Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії в загальному розмірі 24432,42 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 грудня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який розміщений на інтернет-сторінці банку, до умов якого відповідач приєднався, шляхом підписання заяви № 69436621/121218 про приєднання та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), за якими він погодився на одержання кредиту та його умови. Відповідно до умов договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 12 грудня 2018 року банк встановив відповідачу відновлювальну кредитну лінію у розмірі 21300,00 гривень на строк 60 місяців з процентною ставкою 38% на картковий рахунок з використанням платіжної картки. Відповідно до п.п. 1.10.1 п. 1.10 вказаного договору відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та у повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані процент та інші платежі, передбачені кредитним договором. Пунктом 1.12 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати проценти в порядку та розмірах, які визначені в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 12 грудня 2018 року та в Додатку № 1 до договору - в разі зміни умов кредитування, шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу. У разі порушення порядку сплати обов`язкового щомісячного платежу та не погашення заборгованості за кредитом у визначений розрахунковий період, сума заборгованості, яка підлягає погашенню, наступного робочого дня переноситься на відповідні рахунки для обліку простроченої заборгованості, а платіжна картка при цьому блокується. За п. 1.22 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, банк має право вимагати від відповідача дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів за договором та застосувати процедуру звернення стягнення на майно клієнта згідно з законодавством. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12 грудня 2018 року, а відповідач кредит отримав та використав його, але свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, в результаті чого, станом на 22 січня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 24432,42 гривень, що змусило позивача звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 лютого 2020 року відкрито провадження по справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом у порядку ч. 6 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за письмовою згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 12 грудня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] підписано заяву про приєднання № 69436621/121218 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої відповідач погодився на умови цього Договору, який розміщений на інтернет - сторінці банку www.oschadbank.ua. Пунктами 3.1, 3.2 цієї заяви визначено, що шляхом підписання заяви про приєднання до договору, Клієнт беззастережно приєднується до договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви на приєднання розміщена на інтернет - сторінці банку www.oschadbank.ua. та укладає з банком договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов договору банк відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися з використання електронного платіжного засобу (далі - картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою. Згідно з п.п.1.14.1 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідач зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. Крім того, 14 грудня 2018 року між АТ «Ощадбанк» та відповідачем підписано заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), відповідно до умов якої [PERSON] встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 44100,00 гривень, на строк до 19 грудня 2018 року, зі сплатою 38% річних за користування кредитними коштами, після чого бан може запропонувати і погодити з відповідачем встановлення (збільшення) бажаного розміру кредиту (44100,00 гривень) в межах Максимального загального розміру кредиту (250000,00 гривень). Пунктом 1.16 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, передбачено, що за користування кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, які визначені в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та в Додатку № 1 до договору - в разі зміни умов кредитування, шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу. Пунктом 1.23., п. 1.24 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що погашення заборгованості за картковим рахунком, в тому числі за кредитом та нарахованими процентами, здійснюється шляхом договірного списання коштів з карткового рахунку клієнта відповідно до цього договору, у тому числі за рахунок коштів за послугою «Мобільні заощадження». За пунктом 1.24 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання клієнтом зобов`язання перед банком у розмірі в строки, передбачені Кредитним договором, банк має право нарахувати на суму прострочених платежів та стягувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період за який нараховується пеня, за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена до дати фактичної її сплати, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором від 12 грудня 2018 року станом на 22 січня 2020 року складає 24432,42 гривень з яких: - заборгованість за кредитом в розмірі 19590,20 гривень; - заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 3031,91 гривень; - комісія в розмірі 194,35 гривень; - пеня в розмірі 11273,64 гривень; - 3% річних на суму простроченого кредиту, нарахована, згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 226,51 гривень; - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, нарахована, згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 51,85 гривень; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 28,56 гривень; - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 35,40 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинний на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів; встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку; умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві відповідача на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 14 грудня 2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про визначення комісії, відповідальності у виді неустойки: пені, за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру, при цьому наданий банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника про приєднання від 12 грудня 2018 року, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією та пенею в загальному розмірі 11467,99 гривень задоволенню не підлягає, при цьому виходить з того, що у заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 14 грудня 2018 року відсутня домовленість сторін про сплату комісії та пені за несвоєчасне погашення кредиту; матеріали справи не містять жодних даних на підтвердження того, що саме умови договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, які надані позивачем в якості доказів, відповідач зрозумів, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву від 14 грудня 2018 року, як не доведено і те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати комісії та пені та, зокрема саме у вказаних позивачем розмірах і порядку нарахування. При цьому, суд враховує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 12 грудня 2018 року, тому вважає що сума заборгованості за кредитом в розмірі 19590,20 гривень та сума заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 3031,91 гривень підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку, а позов в цій частині вимог - задоволенню, при цьому виходить з того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2018 року у добровільному порядку, розмір процентної ставки визначений в заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка підписана відповідачем, а беззаперечних доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України, суду не надано. Також суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції, що нараховані за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за його користування, згідно ст. 625 ЦК України, оскільки їх нарахування повністю підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2018 року, інший розмір процентів умовами вказаного договору не встановлений. Таким чином, суд частково задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial