Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач просить визнати недійсними: довіреність від 07.12.2010 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М., на підставі якої [PERSON] уповноважила [PERSON] подарувати [PERSON] квартиру [ADDRESS]; договір дарування вищезазначеної квартири, укладений 14.12.2010 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 07.12.2010 року, та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1584; договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1573. Просить також застосувати наслідки недійсності правочинів, повернувши йому спірну квартиру, та стягнути з відповідачів судові витрати по справі. Посилається на те, що є онуком та спадкоємцем за законом померлої [INFO] [PERSON] У встановлений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак дізнався, що його бабуся 07.12.2010 склала заповіт на ім'я [PERSON] Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.09.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.11.2012, вищезазначений заповіт було визнано недійсним. Після цього він знову звернувся до нотаріуса з питань прийняття спадщини та дізнався про існування довіреності від 07.12.2010, яка посвідчена приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М., на підставі якої [PERSON] уповноважила [PERSON] подарувати [PERSON] квартиру [ADDRESS], та договору дарування вищезазначеної квартири від імені [PERSON] на ім'я [PERSON] Крім того, у вересні 2013 року позивач дізнався про існування договору купівлі-продажу даної квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1573. Дані документи суперечать чинному законодавству, їх наявність порушує законні права позивача та перешкоджає йому оформити спадщину після смерті бабусі. В судовому засіданні позивач та його представники [PERSON] і [PERSON] позов підтримали повністю, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Просить розглядати справу за її відсутності. В надісланих до суду письмових запереченнях пояснила, що спірну квартиру їй подарувала мама і про обставини, зазначені позивачем у позовній заяві вона нічого не знала. При укладенні договору купівлі-продажу квартири нотаріусом були перевірені всі документи і квартира була продана добросовісному набувачу. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, просять відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вона доглядала спадкодавця [PERSON] і подарувати квартиру їй була воля покійної. Відповідач [PERSON] позов не визнала, заперечує проти його задоволення. Просить розглядати справу у її відсутність. В своїх письмових запереченнях пояснила, що дізналася про продаж даної квартири із інтернетоголошення. Перед укладенням договору купівлі-продажу і вона, і нотаріус запитували продавця [PERSON] про наявність обмежень чи спорів щодо цієї квартири, інтересів до цього майна третіх осіб, на що остання відповіла, що нічого про це не знає, квартира належить їй. Третя особа, - приватний нотаріус Мусієнко М.М. надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. З наданих сторонами письмових доказів та матеріалів кримінального провадження № 42013100240000015 встановлено такі обставини. Відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05.09.2012, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.11.2012, було визнано недійсним заповіт [PERSON] від 07.12.2010 на ім'я [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Мусієнко М.М., реєстр 1562, оскільки заповідач у період складання заповіту за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Позивач [PERSON] є онуком [PERSON], яка померла [INFO]. 19 червня 2011 року він звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до акту посмертної комісійної судово-психіатричної експертизи № 671 від 16.07.2012, [PERSON] у період часу, до якого відноситься складання заповіту - 07.12.2010 р. - виявляла ознаки «Судинної деменції» (згідно з МКХ-10, шифр F 01), за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже обставини, що [PERSON] 07.12.2010 за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними доведення не потребує, оскільки дане рішення ухвалене у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Мусієнко М.М. 07 грудня 2010 року [PERSON] надала [PERSON] довіреність, відповідно до якої уповноважила останню подарувати належну їй квартиру [ADDRESS] [PERSON]. Дана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М., реєстр № 1561. Відповідно до договору дарування від 14 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М., реєстр № 1584, [PERSON], від імені якої на підставі довіреності від 07.12.2010 діяла [PERSON], подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS]. З договору купівлі-продажу від 08 листопада 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1573, вбачається, що [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] [PERSON]. З матеріалів кримінального провадження № 42013100240000015, яке було оглянуте судом в судовому засіданні, вбачається, що позивач [PERSON] звернувся до Переяслав-Хмельницького МРВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності приватного нотаріуса Мусієнко М.М. та громадянки [PERSON] за вчинення ними шахрайських дій по відношенню до спадкового майна його померлої бабусі [PERSON] Постановою про закриття кримінального провадження від 25.11.2014, винесеною слідчим СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області, дане кримінальне провадження було закрито у зв'язку з відсутністю в діях Мусієнко М.М. та [PERSON] складу кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. В силу ч. 1 ст. 215 цього Кодексу, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, як встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З частини першої статті 216 ЦК України випливає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Оскільки судом було встановлено, що довіреність на ім'я [PERSON] надавалася [PERSON] та нотаріально посвідчувалася 07.12.2010 року, як і заповіт від імені останньої на користь [PERSON], коли [PERSON] за своїм психічним станом не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, то на підставі ч. 1 ст. 215 та ст. 225 ЦК України дану довіреність слід визнати недійсною. Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Оскільки договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 14 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], від імені [PERSON] укладався [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Переяслав-Хмельницького районного нотаріального округу Київської області Мусієнко М.М. 07 грудня 2010 року за реєстровим номером 1561, яка в свою чергу визнається судом недійсною, то і сам договір дарування слід визнати недійсним. Щодо інших позовних вимог, то слід зазначити таке. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням того, що позивач безпосередньо не був стороною оспорюваних правочинів та власником спірного майна (квартири), суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 08.11.2012 та застосування наслідків недійсності правочинів (повернувши позивачу квартиру) задоволенню не підлягають. Судові витрати розподіляються між сторонами відповідно до ст.88 ЦПК України: з відповідача [PERSON] на користь позивача стягуються судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.203,215,216,225,

Outcome: partial