Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у червні 2014 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № DNXRR901120286 від 13 травня 2009 року у сумі 40062 гривні 92 копійки, та судові витрати у сумі 400 гривень 63 копійки (платіжні доручення, а.с. 16, 22). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № DNXRR901120286 від 13 травня 2009 року [PERSON] отримала кредит у сумі 4246 гривень 81 копійка у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобовязувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобовязання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обовязків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 04 червня 2014 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 40062 гривні 92 копійки, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 400 гривень 63 копійки. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлений судом належним чином, звернувся до суду із письмовою заявою з проханням провести судове засідання за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с. 42). Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 31-33, 43-44). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 травня 2009 року банк та [PERSON] уклали договір № DNXRR901120286, згідно з яким позичальнику надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 04 червня 2014 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 40062 гривні 92 копійки, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 4246 гривень 82 копійки, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 2 гривні 99 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 1261 гривня 26 копійок; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у сумі 32167 гривень 90 копійок ; штрафів: 500 гривень 00 копійок та 1883 гривні 95 копійок (а.с.3). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 400 гривень 63 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved