Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва із вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 11.05.2012 року між сторонами був укладений договір №б/н відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. У звязку з тим, що відповідач, скориставшись наданими банком коштами, належним чином зобовязання щодо їх повернення не виконує, станом на 28.02.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16024,18 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 5159,13 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7775,80 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1850,00 гривень, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) у розмірі 739,25 гривень. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та вважав обґрунтованими вимоги банку лише в частині повернення тілу кредиту у розмірі 5159,13 гривень. Усі інші суми, на думку відповідача, були нараховані банком безпідставно, у звязку з чим сплачувати їх [PERSON] не зобовязаний. При цьому відповідач зазначив, що виникненню заборгованості сприяв збіг тяжких для нього життєвих обставин, оскільки йому довелось одночасно придбати мобільний телефон та ноутбук, які вийшли із ладу, а позивач, встановивши занадто великий кредитний ліміт, фактично сам спровокував виникнення заборгованості. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. В судовому засіданні встановлено, що 11.05.2012 року між сторонами був укладений договір №б/н відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Вказаний договір укладений з урахуванням волевиявлення відповідача, оскільки підписи на договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами, в тому числі і зі строком дії договору, видами штрафних санкцій, їх розміром, порядком нарахування. Згідно умов укладеного договору про надання банківських послуг, останній складається з заяви, тарифів, памятки клієнта та Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови). Умови та правила надання банківських послуг на момент виникнення кредитних правовідносин між сторонами, були затверджені наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. Згідно п. 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у памятці клієнта / довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Строк дії кредитної картки, виданої [PERSON], до липня 2016 року (а.с.6). При незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку сторони, згідно п. 2.1.1.5.4. Умов узгодили право клієнта, звернутись в банк для розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що утворилася протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю і його довіреною особам. З заявою про розірвання банківського договору [PERSON] по позивача не звертався. У звязку з тим, що відповідач належним чином зобовязання не виконує, станом на 28.02.2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 16024,18 гривень, яка складається з: заборгованості по кредиту у розмірі 5159,13 гривень, заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 7775,80 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 1850,00 гривень, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) у розмірі 739,25 гривень. Розмір вказаної суми заборгованості за кредитом та правильність його розрахунку у судовому засіданні оспорені не були. Заяв про застосуванням наслідків пропуску строку позовної давності, а також про зменшення розміру неустойки в порядку ст. 551 ЦК України до суду не надходило. Доводи відповідача щодо відсутності його обовязку повертати банку будь-які грошові кошти, окрім фактично витрачених (тіла кредиту) є субєктивним тлумаченням ним умов укладеного банківського договору та вимог чинного законодавства України, та не можуть визнані беззаперечною підставою для відмови у задоволені позову. Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 16024,18 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ПАТ КБ «Приватбанк» та документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 243 гривень 60 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved