Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивач подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду внаслідок професійного захворювання, отриманого в період роботи на підприємстві відповідача ХОЗЛ П-Ш в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз; емфізема легень ЛН П-Ш ст., хронічне легеневе серце, хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним порушенням функції Шст., та інші супутні захворювання в сумі 600000 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що працювала на вказаному підприємстві з 1991 року по 22.01.2015 року коли вийшла на пенсію, вказане професійне захворювання їй встановлено лише у грудні 2014 року, але воно виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах шкідливих виробничих факторів, причина виникнення наявність на робочих місцях [PERSON] пилу силікатовмістного та еквівалентного рівня шуму відповідного розміру. Внаслідок отримання вказаних захворювань позивач постійно вимушена знаходитись під наглядом лікарів, проходити систематичні курси лікування, порушені її соціальні зв»язки і вона постійно знаходиться у стані нервової напруженості, погіршився сон, знижений настрій, дратівливість. Вона втратила працездатність, не може працювати і утримувати своїх чотирьох дітей, тобто порушився нормальний уклад її життя. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом не погодилась та зазначила, що відповідач не оспорює того факту, що позивач отримала зазначене професійне захворювання, а також того, що умови праці позивача на підприємстві дійсно були шкідливими, проте позивач працювала на цих посадах добровільно, була належним чином ознайомлена з тим, що умови її праці є шкідливими, а також підприємство забезпечувало працівників на цих роботах необхідними засобами захисту, проводило відповідні заходи щодо безпеки праці. Крім того, вважає, що позивач, знаючи ще з 2004 року про наявність у неї вказаних захворювань, продовжувала ще 10 років працювати на тих же умовах, і вийшла на пенсію лише в січні 2015 року, тобто свідомо погіршувала свій стан здоров»я. Також, позивач отримала та продовжує отримувати всі необхідні виплати, пов»язані зі станом її здоров»я та професійним захворюванням, з фонду соціального страхування від нещасних випадків, і жодним чином не обґрунтувала заявлену суму моральної шкоди у 600000 грн.. З наведених обставин вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні з позовом не погодилась та пояснила, що позивач отримала від фонду відповідні виплати, пов»язані наявністю у неї професійного захворювання, також отримує пенсію, не обґрунтувала того, що внаслідок професійного захворювання порушились її життєві зв»язки і нормальний уклад життя, тому у задоволенні позову необхідно відмовити. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 28.01.1991 року працювала в ПАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна /далі - ПАТ «Дніпроспецсталь»/. 19.01.2015 року звільнена за власним бажанням та у зв»язку з виходом на пенсію. Згідно даних трудової книжки та санітарно-гігієнічної характеристики умов праці [PERSON] працювала в ПАТ «Дніпроспецсталь» клеймовщиком гарячого металу, термістом прокату та труб, постійно зайнятим на гарячих роботах, та в обдирочному відділенні. Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії від 24.12.2014 року, складеного клінікою професійних захворювань ДУ «Інститут медицини праці [PERSON] медичних наук України», [PERSON] встановлений висновок: ХОЗЛ П-Ш в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз; емфізема легень ЛН П-Ш ст., хронічне легеневе серце, хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним порушенням функції Шст.. Встановлено, що ці захворювання мають професійний характер, пов»язані з роботою в умовах впливу шуму, параметри якого значно перевищують гранично допустимі згідно даних санітарно-гігієнічної характеристики умов праці №99 від 31.01.2014 року, стаж роботи в умовах впливу небезпечних чинників 23 роки./а.с.18-21/. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 22.01.2015 року, виявлене у [PERSON] професійне захворювання - ХОЗЛ П-Ш в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмосклероз; емфізема легень ЛН П-Ш ст., хронічне легеневе серце, хронічна двостороння сенсоневральна приглухуватість з помірним порушенням функції Шст. виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь», тобто наявністю на робочих місцях [PERSON] на ПАТ «Дніпроспецсталь» пилу силікатовмістного 5,3- 51,6 мг/м 3 /ГДК -4,0 МГ/м 3/; еквівалентного рівня шуму 81-88 дБ «А» /ГДР -80 дБ «А»/./а.с.17/. Згідно довідки акту МСЕК АВ №0302525 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності в зв»язку з професійним захворюванням, та 65% втрати працездатності./а.с.15-16/. Згідно довідки про склад сім»ї позивачки, з нею зареєстровані та проживають четверо дітей, в тому числі одна неповнолітня донька [INFO]. /а.с.10,24/. Позивач надала суду виписки з медичних карт зі стаціонарів лікарень, в яких вона проходила стаціонарні лікування у зв»язку з наявними у неї захворюваннями за 2012 - 2015 роки, та довідку про те, що їй необхідне слухопротезування. /а.с.27-34/. Відповідачем надані суду копії записок про прийом та переводи по ПАТ «Дніпроспецсталь» від імені [PERSON] за період з 1991 року по 30.01.2009 року, з яких вбачається, що позивач поступила на посаду клеймовщика гарячого металу, а потім переводилась термістом гарячого металу та труб у цехи ПАТ «Дніпроспецсталь», і при цьому була ознайомлена з тим, що буде мати шкідливі умови праці, а саме наявність на робочому місці таких шкідливих факторів, як пил силікатовмістний, шум еквівалентний дБ «А», інфрачервоне випромінювання /а.с.72-77/. Позивач у судовому засіданні підтвердила, що ознайомлювалась зі змістом перевідних записок та ставила свої підписи на них. Позивач [PERSON] оформила пільгову пенсію за Списком №1 з 24.07.2007 року./а.с.81-83/. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги мають бути частково задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.153 ч.2 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. При цьому, відповідно до ст.29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов»заний, крім іншого, проінформувати працівника під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров»я, їх права на пільги і компенсації. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується в установленому законом порядку. Відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я, затверджується КМУ. У відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страховим виплат, в тому числі і виплати за моральну /немайнову/ шкоду, настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України та ст.247-1 КЗпП України працівникам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, у душевних стражданнях, яких вона зазнає. При цьому, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має з»ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправними діяннями, ступінь вини заподіювача шкоди, а також має виходити з вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі той факт, що позивач [PERSON] має професійне захворювання, встановлене відповідним медичним висновком, яке виникло внаслідок недосконалого технологічного процесу, тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Дніпроспецсталь». Враховуючи наведене суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивач не має права вимагати відшкодування моральної шкоди за ушкодження її здоров»я внаслідок професійного захворювання. Таким чином, у позивача наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров»я внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, в зв»язку з чим позивач отримала втрату працездатності на 65%, постійно проходить стаціонарне і амбулаторне лікування, та в зв»язку з наявністю встановлених їй захворювань певним чином порушився нормальний уклад її особистого життя. При цьому, суд враховує те, що вперше позивач дізналась про наявність у себе професійних захворювань в 2007 році, тоді ж оформила пільгову пенсію, при прийомі на роботу та переведенні на інші ділянки роботи в ПАТ «Дніпроспецсталь» позивач була належним чином ознайомлена з наявністю на робочих місцях шкідливих виробничих факторів. Але, незважаючи на наведене та погіршення стану її здоров»я, позивач добровільно, з власної волі продовжувала працювати на роботі зі шкідливими умовами до січня 2015 року. Вказані обставини, на думку суду, зменшують протиправність діяння заподіювача шкоди її здоров»ю. Крім того, суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів того, що виявлене у неї професійне захворювання порушило її соціальні зв»язки, вона постійно знаходиться в нервовій напруженості, що негативно впливає на її психологічний стан. Не надано суду доказів того, що у позивача саме у зв»язку з професійним захворюванням погіршився сон, постійно знижений настрій, млявість та підвищена дратівливість. Надані позивачем виписки з медичних карт підтверджують факт перебування її на стаціонарних лікуваннях у зазначених у картах період часу, та підтверджують наявність у неї виявлених відповідними медичними висновками захворювань. Суд, також, не може взяти до уваги і доводи позивача про те, що у зв»язку з професійним захворюванням та втратою працездатності для організації свого життя і життя своєї родини вона докладає додаткові зусилля, має чотирьох дітей, але не може працювати і утримувати сім»ю, оскільки позивач отримує пільгову пенсію, отримала належні виплати і від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві, має чоловіка, щодо працездатності чи непрацездатності якого не надала суду жодних доказів, а з її чотирьох дітей лише молодша донька є неповнолітньою і потребує утримання. Враховуючи наведені обставини, а також виходячи з вимог законодавства, що регулює питання відшкодування шкоди здоров»ю внаслідок професійного захворювання, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, пов»язаного з виробництвом підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на її користь в рахунок відшкодування такої шкоди має бути стягнуто 30000 грн.. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави має бути стягнутий відповідний розмір судового збору.

Outcome: partial