Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про визнання її власником квартири [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Вимоги обґрунтувала тим, що з 1985 року разом із чоловіком та двома дітьми проживає у вказаній квартирі. У 1993 році в порядку приватизації їм було видане свідоцтво [NUMBER] про право власності на квартиру, однак не за №2, а за №1 за цією ж адресою. Квартира під №1 у державному реєстрі речових прав зареєстрована за громадянином [PERSON], а їх право власності на квартиру №2 у встановленому порядку не зареєстроване. Після смерті [INFO] року чоловіка в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у спільній квартирі через відсутність правовстановлюючих документів. Діти не мають можливості і не бажають реєструвати право власності на свою частку, оскільки у виданому свідоцтві [NUMBER] не зазначено їх прізвищ. Через такі обставини реалізація права позивача на дане житло можлива лише в судовому порядку шляхом визнання її власником за набувальною давністю, оскільки понад десять років вона відкрито, добросовісно, безперервно володіє, користується та несе усі витрати по утриманню цього нерухомого майна, усі договори з комунальними та іншими організаціями укладені нею саме на цю квартиру. В підготовче засідання сторони не з'явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутності. Любомльський міський голова подав у канцелярію суду заяву про визнання позову і розгляд справи без участі представника місцевої Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, встановлено підстави для прийняття визнання відповідачем позову, ухвалення рішення в підготовчому засіданні і задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved