Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

Позивач ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» в особі представника за довіреністю Гаренко Н.Р. звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 13 травня 2014 року [PERSON] отримала кредит в сумі 14700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Приєднавшись до Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник погодилась, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та в будь-який момент може бути змінений (зменшений або збільшений) банком. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, складають між нею та Банком Договір, про що свідчить її особистий підпис у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором, остання має заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2017 року становить 94688,18 гривень та складається з наступного: 13650,18 гривень - заборгованість за кредитом, 73768,57 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2284,28 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Крім того, відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачці нараховані штрафи - 500 гривень - фіксована частина, 4485,15 гривень - процентна складова. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство, позивач просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також судові витрати в сумі 1600 гривень. У п. 3 позовних вимог позивач просить у разі неявки відповідача розглядати справу за відсутності представника Банку та не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Аналогічне прохання містить заява представника позивача за довіреністю Бойко М.С., в якій крім цього остання позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачу судова повістка про виклик до суду надсилалась рекомендованим листом із повідомленням за зареєстрованою адресою її проживання, однак конверт був повернутий суду без отримання адресатом, за закінченням строку зберігання. Через наведені обставини відповідач була повідомлена про дату та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», проте до суду не прибув, відзиву на позов не надав, будь-яких заяв (клопотань) від нього не надходило. За наведених обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України, та дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з наведеного. Згідно ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За правилами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 13 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» з одного боку, та [PERSON], з іншого, була досягнута домовленість про надання останній кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,3% на місяць на залишок заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки. Позичальник [PERSON] своїм особистим підписом, що міститься у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 13 травня 2014 року, засвідчила свою згоду із тим, що дана заява з Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між нею і банком Договір про надання банківських послуг. При цьому позичальник також засвідчила своє ознайомлення із переліченими документами, що складають собою договір, а також те, що вони були надані їй у письмовому вигляді, та була проінформована про розміщення Умов і Правил надання банківських послуг на офіційних Web-ресурсах банку, які зобов'язалась виконувати, регулярно ознайомлюючись з їх змінами. Отже, суд вважає встановленим факт укладення між ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] договору про надання банківських послуг № б/н від 13 травня 2014 року. Частиною другою статті 1050 ЦК України закріплено право Банку вимагати достроково виконання зобов'язання в цілому у разі невиконання позичальником зобов'язання. Як вбачається з доданого до позову розрахунку заборгованості позичальник свої зобов'язання за договором систематично не виконує, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2017 року за нею рахується заборгованість в сумі 94688,18 гривень, яка складається з наступного: 13650,18 гривень - заборгованість за кредитом, 73768,57 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2284,28 гривень - заборгованість за пенею та комісією. Крім того, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачу нараховані штрафи в сумі 4985,15 гривень. Відповідач [PERSON], не прибувши у судове засідання, не побажала реалізувати своє процесуальне справо на спростування наведених обставин і доказування належного виконання нею умов договору кредиту, а отже їх не оспорює. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення пред'явленого позову в частині стягнення з відповідача на користь ПАТ Комерційний банк «Приватбанк» основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 13650,18 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 73768,57 гривень, що загалом становить 87418,75 гривень. Із заявленою до стягнення сумою пені суд погодитись не може, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 14 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 20 жовтня 2014 року, Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р від 02 грудня 2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають у населених пунктах, де проводилася антитерористична операція, в тому числі й місто Маріуполь, де мешкає відповідач [PERSON] З доданого до позову розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача з пені в сумі 2284,28 гривень нарахована з 31 жовтня 2014 року, тобто після введення мораторію на нарахування пені та штрафів, а тому суд відмовляє у стягненні вказаної суми з відповідача як такої, що нарахована неправомірно. Виходячи з вищевикладеного вмотивування суд також відмовляє і у стягненні з відповідача штрафів в сумі 4985,15 гривень, нарахованих відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, як таких, що обчислені станом на 31 жовтня 2017 року. Відповідно до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1600 гривень, сплачений позивачем за подання даного позову, покладається на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial