Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених вимог, звернувся до суду з позовом до [PERSON], в обґрунтування якого зазначив, що 23.06.2008 року між сторонами було укладено договір №б/н, згідно якого банком було передано відповідачу кредитну картку строком дії до 01/10, з встановленим початковим лімітом на суму 2000, 00 гривень. Відповідач особистим підписом у заяві підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, які йому були надані в письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування, зобовязався здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та строки, визначені тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також договором було встановлено відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним. Позивач вказує, що відповідач свої зобовязання за договором не виконав в звязку з чим має заборгованість за період з 30.09.2012 року по 30.09.2015 року у розмірі 3\~398, 33 гривень. Посилаючись на вказані обставини, на положення Цивільного Кодексу України просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Раніше в судовому засіданні відповідач пояснював, що картка йому видавалась один раз, по закінченню строку її дії нову картку він не отримував. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили застосувати строки позовної давності та в задоволенні позову відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення \~( ч. 1 ст. 179 ЦПК України). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Як вбачається з копії кредитного договору від 23.06.2008 року № б/н, позивач надав відповідачу кредит в сумі 1600, 00 гривень шляхом перерахування грошових коштів на картрахунок № 4149437326306071 відкритий для позичальника (відповідача) відповідно до зазначеного договору. Відповідно до 3.1.1. Умов та правил надання банківських послуг строк дії карти вказаний на лицевій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Позивач зазначає, що датою 01/10 (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту у розмірі та строки встановлені тарифами. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між сторона по справі існували правовідносини, що виникли на підставі кредитного договору від 23.06.2008 року № б/н. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачем було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із зазначеним позовом, оскільки строк дії платіжної картки сплинув в січні 2010 року, доказів того, що позивачем відповідачу надавалася нова платіжна картка ПАТ КБ «Приватбанк» суду не надано, а тому, суд приходить до висновку, що користуватися кредитними коштами, після спливу строку дії платіжної картки, відповідач можливості не мав, а відповідно і відсотки за користування коштами (які зазначені в уточненій позовній заяві) нараховуватися не могли. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року(справа №\~614\~цс\~14). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed