Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 року № 2-ОТГ в частині передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради земельної ділянки державної власності площею 2,0000 га з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507, яка зазначена за № 46 у додатку до Акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 06.01.2021 року, визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58155909 від 17.05.2021 року 11:16:01, Державного реєстратора Донецької селищної ради Харківської області Щербини Наталії Михайлівни, на підставі якого за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507. визнати незаконним та скасувати рішення XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 18.05.2021 року № 464-VІІІ «Про надання дозволу на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Пришибського старостинського округу Харківської області гр. [PERSON] », визнати незаконним та скасувати рішення XV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 02.06.2021 року № 516-VIII «Про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області та передачі її у власність гр. [PERSON] », визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58719778 від 14.06.2021 року 09:48:50, Державного реєстратора Донецької селищної ради Харківської області Щербини Наталії Михайлівни на підставі якого за гр. [PERSON] ( [ADDRESS] ) зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер 6320285200:01:000:0507. В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що за розпорядженням БРДА Харківської області від 17.08.2012 р. позивачу [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу, рілля), розташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, з метою надання у власність, для ведення особистого селянського господарства. На його виконання, в тому числі на замовлення позивача, в 2012 році було виготовлено проєкт землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки загальною площею 1,9000 га за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства. В подальшому було надано висновок про погодження позитивно вищезазначеної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Вказаний проєкт та електронний документ державним кадастровим реєстратором відділу Держземагентства у Балаклійському районі Харківської області було перевірено, проставлено відповідні відмітки на проєкті землеустрою та 18.02.2013 р. зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку площею 2,0000 га за кадастровим номером 6320285200:01:000:0507, яка розташована на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Державна реєстрація даної земельної ділянки відбулася на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробленого в 2012 р., дата державної реєстрації земельної ділянки 18.02.2013 р. В подальшому, на вимогу Головного управління Держземагенства у Харківській області вже особисто позивачем в 2013 році було замовлено розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, який в подальшому також було погоджено Відділом Держземагентства у Балаклійському районі Харківської області 21.03.2014 р. та внесено зміни до ДЗК. Не зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України на неодноразові звернення (впродовж 2014 2020 років) позивача до Головного управління Держземагентства (Держгеокадастру) у Харківській області з приводу затвердження вищезазначеної документації із землеустрою та надання їй земельної ділянки у власність, останнім надавались відмови-відповіді та накази про відмову у затвердженні відповідної документації та передачі ділянки площею 2,0000 га кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 у власність. Зазначені вище обставини змусили позивача звернутися до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою, яку 16.10.2020 року було задоволено, а саме було визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.03.2020 р. № 6687-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність», а також було зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняти наказ (рішення) про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області площею 2,0000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 та надання її у власність [PERSON] . За ухвалою Другого апеляційного суду від 12.02.2021 р. апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на вказане рішення було повернуто скаржнику. На виконання вищевказаного рішення Харківського окружного адміністративного суду наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.03.2020 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області та передано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 6320285200:01:000:0507) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. В пункті 6 вищевказаного наказу було вказано, що керівнику Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на виконання пункту 112 Порядку ведення Державного земельного кадастру забезпечити внесення Державним кадастровим реєстратором відповідних відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. На підставі вищевказаного Наказу Державним кадастровим реєстратором Відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Зінченко О.О. до Державного земельного кадастру внесено зміни до відомостей ДЗК про земельну ділянку площею 2,000 га кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 в частині цільового призначення та виду використання для ведення особистого селянського господарства. Однак, як стало відомо позивачу з інформації, розміщеної на офіційному сайті Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, Наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 року згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради були передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані за межами населених пунктів Донецької селищної ради на території Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області, загальною площею 971,0720 га, до складу яких увійшла й земельна ділянка площею 2,000 га з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507, на яку відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 р. було надано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.03.2020 року, яким затверджено проєкт землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки та надано позивачу у власність для ведення особистого селянського господарства. У додатку до Акту приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 06.01.2021 року земельна ділянка з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 зазначена за № 46. Разом з тим, в наказі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 року про передачу у комунальну власність Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області спірної земельної ділянки взагалі немає відомостей про те, що Головне управління Держгеокадастру у Харківській області затвердило ту чи іншу документацію із землеустрою, на підставі якої сформувалась земельна ділянка, що передається. При цьому, ГУ Держгеокадастру у Харківській області було обізнано про наявність судового рішення у справі щодо спірної земельної ділянки, та на стадії перегляду цього рішення в апеляційному порядку свідомо за відсутності будь-яких законних підстав передало вказану земельну ділянку в комунальну власність територіальної громади. Таким чином, ГУ Держгеокадастру у Харківській області передало земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 з державної у комунальну власність при наявності «обтяжень» цієї земельної ділянки, а саме - наявності рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року. За таких обставин, спірна земельна ділянка при виданні наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області про передачу земель в комунальну власність Донецької селищної ради мала бути виключена з акту приймання-передачі, або наказ про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність - скасовані, оскільки спірна земельна ділянка передана в комунальну власність сільської ради з певним «обтяженням». 07.06.2021 року позивач звернулась до Державного реєстратора Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області Дериведмідь Н.Є. з заявою та доданими до неї необхідними документами стосовно реєстрації права власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, за результатами розгляду вищевказаних документів Державним реєстратором було відмовлено позивачу у зв'язку з тим, що під час розгляду заяви встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на дане нерухоме майно, а саме: у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме наявна інформація про те, що заявлена земельна ділянка перебуває у комунальній власності Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області. В процесі розгляду та аналізу отриманих позивачем документів їй стало відомо, що 13.05.2021 року Державним реєстратором Донецької селищної ради Харківської області Щербиною Н.М. на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» від 06.01.2021 р. та Акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 06.01.0201 р. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку за Донецькою селищною радою. Як з'ясувалося в подальшому, рішенням XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради Харківської області від 18.05.2021 року [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки площею 2,0000 га на території Пришибського старостинського округу, а рішенням цієї ради від 02.06.2021 року було затверджено зазначену технічну документацію із землеустрою та передано [PERSON] спірну земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у власність. 09.06.2021 року на підставі вищевказаного рішення Державним реєстратором Донецької селищної ради Харківської області Щербиною Н.М. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зареєстровано за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку. Позивач зазначає, що нею були дотримані всі вимоги законодавства та здійснені всі необхідні процедури для отримання позитивного рішення з боку Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (уповноваженого органу) щодо передачі їй у власність спірної земельної ділянки, а тому у неї виникли «правомірні очікування» та «законні сподівання» відносно нерухомого майна, проте, всупереч цьому земельна ділянка незаконно була передана у комунальну власність органу місцевого самоврядування та в подальшому надана у власність іншій особі. Отже, своїми діями Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, Державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Балаклійського району Харківської області Щербиною Н. М. та Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області порушено законне право позивача на реалізацію останньою на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.03.2021 року свого законного права на оформлення права власності на зазначену земельну ділянку. Тому, позивач вважає, що наявні підстави про визнання таким, що порушує її права та законні інтереси прийнятий ГУ Держгеокадастру у Харківській області наказ від 06.01.2021 р. в частині передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради земельної ділянки з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 в зв'язку з тим, що позивач отримала дозвіл на виготовлення проєкту землеустрою на ту ж саму земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розробила та погодила на вказану ділянку документацію із землеустрою, зареєструвала її в Державному земельному кадастрі, а ГУ Держгеокадастру у Харківській області затвердило проєкт землеустрою та передало позивачу у власність спірну земельну ділянку. На підставі оскаржуваного рішення проведено державну реєстрацію виникнення права комунальної власності за Донецькою селищною радою на спірну земельну з порушенням вимог ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, державний реєстратор [PERSON] прийняла оскаржуване рішення про реєстрацію за Донецькою селищною радою права комунальної власності на спірну земельну ділянку не зважаючи на те, що була неналежним суб'єктом державної реєстрації, оскільки перебувала в трудових відносинах з Донецькою селищною радою. Крім цього, як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в переліку документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію виникнення права комунальної власності за Донецькою селищною радою, рішення Донецької селищної ради Балаклійського району про прийняття спірної земельної ділянки у комунальну власність, що передбачено п. 62 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відсутнє. Отже, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора [PERSON] стосовно реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області є незаконним та підлягає скасуванню. Посилалась на те, що розглянувши заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Пришибського старостинського округу Харківської області, з метою подальшого отримання її у власність, Донецька селищна рада Харківської області перевищила свої повноваження, чим порушила вимоги ст. 118, 122 Земельного кодексу України, своїм прийнятим рішенням від 18.05.2021 року. На думку позивача Донецькою селищною радою під час прийняття оспорюваного рішення від 18.05.2021 р. помилково застосовано норми ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України в частині приватизації спірної земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації шляхом відновлення меж ділянки на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж, оскільки дія зазначеної вище норми розповсюджується виключно на випадки приватизації земельної ділянки, що перебуває у користуванні (тобто на підставі документу, який підтверджує таке право користування) або коли на ділянці розташовано жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у власності громадянина. За таких умов, одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації здійснюється лише на підставі проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та дозволу відповідного органу, визначеного статтею 122 Земельного кодексу України, на його розроблення. Отже, рішення Донецької селищної ради від 18.05.2021 року «Про надання дозволу на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Пришибського старостинського округу Харківської області [PERSON] » є незаконним та підлягає скасуванню. Разом з цим, згідно висновку Великої палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, в процесі розгляду заяви [PERSON] про надання дозволу на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки Донецька селищна рада, зловживаючи своїми правами, не пересвідчилася у наявності на спірну земельну ділянку прийнятих раніше дозволів на виготовлення документації із землеустрою та затвердження такої документації, що могли бути прийняті попередніми органами державної виконавчої влади та мали на це повноваження згідно законодавства, що діяло на той час. Під час прийняття оскаржуваного рішення Донецька селищна рада Харківської області зобов'язана була врахувати той факт, що видача на одну й ту ж саму земельну ділянку декількох рішень щодо розпорядження нею безумовно призведе до порушення правомірних очікувань позивача, яка першою звернулася із заявою про надання їй відповідного дозволу. Прийняття Донецькою\~селищною радою\~рішення від\~18.05.2021\~року,\~а також\~рішення від\~02.06.2021\~року при\~наявності нескасованого\~наказу,\~виданого ГУ\~Держгеокадастру у\~Харківській області\~від 04.03.2021,\~позбавляє позивача\~можливості завершити\~розпочату нею\~відповідно до\~вимог чинного\~законодавства процедуру\~отримання у\~власність даної\~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером 6320285200:01:000:0507 (т. 1 а.с. 3-16). За ухвалою\~від 24.09.2021\~р.\~було відкрито\~провадження у\~справі та\~призначено підготовче\~засідання,\~а також\~за клопотанням\~позивача було\~витребувано документи,\~на підставі\~яких було\~прийнято оскаржувані\~рішення,\~інформацію про перебування державного реєстратора [PERSON] у трудових відносинах з Донецькою селищною радою на час прийняття оскаржуваного рішення, а також документи реєстраційної справи, на підставі яких за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку (т. 1 а.с. 85-89). 13.10.2021 р. відповідачем ГУ Держгеокадастру\~у Харківській\~області подано відзив на позовну заяву, у якому вказали, що за результатами розгляду клопотання Донецької селищної ради від 05.01.2021 р. ними було видано наказ від 06.01.2021 р., яким вирішено передати у комунальну власність 64 земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 971,0720 га, які розташовані за межами населених пунктів Донецької селищної ради на території Балаклійського району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок, до якого ввійшла і спірна ділянка. В наказі визначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до закону. Обставини, які б перешкоджали передачі спірної земельної ділянки Донецькій селищній раді у січня 2021 р. позивачем не наведені, доказів позивачем, які б вказували на те, що така передача відбулася всупереч законодавству, не надано. Тому вважають, що оскаржуваний наказ від 06.01.2021 р. прийнятий в межах повноважень та у відповідності до норм земельного законодавства. Повідомили, що в межах розгляду адміністративної справи у Головного управління не було жодних заборон щодо вчинення дій зі спірною ділянкою, наказ від 04.03.2021 р. було видано у березні 2021 р. на виконання рішення суду у вказаній справі, яке підлягало виконанню після набрання ним законної сили. Наголосили, що затвердження проєкту землеустрою є одним із етапів приватизації, а право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Обтяження прав на земельну ділянку встановлюється законом або актом уповноваженого на це органу державної влади, посадової особи, або договором шляхом встановлення заборони на користування та/або розпорядження, у тому числі шляхом її відчуження. Обтяження прав на земельні ділянки підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Однак, позивачем не доведено наявність обтяжень щодо спірної земельної ділянки у зв`язку з розглядом адміністративної справи, які б перешкоджали здійсненню ними повноважень з розпорядження землями. Право комунальної власності на спірну земельну ділянку виникло 13.05.2021 р., а до того вона перебувала у державній власності та у позивача не було жодних перешкод для державної реєстрації речового права на земельну ділянку. Вважають позовну заяву необґрунтованою та в частині вимог до Головного управління такою, що не підлягає задоволенню, оскільки вони не порушували прав та законних інтересів позивача, тому просили у задоволенні позовних вимог до них відмовити. Також просили не покладати на них судові витрати у разі задоволення позову, бо це може порушити інтереси держави (т. 1 а.с. 106-108). 22.10.2021 р. відповідачем Донецькою селищною\~радою Ізюмського\~району Харківської\~області подано відзив на позовну заяву, у якому вказали, що згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 року спірна ділянка була передана у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади з урахуванням вимог закону, про що складений та підписаний Донецьким селищним головою акт приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення з державної до комунальної власності від 06.01.2021 року, відповідно до якого та додатку до нього на момент передачі спірної ділянки у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади жодного обтяження за ділянкою зареєстровано не було, а у затвердженні проєкту землеустрою позивачу було відмовлено. Діюче законодавство не містить норм, які б покладали на органи місцевого самоврядування обов'язок перевіряти на достовірність інформацію Держгеокадастру, надану під час передачі земельних ділянок з державної власності у комунальну. З урахуванням вищезазначеного, під час передачі спірної ділянки у комунальну власність Донецької селищної територіальної громади, державної реєстрації права власності на неї та подальшого розпорядження нею Донецька селищна рада діяла виключно у межах та спосіб, передбачених діючим законодавством, адже, обставин, які б перешкоджали передачі земельної ділянки Донецькій селищній раді або доказів, що така передача відбулася з порушенням норм діючого законодавства, позивач не надала. Жодне із судових рішень, на які посилається позивач, на момент передачі земель у комунальну власність не вступили в силу, зокрема рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року, у зв'язку з поданням апеляційної скарги на дане рішення, яке мало вступити в силу лише після її розгляду або повернення. Рішення вступило в законну силу 12.02.2021 року, тобто вже після передачі спірної земельної ділянки з державної у комунальну власність. В межах розгляду вказаної справи у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області не було жодних заборон щодо вчинення дій зі спірною ділянкою. Вважає, що позивачем не доведено існування обтяжень щодо спірної земельної ділянки, які б перешкоджали б здійсненню Донецькою селищною радою повноважень з розпорядження землями, а посилання позивача на нібито наявні «обтяження» є безпідставними. Отже, на момент державної реєстрації права комунальної власності за Донецькою селищною радою а ні у позивача, а ні у будь-кого іншого не існувало речового права на спірну ділянку. З моменту передання у комунальну власність спірної земельної ділянки - 06.01.2021 р., у Донецької селищної ради виникли підстави для реєстрації права комунальної власності на неї. На підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.03.2021 року позивачу було затверджено проєкт землеустрою. З цього ж моменту у позивача виникли підстави для реєстрації права власності на спірну ділянку. Отже, і позивач, і Донецька селищна рада мали однакові законні права та підстави для державної реєстрації права власності на спірну ділянку. В свою чергу, Донецька селищна рада скористалась цим правом, зареєструвавши право комунальної власності 13.05.2021 року. Таким чином, відмова позивачу у державній реєстрації права власності на спірну ділянку є правомірною, адже наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями є підставою для відмови в державній реєстрації прав. До моменту реєстрації права комунальної власності Донецькою селищною радою в позивача не було жодних перешкод для реєстрації речового права на земельну ділянку у строки, передбачені діючим законодавством. Отже, Донецька селищна рада, скориставшись законним правом на державну реєстрацію права власності на спірну ділянку раніше, ніж позивач, жодне із її прав і законних інтересів не порушила. Також зазначити, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 04.03.2021 року виданий на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року, яке на той момент ще не вступило в силу. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області мало б видати наказ на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року лише після розгляду апеляційної скарги або її повернення, тобто не раніше, ніж 12.02.2021 року дати, коли ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу було повернуто заявникові. Отже, цей наказ виданий з порушенням норм законодавства, адже рішення мало вступити в силу лише після її розгляду або повернення апеляційної скарги. Проєкт землеустрою можна вважати таким, що не затверджений, а позивач не має законних підстав звертатись до суду з вимогою скасувати будь-які рішення, що стосуються земель, які знаходяться у комунальній власності Донецької селищної територіальної громади. На сьогоднішній день виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2020 року суперечить нормам діючого законодавства. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області під час розгляду питання про затвердження проєкту землеустрою на спірну ділянку, мало б врахувати перебування цієї ділянки у комунальній власності Донецької селищної територіальної громади та врахувати, також, норми діючого на момент розгляду законодавства, та не приймати наказ від 04.03.2021 року «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність». З урахуванням зареєстрованого права комунальної власності за Донецькою селищною радою на спірну ділянку, усі подальші дії селищної ради із розпорядження нею є правомірними та відповідають нормам і вимогам діючого законодавства. Таким чином, вважають позовну заяву необґрунтованою, оскільки Донецька селищна рада прав та законних інтересів позивача по цій справі не порушувала, тому просили відмовити в задоволенні позову, а також не покладати\~на них\~судові витрати\~у разі\~задоволення позову,\~бо це\~може призвести\~до порушення\~інтересів громади\~та недоотриманні\~коштів органом\~місцевого самоврядування (т. 1 а.с. 151-155). 04.11.2021 р. відповідачем ГУ Держгеокадастру\~у Харківській\~області подано письмові пояснення щодо відзиву Донецької селищної ради, у яких посилались на те, що оскаржуваний наказ від 06.01.2021 р. прийнятий в межах повноважень та у відповідності до норм земельного законодавства. Вказали, що на виконання рішення суду, яке набрало законної сили у лютому 2021 р., ними був виданий наказ від 04.03.2021 р., що повністю спростовує доводи Донецької селищної ради про те, що вказаний наказ видано з порушенням норм законодавства, а проєкт землеустрою можна вважати незатвердженим. Крім того, Головне управління не мало та могло врахувати перебування земельної ділянки у комунальній власності, з огляду на те, що станом на березень 2021 р. право комунальної власності на земельну ділянку не було зареєстроване (т. 2 а.с. 1, 2). 04.11.2021 р. відповідачем Державним реєстратором\~відділу «Центру\~надання адміністративних\~послуг» Донецької\~селищної ради\~Ізюмського району\~Харківської області\~Щербиною Н.М. подано клопотання про визнання неналежним відповідачем, оскільки державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданою зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення з такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Тому вважає, що вона, як Державний реєстратор відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області, яка є її виконавчим органом, не є належним відповідачем у справі і у позові до неї необхідно відмовити (т. 2 а.с. 23, 24). 09.11.2021 р. Донецькою селищною радою подано додаткові пояснення до позовної заяви, про те, що посада Державного реєстратора, відповідно до п. 3), ч. 1, ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає обов`язкове перебування у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, якими, відповідно до п. 2), ч.1, ст. 6 вказаного Закону є виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації. Законодавчо не передбачено, чи має такий виконавчий орган мати статус юридичної особи. Державний реєстратор, що здійснювала реєстрацію речових прав на спірну земельну ділянку, є посадовою особою Донецької селищної ради та перебуває у трудових відносинах з відділом «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради, який є її виконавчим органом. Абзац другий ч. 2 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прямо передбачає можливість державної реєстрації прав на державне та/або комунальне майно, їх обтяжень за сільськими, селищними та міськими радами, Київською, Севастопольською міськими, районними, районними у містах Києві та Севастополі державними адміністраціями, з виконавчими органами яких Державний реєстратор перебуває у трудових відносинах. Отже, Державний реєстратор під час реєстрації речових прав на спірну земельну ділянку діяла у межах та спосіб, передбачених діючим законодавством. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Тобто, норми статті 116 Земельного кодексу України не передбачають обов`язкового дотримання норм статті 118 Земельного кодексу України, тому що даною нормою не передбачені особливості земельної ділянки, що набувається у власність, а саме: чи є ділянка вже сформованою, чи передбачається зміна цільового призначення. У частині 7, ст. 118 Земельного кодексу України йдеться про такий вид документації із землеустрою, як проєкт землеустрою. Відповідно до ст. 3 та ст. 4 Земельного кодексу України, ст. 8,9 Цивільного кодексу України, у даному випадку доцільно застосовувати норми ст. 123 Земельного кодексу України та ст. 50 Закону України про землеустрій. Тому вважають твердження позивача стосовно того, що норми ч. 6, ст. 118 Земельного кодексу України не передбачає виготовлення такого виду документації із землеустрою як технічна документація необґрунтованими та безпідставними (т. 2 а.с. 44-48). За ухвалою від 12.11.2021 р., яка набрала законної сили, було залучено Фермерське господарство «Андріївське2017» до участі у справі в якості третьої особи, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (т. 2 а.с. 67). 22.11.2021 р. третьою особою ФГ «Андріївське2017» подано письмові пояснення щодо позову, у яких заперечували проти його задоволення. Вказали, що на момент передачі у приватну власність спірна земельна ділянка була сформована як об`єкт цивільних правовідносин, тому розробка проєкту землеустрою щодо її відведення та його затвердження позбавлені будь- якого сенсу. Позивачем не доведено існування будь-яких обтяжень щодо спірної земельної ділянки, які б перешкоджали б здійсненню Донецькою селищною радою повноважень з розпорядження нею. Тому, право приватної власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.06.2021 р. у відповідності до чинного законодавства України. Пояснили, що 08.09.2021 р. між ФГ «Андріївське2017» та [PERSON] було укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 10 років. Право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.09.2021 р. Таким чином, сторони вжили всіх необхідних заходів, спрямованих на реальне настання правових наслідків, що обумовлені Договором, а саме: передача в строкове платне користування земельної ділянки на умовах Договору та згідно з вимогами законодавства, правочин вчинено у простій письмовій формі, що відповідає ст. 14 ЗУ «Про оренду землі». Також, вважають, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення вимоги про визнання рішень ГУ Держгеокадастру у Харківській області та Донецької селищної ради незаконним та їх скасування не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача, зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки, у зв`язку з відсутністю таких прав. Висуваючи позовні вимоги позивач не доводить порушення будь-яких її цивільних прав чи інтересів: на момент передачі землі в комунальну власність вона ще не була власником цієї земельної ділянки, а затвердження проєкту із землеустрою є лише етапом приватизації землі, до того ж здійсненим безпідставно: вже після передачі землі у комунальну власність. Як вбачається з матеріалів справи на момент передачі землі в комунальну власність в порядку ст. 83 ЗК України на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 06.01 2021 року, а також на момент державної реєстрації права комунальної власності за територіальною громадою, а в подальшому й права приватної власності за [PERSON] на спірну ділянку, жодних інших прав чи обтяжень на неї зареєстровано не було, тому своїми діями жоден з відповідачів не порушив прав та законних інтересів позивача. Отже, на їхню думку, у позивача на момент передачі землі у комунальну власність та реєстрації прав на неї не було і не могло бути підстав на «правомірні очікування» та «законні сподівання» на оформлення права власності на спірну земельну ділянку. Крім того, у разі задоволення позовних вимог, наказ ГУ Держгеокадастр у від 04.03.2021 р. про передачу позивачу у власність спірної земельної ділянки із земель державної власності, не може бути підставою для реєстрації права приватної власності позивача (т. 2 а.с. 80, 81). 23.11.2021 р. відповідачем [PERSON] було подано письмові пояснення щодо позову, у яких просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що спірна земельна ділянка вже була сформована на підставі рішення розробленого проєкту із землеустрою та передана наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 06.01.2021 р. у комунальну власність Донецької територіальної громади. Право комунальної власності на неї було зареєстровано у встановленому законом порядку. Виготовляти новий проєкт із землеустрою для формування земельної ділянки вже не було необхідності. Підставою для набуття ним у власність спірної земельної ділянки було рішення Донецької селищної ради від 02.06.2021 р., право приватної власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.06.2021 р. На момент передачі у комунальну власність та в подальшому у приватну власність спірна земельна ділянка не знаходилась ані у власності, ані у користуванні позивача, не мала жодних законних обтяжень. Вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не може призвести до захисту або відновлення її порушеного речового права (у разі його наявності), зокрема, повернення й її володіння або користування спірної земельної ділянки, відшкодування шкоди. Всі дії ГУ Держгеокадастру та Донецької селищної ради щодо формування земельної ділянки та розпорядження нею вважає законними (т. 2 а.с. 86-88). За ухвалою від 02.12.2021 р. було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду (т. 2 а.с. 108). Представник позивача просив розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (т. 2 а.с. 126). Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області просила розглянути справу за їхньої відсутності з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві та наданих суду поясненнях, просила відмовити у задоволенні позовних вимог (т. 2 а.с. 120). Представник відповідача Донецької селищної ради просила розглянути справу за їхньої відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні (т. 2 а.с. 127). Відповідача [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності (т. 2 а.с. 86). Відповідач Державний реєстратор Щербина Н.М. та третя особа ФГ «Андріївське2017» про час і місце судового засідання повідомлені належним (т. 2 а.с. 123, 125), однак в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, поважності неявки не убачається. Тому, суд ухвалив провести розгляд справи за їх відсутності. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Дії та рішення сторін доцільно викласти у хронологічному порядку. Розпорядженням Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області від 17.08.2012 року № 483 «Про надання гр. [PERSON] дозволу на розроблення Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» позивачу [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення (землі запасу, рілля), розташованої за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, з метою надання у власність, для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 26). На виконання вказаного розпорядження за замовленням позивача [PERSON] у 2013 році був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області, який в подальшому був погоджений відділом Держземагентства у Балаклійському районі Харківської області 21.03.2014 р. № 160 та внесено зміни до ДЗК, про що міститься відмітка на кадастровому плані земельної ділянки та інших графічних матеріалах, проставлена державним кадастровим реєстратором 24.04.2014 р. (т. 1 а.с. 19-51). В порядку ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України позивач [PERSON] неодноразово зверталася до відповідача Головного управління\~Держгеокадастру у\~Харківській області щодо прийняття ним рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно до вказаної норми відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Харківській області неодноразово відмовляло позивачу, крайній раз наказом від 31.03.2020 № 6687-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність». Позивач не погодилася з таким рішенням і оскаржила його до адміністративного суду. За рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року, яке законної сили набрало 12 лютого 2021 року на підставі ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 12.02.2021 р.: задоволено позовну заяву [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, визнано протиправним та скасувано наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 31.03.2020 № 6687-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність». зобов 'язано Головне\~управління Держгеокадастру\~у Харківській\~області прийняти\~наказ (рішення)\~про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель запасу державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області площею 2,0000 га, з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 та надання її у власність [PERSON] . Під час розгляду справи адміністративним судом було встановлено, що на неодноразові звернення позивача [PERSON] впродовж 2014-2020 років до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з приводу затвердження вищезазначеної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, останнім надавались відмови у затвердженні відповідної документації та передачі ділянки у власність. Позивач загалом вона зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із 5 заявами про затвердження документації із землеустрою, за результатами розгляду яких відповідачем надавалися формальні відповіді-відписки у формі листів, а саме: лист Головного управління Держземагенства у Харківській області від 27.06.2014 № 19-20-6-7953/0/9-14 на заяву позивача від 18.06.2014; лист Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 02.07.2018 № Б-7907/0-5493/0/95-18 на заяву позивача від 19.06.2018. В подальшому, за результатом розгляду заяви позивача від 22.10.2019 наказом Головного управління від 04.11.2019 №11410-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» [PERSON] \~відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність земельної\~ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507. За результатом розгляду заяви позивача від 13.11.2019 наказом Головного управління від 27.11.2019 №12745-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» [PERSON] відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність вказаної земельної ділянки. За результатом розгляду заяви позивача від 19.03.2020 наказом Головного управління від 31.03.2020 № 6687-СГ «Про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність» [PERSON] відмовлено у затвердженні документації із землеустрою та передачі у власність вказаної земельної ділянки. За правилом ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Однак, у проміжок часу між ухваленням рішення адміністративним судом 16.10.2020 р. і набранням ним законної сили 12.02.2021 р., Головне управління\~Держгеокадастру у\~Харківській області\~видає наказ 6 січня 2021 року № 2-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» про передачу у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради 64 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 971,0720 га, які розташовані за межами населених пунктів Донецької селищної ради на території Ізюмського (колишнього Балаклійського) району Харківської області згідно з додатком до цього наказу за актом приймання-передачі земельних ділянок (т. 1 а.с. 157). Відповідно додатку до наказу і акту приймання-передачі земельних ділянок у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради були передані земельні ділянки була передана і спірна земельна ділянка площею 2,000 га з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507, яка зазначена під порядковим № 46 (т. 1 а.с. 169, 170-178). На виконання\~вказаного рішення\~адміністративного суду\~відповідачГоловне\~управління Держгеокадастру\~у Харківській\~області наказом від\~04.03.2021\~року \~№ 1095-СГ\~затвердив проект\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки у\~власність для\~ведення особистого\~селянського господарства,\~розташованої за\~межами населених\~пунктів на\~території Пришибської\~сільської ради\~Балаклійського району\~Харківської області\~та передав\~ [PERSON] у\~власність земельну\~ділянку площею 2,0000 га, (кадастровий номер 6320285200:01:000:0507) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Пришибської сільської ради Балаклійського району Харківської області. Пунктом 6 наказу керівнику відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на виконання пункту 112 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, забезпечити внесення Державним кадастровим реєстратором відповідних відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі (т. 1 а.с. 55). 17 травня 2021 року державним реєстратором Донецької селищної ради Щербиною Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58155909 від 17.05.2021 року 11:16:01, на підставі якого за Донецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 (т. 1 а.с. 62 зворот, 110). Того ж дня, 17.05.2021 року, відповідач [PERSON] подав до Донецької селищної ради заяву про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га (т. 1 а.с. 179). Рішенням XІV сесії VIII скликання Донецької селищної ради від 18.05.2021 року № 464 -VІІІ «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га на території Пришибського старостинського округу Харківської області гр. [PERSON] » відповідачу [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки площею 2,0000 га на території Пришибського старостинського округу (т. 1 а.с. 191). 25.05.2021 року відповідач [PERSON] подав до Донецької селищної ради заяву про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га та передачі її йому у власність (т. 1 а.с 192). Рішенням XV сесії VIII скликання Донецької селищної ради від 02.06.2021 року № 516-VIII «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області та передачі її у власність гр. [PERSON] » затверджено зазначену технічну документацію із землеустрою та передано гр. [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 для ведення особистого селянського господарства у власність (т. 1 а.с. 217). 09.06.2021 року державним реєстратором Донецької селищної ради Щербиною Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58719778 від 14.06.2021 року 09:48:50, зареєстровано за гр. [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 (т. 1 а.с. 62 зворот). Наступного дня, 7 червня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до державного реєстратора Балаклійської міської ради Ізюмського району Харківської області із заявою та доданими до неї документами щодо реєстрації за нею права власності на спірну земельну ділянку кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Але, 10 червня 2021 року позивачу [PERSON] було відмовлено позивачу у державній реєстрації права власності на спірну земельну ділянку кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 у зв`язку з тим, що під час розгляду заяви встановлено наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на дане нерухоме майно, а саме: у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме наявна інформація про те, що заявлена земельна ділянка перебуває у комунальній власності Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області (т. 1 а.с. 59). 08.09.2021 р. відповідач [PERSON] передав спірну земельну ділянку в оренду Фермерському господарству «АНДРІЇВСЬКЕ2017» (т. 2 а.с. 12-14). Ці обставини учасниками справи не заперечуються, повністю кореспондуються з матеріалами справи. За правилом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тобто, 6 січня 2021 року спірна земельна ділянка з державної власності була передана у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради, а наказ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її у власність позивачу [PERSON] . Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняло 4 березня 2020 року. 27.05.2021 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-IX (далі - Закон № 1423-IX), яким розділ Х Земельного кодексу України «Перехідні положення» доповнено пунктом 24. Відповідно до абз. 1 п. 24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності\~територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об'єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об'єктами нерухомого майна державної власності; д) під об'єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Спірна земельна ділянка, розташована за межами населених пунктів у межах Донецької територіальної громади Ізюмського (кол. Балаклійського) району Харківської області, тому на неї поширюються положення п. 24 розділу Х ЗК України. Згідно з абз. 2-3 п. 24 розділу Х ЗК України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Таким чином, п. 24 розділу Х ЗК України визначає особливості переходу з державної у комунальну власність земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів у межах територіальних громад. Відповідно до абз. 5 п. 24 розділу Х ЗК України з дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. З цього слідує, що спірна земельна ділянка кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 переходила у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на неї 17 травня 2021 року. Право розпорядження спірною земельною ділянкою кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 Головне управління Держгеокадастру у Харківській області в силу закону втрачало не пізніше ніж з 27 травня 2021 року. Але, оскільки державна реєстрація\~права комунальної\~власності Донецької\~територіальної громади\~в особі\~Донецької селищної\~ради на\~спірну земельну\~ділянку кадастровий\~номер 6320285200:01:000:0507\~було зареєстровано\~раніше 17 травня 2021 року, тому Донецька селищна рада з вказаної дати набувала право здійснювати розпорядження нею. Таким чином, Головне управління\~Держгеокадастру у\~Харківській області 4 березня 2021 року в порядку виконання рішення адміністративного суду затвердило проект землеустрою та передало позивачу [PERSON] у власність спірну земельну ділянку кадастровий номер 6320285200:01:000:0507 в межах наявних на той час у нього повноважень з розпорядження спірною земельною ділянкою. Діючи недобросовісно, Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не повідомило Донецьку селищну раду про прийняте ним 4 березня 2021 року рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки кадастровий номер 6320285200:01:000:0507, про попередні процедури з надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, наявність судових рішень щодо земельної ділянки тощо, не внесло змін до свого наказу від 06.01.2021 р. № 2-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» щодо вилучення з переліку передачі у комунальну власність Донецької територіальної громади в особі Донецької селищної ради спірної земельної ділянки. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області утаїло від Донецької селищної ради той факт, що процедура безоплатної приватизації\~спірної земельної\~ділянки вже знаходилась на крайній завершальній стадії, позивачу [PERSON] залишалося лише зареєструвати своє право власності. Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому. Разом з тим, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18). Добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Отже, і на переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28цс20, в якій також зазначено, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки в оренду зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проєкту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Судом встановлено, що на час звернення вперше відповідача [PERSON] (іншого претендента на спірну земельну ділянку) до Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області 17 травня 2021 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 вже була сформована, їй було присвоєно кадастровий номер ще 18.02.2013 р. за проектом землеустрою, виготовленим на замовлення позивача [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.11.2019 р. (т. 1 а.с. 52-54). Зазначене також підтверджується проектом землеустрою, виготовленим на замовлення позивача [PERSON] . Таким чином, ще за 7-м років до звернення відповідача [PERSON] \~вперше спірну земельну ділянку за зверненням позивача [PERSON] вже було сформовано та присвоєно кадастровий номер, тобто визначено її як об'єкт цивільних прав. У постанові від 02.06.2021 у справі № 700/316/20-ц Верховний Суд фактично визнав, що\~надання дозволів на виготовлення проєкту землеустрою на одну і ту ж ділянку декільком особам цілком правомірне. А у разі спору захищатиметься право тієї\~особи, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка. Якщо ж ділянка вже була раніше сформована, то захисту підлягатиме право особи, яка раніше\~звернулась до органу розпорядження землею із проханням затвердити належним чином розроблену та погоджену документацію із землеустрою. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц, провадження № 14-28 цс 20, зазначено, що розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). «Обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи. З іншого боку, якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Не вважатиметься добросовісною і поведінка особи, яка отримала дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробила проєкт та подала його на затвердження, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду. Виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи». У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що: «[…]\~не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції». За змістом\~статті 118 ЗК України\~завершальним етапом процедури безоплатної приватизації земельних ділянок є саме затвердження проєкту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність. Таким чином, реальні законні сподівання на оформлення права власності на земельну ділянку виникають не після отримання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, чи погодження проєкту у порядку\~статті 186-1 ЗК України, а саме з моменту звернення до відповідного органу виконавчої влади, чи органу місцевого самоврядування із проханням затвердити погоджений проєкт землеустрою та передання земельної ділянки у власність, оскільки до цього моменту особа повинна усвідомлювати, що земельна ділянка може бути надана у власність іншій особі. Судом встановлено, що проект землеустрою, виготовлений на замовлення позивача [PERSON] , отримав відповідні погодження згідно із\~статтею 186-1 ЗК України, розмір, межі земельної ділянки були узгоджені Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, а його наказ про відмову в затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у власність було скасовано за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2020 року та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області прийняти наказ (рішення) про затвердження проекту землеустрою та надати спірну земельну ділянку у власність [PERSON] . Позивач [PERSON] починаючи з 2012 року безперервно і наполегливо вчиняла активні дії для реалізації та захисту свого права на одержання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, виготовлений та погоджений проект землеустрою тощо, оскаржувала у судовому порядку не передбачені законом вимоги Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, свавільне рішення про відмову, встановивши у суді факт того, що відповідач не діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Законний інтерес і правомірне очікування позивача [PERSON] на завершення оформлення земельної ділянки не був формальним чи теоретичним, він базується на своєчасних і достатніх зусиллях, які вона докладала для позитивного проходження процедури безоплатної приватизації земельної ділянки. Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За змістом пункту 21 рішення у справі «Федоренко проти України» (заява № 25921/02) Європейський суд з прав людини(далі - ЄСПЛ), здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Так, ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Малахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998 р., «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 р., «Прессос Компанія Нав'єра С.А.» та інші проти Бельгії» від 28.19.1995 р., «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 р. визначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи. Рішенням VIII сесії VIII скликання Донецької селищної ради від 26.02.2021 року № 205-VIII «Про здійснення Донецькою селищною радою Харківської області повноважень суб'єкта державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців» повноваження у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб підприємців покладені на виконавчий орган Донецької селищної ради Відділ «Центр надання адміністративних послуг» (т. 2 а.с. 30). Станом на 13 травня 2021 року (дату про прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку після її передачі до Донецької селищної ради) Відділ «Центр надання адміністративних послуг» входив до виконавчих органів Донецької селищної ради. Керівним складом виконавчих органів ради, зокрема, є перший заступник селищного голови, заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів. Селищний голова віднесений до апарату ради (т. 2 а.с. 31, 32-36). За розпорядженням Донецького селищного голови від 02.03.2021 р. № 44/04-03 [PERSON] призначено на посаду державного реєстратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради (т. 1 а.с. 223). Згідно ч . 5 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» у разі утворення центру надання адміністративних послуг як постійно діючого робочого органу для здійснення матеріально-технічного та організаційного забезпечення діяльності центру надання адміністративних послуг у структурі відповідної ради, міської, районної державної адміністрації утворюється (визначається) виконавчий орган (структурний підрозділ), на який покладаються керівництво та відповідальність за організацію діяльності такого центру. Донецька селищна рада не надала суду доказів того, що у відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про адміністративні послуги» у структурі ради був утворений утворюється (визначений) виконавчий орган (структурний підрозділ), на який покладаються керівництво та відповідальність за організацію діяльності центру надання адміністративних послуг. З цього слідує, що керівництво відділом «Центр надання адміністративних послуг» здійснювалося безпосередньо селищним головою, його першим заступником і заступник селищного голови з питань діяльності виконавчих органів згідно розподілу посадових обов'язків. 17 травня 2021 року державним реєстратором відділу «Центр\~надання адміністративних\~послуг» Донецької\~селищної радиЩербиною Наталією Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58155909 від 17.05.2021 року 11:16:01, на підставі якого за Донецькою селищною радою, код ЄДРПОУ: 04397112, зареєстровано право комунальної власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 6320285200:01:000:0507 (т. 1 а.с. 62 зворот, 110). Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державний реєстратор не має права проводити реєстраційні дії щодо суб'єкта державної реєстрації, з яким\~державний реєстратор\~перебуває у\~трудових відносинах або засновником (учасником) якого він є. У такому разі державна реєстрація проводиться іншим державним реєстратором. Суд також зауважує про сталу правову позицію Міністерства юстиції України з даного питання, оскільки у листі від 13.12.2019 р. № 695/26996-26-19/8.4.3 міністерством зроблено висновок, що якщо державний реєстратор перебуває у трудових відносинах з виконавчим органом сільської, селищної чи міської ради, він не має права проводити реєстраційні дії щодо зазначеного органу. При цьому такий державний реєстратор має право проводити реєстраційні дії щодо органу місцевого самоврядування та будь-яких юридичних осіб, утворених органом місцевого самоврядування. Таким чином, слід розмежовувати проведення реєстраційних дій стосовно органу місцевого самоврядування так і будь-яких юридичних осіб, утворених органом місцевого самоврядування, та проведення реєстраційних дій стосовно юридичної особи - суб`єкта державної реєстрації, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах. У нашому\~ж випадку,\~державний реєстратор\~перебуває у\~трудових відносинах\~безпосередньо з\~Донецькою селищною\~радою,\~яка є\~її роботодавцем.\~Підтвердженням є\~той факт,\~що державному\~реєстратору частина\~щорічної відпустки\~надавалася саме\~за розпорядженням\~Донецького селищного\~голови від\~01.10.2021\~р.\~№ 60/04-02(т. 1 а.с. 133), а не виконавчого органу селищної ради, на який покладено керівництво відділом «Центр надання адміністративних послуг». Як зазначалося вище, суду не надано доказів існування на той час в структурі Донецької селищної ради виконавчого органу селищної ради, на який покладено керівництво відділом «Центр надання адміністративних послуг». За відсутності такого органу висновки суду є тим більше справедливими. Підстави для відмови у державній реєстрації визначено статтею 28 вказаного Закону № 755-IV (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин). Пунктом 3-2 частини 1 вказаної статті визначено, що підставою для відмови у державній реєстрації є подання документів до неналежного суб`єкта державної реєстрації. В силу положень пункту 8 частини 1 статті 4 Закону №755-ІV одним з принципів державної реєстрації є принцип внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Тому, державний реєстратор відділу «Центр\~надання адміністративних\~послуг» Донецької\~селищної радиЩербина Н.М., приймаючи рішення від 17.05.2021 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо Донецької селищної ради не діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця обставина є окремою підставою для задоволення позову. Судом встановлені підстави для задоволення позову з метою відновлення порушених прав позивача. Встановлена адміністративним судом і цим судом недобросовісна поведінка Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо свавільного вчинення позивачу [PERSON] перепон у реалізації її законного права на безоплатну приватизацію земельної ділянки, утаювання від Донецької селищної ради факту прийняття ним рішення про затвердження проекту землеустрою та передачу позивачу [PERSON] у власність спірної земельної ділянки, не вчинення ним дій щодо вилучення спірної ділянки з переліку переданих у комунальну власність зробили можливими похідні від них наступні порушення під час державної реєстрації прав та їх обтяжень щодо Донецької селищної ради спірної земельної ділянки, з передачею (наданням) спірної земельної ділянки у власність вдруге вже відповідачу [PERSON] . Визначальним є той факт, що Донецька селищна рада передала (надала) у власність відповідачу [PERSON] спірну земельну ділянку вже після того, як вона вже раніше була передана (надана) у власність позивачу [PERSON] і рішення щодо позивача є чинним. Оскільки державна реєстрація прав та їх обтяжень щодо Донецької селищної ради в частині спірної земельної ділянки державним реєстратором була проведена всупереч з вимогами закону, тому спірна земельна ділянка не перейшла у комунальну власність і Донецька селищна рада не мала права здійснювати розпорядження нею. Тому, приймаючи рішення щодо спірної земельної ділянки в інтересах відповідача [PERSON] , Донецька селищна рада не діяла\~на підставі,\~в межах\~повноважень та\~у спосіб,\~що передбачені\~Конституцією та\~законами України (абз. 2-3 п. 24 розділу Х ЗК України земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки). Згідно з частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Європейський\~суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна\~проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Внаслідок задоволення\~позову судові\~витрати покладаються\~на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання до суду позовної заяви в сумі 4540 грн. (за 5 позовних вимоги немайнового характеру) та за подання заяви про забезпечення позову 454 грн. (т. 1 а.с. 1, 74), всього - 4994 грн. Таким чином з кожного з відповідачів підлягає стягненню по 1248,5 грн. судового збору. Разом з тим, оскільки Державний реєстратор відділу «Центру надання адміністративних послуг» Донецької селищної ради Ізюмського району Харківської області Щербина Н.М. є посадовою особою Донецької селищної ради та перебуває у трудових відносинах з відділом цієї ради, то судовий збір необхідно стягнути з Донецької селищної ради, а тому з Донецької селищної ради підлягає стягненню судовий збір у сумі 2497 грн. Крім того, 17.12.2021 р. представник позивача у своїй заяві, поданої до початку судового засідання, зазначив, що докази щодо судових витрат, в тому числі витрати на правову допомогу, будуть надані протягом 5 днів в порядку ст. 246 КПК України, оскільки з поважних причин вони наразі відсутні (не було затверджено акт виконаних робіт та не здійснені розрахунки між клієнтом та адвокатом) (т. 2 а.с. 126). Тобто просить вирішити\~на підставі\~ст.\~141\~ЦПК України\~питання розподілу\~судових витрат\~на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення по суті заявленого позову. Статтею 246\~ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~сторона з\~поважних причин\~не може\~подати докази,\~що підтверджують\~розмір понесених\~нею судових\~витрат до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~суд за\~заявою такої\~сторони,\~поданою до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі,\~може вирішити\~питання про\~судові витрати\~після ухвалення\~рішення по\~суті позовних\~вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відтак, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат за клопотанням представника позивача адвоката Маркевича В.В. Суд зазначає, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved