, L5-S1, функціональною нестабільністю в сегменті L5-S1, з вираженим мязово-тонічним і алогічним синдромами, зі значним обмеженням функції хребта і нижніх кінцівок. Захворювання професійне, (від фізичного перенапруження і впливу вібрації на виробництві) вперше встановлено ППЛЕК 21.01.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним ступенем зниження слуху (ІІІ ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] Захворювання професійне, від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 21.01.2015 року в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Основний діагноз. Дифузний кардіосклероз. СН І ст. (І 11.0). Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ІІ ступеню. Ризик високий. Дисциркуляторна (гіпертонічна+атеросклеротична) енцефалопатія ІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні, вестибуло-атактичним та астено-невротичним синдромами. Вегетативно-сенсорна полі невропатія верхніх кінцівок зі стійкими вегетативно-трофічними порушеннями на кистях. Хронічний тонзиліт, ремісія. Хронічний фарингіт, ремісія. Гіперметропія високого ступеню обох очей, пресбіопія, початкова вікова катаракта обох очей, гіпертонічна ангіопатія сітківки. Супутній діагноз. Суд вважає, що в справі є докази, які свідчать про те, що небезпечні і шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих звязків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання,в якому зазначено перевищення гранично допустимих меж шкідливих факторів, акти МСЕК про встановлення відсотків втрати працездатності. Суд не вважає обґрунтованими доводи представниці відповідача, що ПАТ «СМНВО» не порушувало законних прав позивача, а саме те, що акт розслідування професійного захворювання № 10 від 05.02.2015 року [PERSON] не оскаржив в судовому порядку, то відсутні належні та допустимі докази порушення Товариством її прав. Крім того, суд не погоджується з доводами відповідача щодо ненадання позивачкою належних доказів, які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди. На момент встановлення [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності набрав чинності Закону України про внесення змін до абзацу 4 статті 1 (в частині відшкодування моральної шкоді застрахованим і членам їх сімей), виключено підпункт «е» пункту 1 частини 1 статті 21, частина 3 статті 28, частина 3 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». За таких обставин суд вважає, що факт заподіяння моральної шкоди [PERSON] знайшов своє підтвердження. Відсутність висновків медично-експертного дослідження стосовно наявності (відсутності) медичних ознак моральної шкоди суд не вважає підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки наявність хронічного захворювання легенів, органів слуху та дихання у відповідача безумовно свідчать про те, що позивачка відчувала фізичний біль, знаходилася на лікуванні, і ці обставини позбавляють її можливості реалізувати певні життєві намагання. Стаття 237-1 КЗпП України закріплює право працівника вимагати відшкодування моральної шкоди, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до розяснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачці моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань, стан здоров`я потерпілої, її вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках. З урахуванням цих обставин, суд на підставі ст. 23 ЦК України визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачу, в розмірі 16250,00 грн., оскільки вважає, що саме такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 551, 20 грн.

Outcome: partial