Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача 250 тис. грн. В обґрунтування позову зазначив, що 23.12.2015 р. надав відповідачу під розписку позику у сумі 250 тис. грн., однак в обумовлений сторонами строк останній кошти не повернув та ухиляється від виконання договірних обов`язків. 18.10.2019 р. сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання не з`явився, заяв, клопотань чи відзиву не подавав. З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. 23.12.2015 р. позивач надав у позику відповідачеві грошові кошти в сумі 250000 грн., про що було складено письмову розписку. За розпискою відповідач зобов`язався повернути кошти до 01.03.2016 р. Відповідач у встановлений строк кошти не повернув. 03.10.2016 р. позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Чернігова з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 250000 грн., заплативши при цьому 2500,00 грн. судового збору. Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 15.11.2016 р. у справі № 750/9242/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу позов задоволено та вирішено стягнути з відповідача у користь позивача кошти у сумі 250000 грн. Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 31.08.2018 р. скасовано вище вказане заочне рішення суду. Ухвалою Деснянського районного суду міста Чернігова від 12.12.2018 р. дану справу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передано до Червоноградського міського суду Львівської області. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначений правовий висновок неодноразово підтверджено Верховним Судом України, зокрема у постановах від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2789цс16, а також постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду, зокрема від 09 жовтня 2019 року у справі № 522/16082/14-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 2-4644/11. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем доведено обставини, на які він покликається як на підставу своїх позовних вимог й такі обставини підтвердженні належними та допустимими доказами. За таких обставин та міркувань позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2500,00 грн.

Outcome: approved