Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Позивач просить: визнати за ним право власності на земельну частку (пай) у розмірі 7,26 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області, на підставі сертифікату серії ХР № 0248324, виданого Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області 18 травня 1999 року, зареєстрованого 18 травня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 324. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що 18.05.1999р. його батько [PERSON] отримав сертифікат серії ХР №0248324 на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Шебелинське», розміром 7,26 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). [INFO] помер його батько. Після його смерті зазначене право на земельну частку (пай) у рівних частках - по 1/2 частині успадкували мати позивача - [PERSON] і брат позивача - син спадкодавця [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] . Позивач як єдиний спадкоємець прийняв спадщину після їх смерті, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Носовою М.В. 19.11.2014р. у спадковій справі № 354/2014р., зареєстрованим у реєстрі за № 1-1351. У зв'язку з тим, що ним було втрачено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР №0248324, дублікат якого отримати немає можливості, він звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Підтвердження його права на земельну частку (пай) необхідно для реалізації успадкованого права на отримання у власність земельної ділянки. Ухвалою від 20.08.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 16.09.2020р. 02.09.2020р. відповідачем Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області (далі - Балаклійська РДА) подано відзив, у якому зазначено, що з 01.01.2019р. Балаклійська РДАне має повноважень щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності, та щодо розпорядження землями, які залишились у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв). Тому, Балаклійська РДА не є належним відповідачем у даній справі (а.с. 21, 22). 15.10.2020р. до суду надійшов відзив відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якому відповідач просив відмовити в задовленні позову [PERSON] . Заперечення проти позовних вимог обґрунтовано тим, що відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Підставами для виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області має повноваження щодо розпорядженнями землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Харківської області, тому не є належним відповідачем у справі. Тим більш, позивачем не заявлено позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. За інформацією відділу у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області згідно книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї) громадян по ЗАТ «Шебелинське» за № 324 від 18.05.1999р. зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248324 на [PERSON] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКО № 654296 до вказаного сертифікату 15.10.2008р. внесено зміни, відповідно до яких 1/2 права на земельну частку пай належить [PERSON] . Згідно книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю державний акт на право власності на землю на [PERSON] не зареєстровано. Інформація щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки відповідно до сертифікату серії ХР № 0248324 від 18.05.1999р. та рішення (розпорядження) про передачу земельної ділянки у власність та про її власника у відділі у Балаклійському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відсутня. Спадкоємцеві належить право на 1/2 частку спадщини, що підтверджується відомостями з книги реєстрації сертифікатів на земельні частки (паї). З урахуванням вищенаведних обставин, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню (а.с. 37, 38). Ухвалою від 10.11.2020р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.12.2020р. Позивач просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 61). Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Харківській області просив розглянути справу за відсутності їхнього представника, просив відмовити в задоволенні позову (а.с. 75). Відповідач Балаклійська РДА просив розглянути справу за відсутності їхнього представника (а.с. 21, 22). Представник відповідача Шебелинської сільської ради Балаклійського району Харківської області просив розглянути справу за їхньої відсутності (а.с. 74). Відзив ними не подавався. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248324 від 18.05.1999р. вказаний сертифікат було видано [PERSON] на підставі розпорядження Балаклійської районної державної адміністрації від 15.04.1999р. № 115 в тому, що йому належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Шебелинське», розміром 7,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 18.05.1999р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 324. У даному сертифікаті міститься запис, датований 11.09.2008р., про передачу права на земельну частку (пай) - 1/2 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВКО № 654296 (а.с. 5). Відповідно до дубліката свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.2014р., виданого державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Носовою М.В. у спадковій справі № 354/2014р., зареєстрованого у реєстрі за № 1-1351, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Шебелинське», розміром 7,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належить в 1/2 частці особисто померлій [PERSON] , а в 1/2 частці померлому [INFO] [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0248324, виданого 18.05.1999р. Балаклійською районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрованого 18.05.1999р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 324 , перереєстрованого там же 11.09.2008р., спадкоємцем якого була його мати - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 6). Згідно копії оголошення, розміщеного у газеті «Сім Днів» № [NUMBER] від [INFO], сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0248324, виданий 18.05.1999р. Балаклійською районною державною адміністрацією та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 324, на ім`я [PERSON] втрачено (а.с. 7). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правовою підставою позову визначено ст. 392 ЦК України, відповідно до якої власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» № 899-IV від 05.06.2003р. право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 2 зазначеного закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є : свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За змістом ст.ст. 3, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» до повноважень сільських, селищних міських рад належить розгляд заяв власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; прийняття рішень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Як було зазначено вище, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», як і свідоцтво про право на спадщину, є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на земельну частку (пай), тоді як у судовому порядку, за наявності для цього правових підстав, може бути визнано право на земельну частку (пай). Звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування є належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай). Разом з тим, право позивача [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ЗАТ «Шебелинське», розміром 7,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0248324 від 18.05.1999р., посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 19.11.2014р., виданим державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Носовою М.В. у спадковій справі № 354/2014р., зареєстрованим у реєстрі за № 1-1351. Тобто, позивач у нотаріальному порядку вже оформив своє право на спадщину на вказану земельну частку (пай). У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). Таким чином, в предмет судового захисту входять саме порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси. Судовим розглядом не встановлено порушення діями чи бездіяльністю відповідачів, невизнання або оспорювання прав, свобод чи законних інтересів позивача, за правових підстав та обґрунтування даного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed