Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу 34/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами [ADDRESS] зареєстрований 17.09.1999 року Херсонською товарною біржею «Ізумруд» за № 5468 та визнати за ним право власності на вказану частину домоволодіння, посилаючись на те, що він сплатив відповідачу її вартість та частина будинку передана відповідачем йому у власність, при цьому вона була зареєстрована ХОБТІ й не була нотаріально посвідчена, що позбавляє його можливості на даний час розпоряджатися частиною будинку та його право не визнається державними органами. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив заявлені ним вимоги за підставами вказаними у позові задовольнити. Відповідач в призначений час в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити вимоги позивача та визнати його власником частини домоволодіння. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарної справи № 17961, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 17.09.1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 34/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами [ADDRESS], який зареєстрований Херсонською товарною біржею «Ізумруд» та Херсонським обласним буро технічної інвентаризації й відповідач передала вказану частину домоволодіння у власність позивача, а той в свою чергу оплатив її вартість, при цьому договір не був нотаріально посвідчений, у зв'язку з чим порушується право власності позивача на вказану частину будинку. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи та ніким не заперечуються. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Проте, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на момент укладання сторонами договору купівлі-продажу частини будинку, угода, зареєстрована на біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню і вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Як встановлено в судовому засіданні, з матеріалів справи та матеріалів інвентарної справи № 17961 вбачається, що позивач [PERSON], придбавши у відповідача [PERSON] за договором купівлі-продажу, зареєстрованого 17.09.1999 року на Херсонській товарній біржі «Ізумруд» за № 5468, 34/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами, на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст. 128 ЦК УРСР набув право власності на вказану частину домоволодіння, однак не посвідчив угоду у порядку, передбаченому ст. 227 ЦК УРСР, що позбавило його можливості в подальшому вільно розпоряджатися своєю власністю. Наміри укладення договору відчуження спірного майна виникли у позивача у той період часу, коли набрав чинності Цивільний Кодекс України /в редакції 2004 року/, відповідно до ст. 392 цього Кодексу власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, в силу ст. 392 ЦК України /в редакції 2004 року/, вимоги позивача є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині визнання за ним права власності на частину домоволодіння, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено факт укладення сторонами договору купівлі-продажу вказаної частини домоволодіння та виконання його умов сторонами за відсутності нотаріального посвідчення цього договору та у зв'язку зі змінами у законодавстві, що регулює виниклі правовідносини, позивач позбавлений можливості реалізувати право власності на нерухоме майно, так як це право не визнається, а іншого способу для поновлення порушеного права, ніж обраний позивачем, законом не передбачено. При цьому, суд вважає, що визнанням права власності позивача на 34/100 частин домоволодіння з господарськими спорудами [ADDRESS] відновлюються його порушені права, а тому позовні вимоги в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу частини домоволодіння відповідно до підстав, передбачених ст. 47 ЦК УРСР задоволенню не підлягають.

Outcome: partial