Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Правекс-банк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 75988,37 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що між відповідачем та АКБ «Правекс-банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є позивач, 29.11.2012 року був укладений кредитний договір №220R2CP123340001, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 158160,00 гривень, строком до 29.11.2017 року зі сплатою 22,00% річних. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти на загальну суму розміром 158160,00 гривень, однак відповідач в свою чергу належним чином зобовязання за договором не виконав і тому станом на 27.10.2016 року має перед позивачем заборгованість, яку останній просить стягнути з відповідача на свою користь і яка складається з наступного: 74730,61 гривень заборгованість по сплаті основної суми кредиту, 1257,76 гривень заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. В подальшому ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 21 серпня 2017 року задоволено клопотання ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія» про залучення правонаступника позивача у звязку з тим, що між ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «Правекс-банк» було укладено договір купівлі-продажу відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №220R2CP123340001 від 29.11.2012 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія». Про що було повідомлено ПАТ КБ «Правекс-банк». Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія» в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, якою просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідач надав до суду заяву, якою просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з кредитного договору №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс-банк» та [PERSON], позичальник надав [PERSON] кредит у розмірі 158160,00 гривень строком з 29 листопада 2012 року по 29 листопада 2017 року, позичальник в свою чергу сплачує банку відсотки за користування кредитом з розрахунку 22% річних, процентна ставка є фіксованою. Позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення грошових коштів вказаних в колонці «Погашення основної суми кредиту» Додатку 1 до договору щомісячно у строк до 29 числа наступного місяця включно на свій поточний рахунок №26200700082131 в ПАТ КБ «Правекс-банк» та доручає банку здійснення списання відповідної суми грошових коштів з зазначеного рахунку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 6-14). Відповідно до Договору про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року позичальник у разі придбання пакету послуг «Мікеланджело» сплачує банку проценти за користування кредитом з розрахунку: розмір ставки 22% річних мінус розмір знижки 0,5%, що складає 21,5% річних. Вказаний розмір ставки застосовується протягом строку дії пакету послуг з договором №041Т018177090 та діє у період з 23 листопада 2012 року по 22 листопада 2013 року включно (а.с. 15-16). Згідно Додатку 1 до договору про внесення змін та доповнень №1 до Кредитного договору №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року погашення основної суми кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення, який передбачає, що щомісячний платіж позичальника становить 4322,61 гривень, який включає як суму основного кредиту так і відсотки за користування кредитом (а.с. 17-19). Відповідно до розрахунку заборгованість відповідача по кредитному договору №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року станом на 27.10.2016 року перед банком становить 75988,37 гривень, яка складається з наступного: 74730,61 гривень заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 1257,76 гривень заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. Як вбачається з кредитного договору №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року та розрахунку заборгованості відповідача, кредит був наданий останньому строком на 5 років, а саме, з 29 листопада 2012 року до 29 листопада 2017 року, при цьому перші три роки [PERSON] сумлінно виконував свої зобовязання за договором та сплачував щомісячні платежі. При цьому прострочення [PERSON] внесення сум платежів з погашення кредиту відбувалось виключно протягом десяти місяців з 29.12.2015 року по 29.09.2016 року, після спливу яких, останній з лютого 2017 року продовжує добросовісно виконувати свої зобовязання за кредитним договором та частково погашати утворену у 2016 році заборгованість. Згідно наданих відповідачем копій квитанцій, з відміткою ПАТ «Правекс-банк», №FJB1703816289225 від 07 лютого 2017 року, №FJB1706116382691 від 02 березня 2017 року, №FJB1711116542008 від 21 квітня 2017 року, № N1A8A39592 від 17 травня 2017 року, без номеру від 13 червня 2017 року, №N0BJB50603 від 27 липня 2017 року та № FJB1722016806932 від 08 серпня 2017 року, [PERSON] на виконання умов кредитного договору у період з лютого по серпень 2017 року щомісячно вносить на рахунок №26200700082131 в ПАТ КБ «Правекс-банк» платежі розміром 5600,00 гривень (а.с. 144-149). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ст. ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Судом встановлено, що відповідач, дійсно, на момент звернення позивача до суду, в період з 29.12.2015 року по 29.09.2016 року неналежним чином виконував свої зобовязання і тому станом на 27.10.2016 року мав перед позивачем заборгованість в розмірі 75988,37 гривень, яка складається з наступного: 74730,61 гривень заборгованість по сплаті основної суми кредиту; 1257,76 гривень заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом. При цьому відповідно до п. п. 1.2., 9.1. Кредитного договору № №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року, зазначений кредитний договір було укладено строком до 29 листопада 2017 року, а дострокове припинення банком строку користування кредитом та вимога погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі, включаючи суму боргу за кредитом, що залишилась, належних процентів, можливе, зокрема у разі затримання позичальником платежів зі сплати суми основного боргу та відсотків за користування кредитом, на один календарний місяць. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості прострочення [PERSON] внесення сум платежів з погашення кредиту відбувалось в період з 29.12.2015 року по 29.09.2016 року, при цьому з наданого суду як кредитного договору, так і копії паспорту відповідача серії ВА №791237, останній з 2012 року постійно мешкає на території міста Вугледара, яке у відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України №1053-р від 30.10.2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, яка на даний час триває і рішення про її припинення не прийнято, а тому існують реальні, обєктивні підстави вважати, що несплата відповідачем платежів з погашення кредиту могла бути зумовлена проведенням антитерористичної операції на території міста Вугледара. Більше того, суд вважає необхідним відзначити, що на теперішній час [PERSON] систематично сумлінно, у період з лютого по серпень 2017 року, щомісячно вносить на рахунок №26200700082131 в ПАТ КБ «Правекс-банк» платежі розміром по 5600,00 гривень, які перевищують розмір щомісячних платежів встановлених графіком погашення заборгованості по кредитному договору, а тому, останнім щомісячно вноситься приблизно по 1300 гривень в рахунок погашення заборгованості утвореної у період з 29.12.2015 року по 29.09.2016 року. З огляду на зазначене, суд, враховуючи, що відповідач на даний час, окрім сплати поточної заборгованості за кредитним договором, прагне самостійно, добровільно, в позасудовому порядку, погасити утворену у 2016 році прострочену заборгованість, вважає недоцільним застосування п. 9.1.1. Кредитного договору № №220R2CP123340001 від 29 листопада 2012 року та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, щодо дострокового припинення дії кредитного договору та погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, включаючи суму боргу за кредитом, що залишилась, та процентів за користування кредитними коштами, а тому вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві\~пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, ст. ст. 526, 530, 536, 610, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed