Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, обґрунтовуючи свій позов наступним. 09 жовтня 2013 року, близько 12 год., біля будинку № 3 по вул. Грушевського у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та «Mercedes-Benz», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Вина [PERSON] у вчиненні ДТП підтверджена Постановою Печерського районного суду м. Києва від 08 листопада 2013 року. Крім того, постановою інспектора ДАІ від 09 жовтня 2013 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, якою було встановлено відсутність у [PERSON] 09.10.2013 року полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. [PERSON] звернувся до позивача з заявою, в якій повідомив про настання дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який є страхувальником ПАТ СК «Інтер-Поліс» відповідно до полісу № АВ/3651231 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Разом з тим, позивач вказує на те, що страховий платіж за вказаним полісом вчасно не було сплачено та звіт про оформлений поліс до страховика не було надано. Згідно інформації, наявної у позивача, страховий платіж за вказаний поліс не надходив, звіт про оформлення полісу страховим агентом страхової компанії не надано. Позивач вважає, що у зв'язку з несплатою відповідачем страхового платежу, укладений між сторонами договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів має бути визнаний недійсним відповідно до ст.ст. 983, 988 ЦК України. З врахуванням вимог ст.ст.8, 16, 18 Закону України «Про страхування», ст.ст. 202, 203, 215, 216, 983, 988 ЦК України позивач просить суд визнати недійсним укладений між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» та [PERSON] договір страхування у виді полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3651231, та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 243, 60 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Представник відповідача, в судовому засіданні показав суду, що 04 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підтвердження факту укладення даного договору відповідачу було видано поліс № АВ/3651231, де страховиком зазначений позивач, страхувальником - відповідач, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER]. Страховий платіж був сплачений відповідачем у розмірі 443, 23 грн. у день укладення договору, про що свідчить корінець квитанції до прибуткового касового ордеру виданий уповноваженою страховиком особою. Строк дії договору - з 05.10.2013 року по 04.10.2014 року. З огляду на зазначене відповідач вважає, що підстав для визнання вказаного договору недійсним немає. Відповідач виконав умови договору вчасно сплативши на користь позивача страховий платіж, у зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечив. Вважає, що відповідач надав суду докази, які свідчать про безпідставність позовних вимог позивача, у зв'язку з чим просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 3, ст. 6, ст. 227, ст.ст. 627-629 Цивільного кодексу України, в Україні гарантується право свободи договору. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог діючого законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що між сторонами - приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інтер-Поліс» як страховиком, та [PERSON] як страхувальником, 04 жовтня 2013 року було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується наданою суду копією полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/3651231. Відповідно до наданої суду копії полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номер [NUMBER]. Вказаний поліс містить підписи страхувальника, підпис уповноваженої особи страховика та печатку страховика. Згідно з ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обгрунтовуючи свій позов позивач зазначив, що всуперечень умовам договору відоповідач не вчасно не сплатив страховий платіж на користь позивача. Звіт про сплату страхового платежу за вказаним полісом було подано агентом страховика тільки 18 жовтня 2013 року, що на думку представника позивача є підставою для визнання такого договору недійсним. Разом з тим, представником відповідача у судовому засіданні було надано письмовий доказ, а саме копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 04 жовтня 2013 року, якою підтверджено, що 04 жовтня 2013 року було прийнято від [PERSON] страховий платіж ОСЦПВ АВ/3651231 у розмірі 443, 23 грн. Вказана квитанція підписана у графі касир та скріплена печаткою позивача. Суд вважає, що відповідач надав суду належний та допустимий доказ, який свідчить про виконання відповідачем умов спірного договору в частині своєчасності внесення відповідачем страхового платежу. Посилання представника позивача на те, що агентом страховика тільки 18 жовтня 2013 року було підготовлено звіт про оплату страхового платежу, на думку суду не є підставою вважати, що відповідач порушив умови договору щодо своєчасності сплати страхового платежу, оскільки агент позивача укладаючи договір діяв в інтересах та від імені самого позивача, та відповідач не має нести відповідальність за дії агента позивача в частині своєчасності внесення страхового платежу на рахунок позивача. Посилання представника позивача на наявність постанови інспектора ДАІ від 09 жовтня 2013 року, якою [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП, якою було встановлено відсутність у [PERSON] 09.10.2013 року полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, також не свідчить про порушення відповідачем умов договору, а лише свідчить про факт відсутності у транспортному засобі відповідача на час настання дорожньо-транспортної пригоди зазначеного вище полісу. Крім того, відповідно до централізованої бази даних МТСБУ поліс серії АВ № 3651231 станом на 09.10.2013 року, тобто на день вчинення відповідачем ДТП обліковується як діючий. Відповідно до частини другої статті 998 ЦК наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень діючого законодавства, невиконання або неналежне виконання угоди не може бути підставою для визнання угоди недійсною. Судом встановлено, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам ст.203 ЦК України, так як його зміст не суперечить положенням Цивільного кодексу України, а також іншим актам цивільного законодавства, зокрема Законам України «Про страхування», «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину були вільними і відповідали їх внутрішній волі, договір було укладено у формі встановленої законом, правочин був спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлено договором. З огляду на наведене, суд приймає рішення про відмову у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс» до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання недійсним договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed