Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» 15.04.2019 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 14143 грн. 66 коп.; та суму сплаченого судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» посилається на наступне. Так, 26.12.2012 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше лізинг Україна» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/12/0808, предметом якого було страхування транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . 03.10.2017 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] , та транспортного засобу «Мерседес», д.н.з. № [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2017 р., вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав усі необхідні документи. ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт №СТОКА-4512 та розрахунок до нього на підставі рахунку №2310253587-1 від 03.10.2017 р. На підставі вищевказаних документів, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14143 грн. 66 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 11301 від 05.10.2017 р. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Враховуючи те, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2017 р., [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, тому особою, відповідальною за завдані потерпілому збитки, є відповідач, а тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 15.04.2019 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 13.05.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, прохальна частина позовної заяви містить клопотання, відповідно до якого представник позивача просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи вимоги даної норми закону, суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 26.12.2012 р. між ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» та ТОВ «Порше лізинг Україна» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/12/0808, за яким позивач застрахував майнові інтереси Потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . 03.10.2017 р. о 10 год. 15 хв., в м. Києві по проспекту Космонавта Комарова, 42, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , та автомобіля марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] . Так, вбачається, що 03.10.2017 р. о 10 год. 15 хв., в м. Києві по проспекту Космонавта Комарова, 42, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , порушив п.п. 2.3 б), 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не скористався допомогою сторонніх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2017 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та піддано останнього адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, що становить 340 грн. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Як свідчать матеріали справи, внаслідок ДТП, що мала місце 03.10.2017 р. о 10 год. 15 хв., в м. Києві по проспекту Космонавта Комарова, 42, автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Порше лізинг Україна», згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії, та яким керував на відповідній правовій підставі гр. [PERSON] , отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою №3017277611074107 про дорожньо-транспортну пригоду від 10.11.2017 р. та Актом огляду пошкодженого ТЗ. Вбачається, 03.10.2017 р. власник пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen Polo», д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «Порше Лізинг Україна» з метою отримання відшкодування, звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. За результатами огляду транспортного засобу, ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» було складено страховий акт № СТОКА-4512 від 04.10.2017 р. та розрахунок суми страхового відшкодування до нього від 04.10.2017 р. на підставі результатів огляду транспортного засобу, згідно яких сума страхового відшкодування визначена в розмірі 14143,66 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. При цьому, метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Встановлено, що відповідно до страхового акту № СТОКА-4512 від 04.10.2017 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього від 04.10.2017 р., ПрАТ «СК «Українська страхова група» сплатила на користь потерпілого суму страхового відшкодування 14143,66 грн., що підтверджується даними платіжного доручення № 11301 від 05.10.2017 р. При цьому, з листа Моторного (транспортного) страхового бюро України від 19.06.2018 р. №8.3-03/19855, вбачається відсутність страхового покриття на дату дорожньо-транспортної пригоди 03.10.2017 р. на транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter», д.н.з. [NUMBER] , а тому МТСБУ повідомило ПрАТ «СК «Українська страхова група» про відсутність підстав для здійснення регламентної виплати за рахунок фонду страхових гарантій. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на викладене вище суд вважає обґрунтованими доводи позивача в обґрунтування права регресної вимоги до відповідача за вказаних вище обставин. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За результатами судового розгляду, суд дійшов висновку, що позивач належними та допустимими доказами довела наявність обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого (позивача) були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався процесуальним правом висловити свій відзив (заперечення) на позов та надати докази на спростування розміру завданої шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача суми витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 14143 грн. 66 коп. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved