Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що хоча сторони і перебувають у шлюбі, відповідач проживає окремо, допомоги на утримання дитини не дає, хоча має таку можливість. Відповідач позов визнав. Погодився сплачувати аліменти відповідно до законодавства. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.05.1991 р. Солобковецькою сільською радою Ярмолинецького району, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 08.05.1991 р.. В шлюбі [INFO] народився син [PERSON]. Сторони проживають окремо, що визнано ними. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на утриманні останнього, що визнано сторонами. Позивач посилається на ненадання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, не зважаючи на можливість надавати таку допомогу. Жодних доказів зворотнього суду надано не було. Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, неповнолітня дитина не має самостійних джерел доходу. Доказів наявності у відповідача інших дітей, окрім зазначеної у позовній заяві, суду не надано і сторони на цю обставину не посилались, як і на непрацездатність інших членів сім'ї. Позивач отримує регулярний, але незначний заробіток. Відповідач працює сторожем ринку у ТзОВ «Автотехкультсервіс», отримуючи регулярний заробіток, що підтверджується довідкою про доходи від 17.03.2014 р. Жодних доказів відсутності у відповідача можливості надавати допомогу на утримання дитини суду не надано. Враховуючи наведене, а також вимоги ст. 182 СК України, аліменти підлягають присудженню в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто, у даному випадку з 03.03.2014 р.. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень по справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати, від яких звільнений позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи наведене,

Outcome: approved