Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» 19 грудня 2018 року звернулося до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між ПрАТ «МТС Україна», відповідно до статуту правонаступником відносно всіх прав та обов'язків є Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - Позивач, Оператор) та [PERSON] (далі - Відповідач, Абонент) було укладено Договір про надання послуг мобільного зв'язку № 6447753/1.11379164 від 09.10.2013р. на номер телефону [NUMBER] (контракт № 395369455679) (далі - Договір), відповідно до якого була досягнута згода з усіх істотних умов. Зазначає, що згідно із п.п.1.1.-1.2. Договору, оператор згідно із Договором надає Абоненту послуги мобільного зв'язку в межах України. Міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора. Загальні умови надання послуг у повному обсязі визначається Умовами користування мережами мобільного зв'язку оператора, які є невід'ємною частиною цього Договору. Пункт 2.3.1. Договору передбачає, що Абонент має право користуватись послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв'язку Оператора, а у випадку замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких Оператор уклав договори з роумінгу. Вказує, що згідно п. 2.4.2 Договору, фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом. Пункт 3.5. Договору передбачає, що кількість та вартість послуг, наданих Абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних операторові технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. Відповідно до п. 3.1. Договору, кожному Абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у Абонента номерами телефонів. Пояснює, що з метою нарахування тривалості і тарифікації розмов та здійснення розрахунків за послуги зв'язку Боржнику було присвоєно особовий рахунок [NUMBER]. З технічних причин, у зв'язку з переходом ПрАТ «ВФ Україна» на нову білінгову систему (автоматизовану систему розрахунків за телекомунікаційні послуги) особовий рахунок абонента було замінено на [NUMBER]. Зазначає, що ПрАТ «ВФ Україна» свої зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме надало Боржнику послуги мобільного зв'язку. Факт та вартість надання послуг підтверджується Звітом по історії балансу за заданий період від 09.01.2018р. по особовому рахунку № [NUMBER] абонента сформованим за допомогою Автоматизованої системи розрахунків за телекомунікаційні послуги FORlS OOS (версія ПЗ-4.7.1) та рахунком за телекомунікаційні послуги, який був надісланий Боржнику, а саме: рахунок № 1616054557 від 30.06.2015р. - на загальну суму 1 891,68 грн. Вказує, що згідно п. 2.4.2 Договору, Абонент зобов'язаний, своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги та плату за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку Оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Відповідно до п.3.3 Договору, рахунки повинні бути сплачені в строк до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пояснює, що відповідно до п. 7.1. Договору, підпис Абонента свідчить про те, що він ознайомлений з цінами і тарифами, умовами Договору, Умовами користування і зобов'язується їх виконувати. Підпис у Договорі підтверджує, що інформація та документи, надані Абонентом, є достовірними і відповідають чинному законодавству України. До 15.07.2015р., у строк передбачений Договором, вказаний вище рахунок не був оплачений. В зв'язку з цим, на адресу Боржника 27.07.2016 року Заявником була надіслана претензія № С295369345280/07 із розрахунком заборгованості та проханням терміново погасити прострочену заборгованості. Проте, дана претензія була проігнорована і заборгованість боржником не було погашено. Тому підтримуючи вищевикладене просить задовольнити позовну заяву в повному обсязі, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 1 891,68 гривень, 3 % річних - 193,88 гривень, втрати на інфляційних процесах - 789,78 гривень, тобто разом - 2 875,34 гривень та сплачений судовий збір в розмірі 1762,00 гривень. Щодо строків давності пояснює, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу, а тому позовна давність переривалася. Ухвалою суду від 10 січня 2019 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз'яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. 13.02.2019 року на адресу суду представник відповідача [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не підтверджує жодним чином отримання відповідачем [PERSON] претензії про факт заборгованості, оскільки письмове повідомлення це не тільки направлення відповідних відомостей, але ще й їх отримання адресатом. Також зазначає, що наданий розрахунок не містить джерело виникнення заборгованості та не вбачається з яких складових встановлена сума заборгованості, період її виникнення, тобто не містить обов'язкових реквізитів: дату, назву підприємства, зміст та обсяг господарської операції, посади осіб відповідальних за здійснення господарської операції, особистий підпис осіб відповідальних за здійснення господарської. В даному випадку розрахунок, рахунок на телекомунікаційні послуги, деталізована інформація про розрахунки за телекомунікаційні послуги не можуть слугувати доказом підтвердження заборгованості, оскільки вказані документи не містять підпису особи, яка його склала, періоду, за який нарахована заборгованість. Пояснює, що проаналізувавши договір № 6447753/111379164, то в замовлених послугах - відсутня послуга «міжнародний роумінг», тобто відповідач був упевнений, що дана послуга є додатковою і він її не замовляв. Вказана заборгованість нарахована поза межами тарифного плану, тому послуги, надані позивачем, не передбачені умовами договору, а доказів того, коли абонентом було змінено, замовлено або активовано такі послуги не надано. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 25.02.2019 року на адресу суду від представника позивача Семенюк М.О. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача пояснює, що пункт 6.4 Договору про надання послуг мобільного зв'язку № 6447753/1.11379164 від 09.10.2013р. на номер телефону [NUMBER], передбачає, що не є одностороння зміна умов чи відмова від договору, якщо право такої зміни або відмови врегульовано сторонами за взаємною згодою в цьому Договорі підписаному сторонами, або в інших, пов'язаних із цим Договором, документах та згідно п. 2.4.2 Договору фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом. Також зазначає, що у разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб'єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом, тобто сторона має право, а не обов'язок письмової претензії. Також пояснює, що в даному випадку первинним документом є рахунок № 1616054557 від 30.06.2015р. - на загальну суму 1 891,68 грн. В якому містяться всі реквізити, а саме назва документа, дата складання, назва підприємства, від імені якого складено, зміст та обсяг господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, найменування осіб, які брали участь у цій господарській операції, даний рахунок складений автоматично Автоматизованою системою розрахунків за телекомунікаційні nослуги FORIS ООS, яка сертифікована, а також за попередні періоди Відповідач сплачував рахунки вчасно і не виставляв претензій за невірність нарахувань чи не отримання рахунків. Тому просить задовольнити позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 06.03.2019 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості, оскільки відповідач був введений в оману через неоднозначне трактування умов договору, про зміну умов договору відповідача не повідомляли та первинні документи не містять обов'язкових реквізитів. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2013р. між ПрАТ «МТС Україна», відповідно до статуту правонаступником відносно всіх прав та обов'язків є Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» (далі - Позивач, Оператор) та [PERSON] (далі - Відповідач, Абонент) було укладено Договір про надання послуг мобільного зв'язку № 6447753/1.11379164 від 09.10.2013р. на номер телефону [NUMBER] (контракт № 395369455679) (далі - Договір), відповідно до якого була досягнута згода з усіх істотних умов. Згідно з п.п.1.1.-1.2. Договору, оператор згідно із Договором надає Абоненту послуги мобільного зв'язку в межах України. Міжнародний телефонний зв'язок здійснюється з країнами, що визначаються за вибором оператора. Загальні умови надання послуг у повному обсязі визначається Умовами користування мережами мобільного зв'язку оператора, які є невід'ємною частиною цього Договору. Пункт 2.3.1. Договору передбачає, що Абонент має право користуватись послугами, що надаються за цим договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв'язку Оператора, а у випадку замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких Оператор уклав договори з роумінгу. Абонент зобов'язаний своєчасно сплачувати рахунки за надані послуги за збереження номеру при тимчасовому відключенні в мережі мобільного зв'язку Оператора по всіх телефонах, зареєстрованих на його особистому рахунку. Фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом (п.2.4.2 Договору). Згідно з п.3.3. Договору рахунки повинні бути сплаченні до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим, але в будь-якому разі до моменту фактичного використання авансу. Відповідно до п. 3.1. Договору, кожному Абоненту надається один особовий рахунок, на підставі чого здійснюються розрахунки за надані послуги за всіма наявними у Абонента номерами телефонів. Пункт 3.5. Договору передбачає, що кількість та вартість послуг, наданих Абоненту за розрахунковий період, визначається відповідно до показників, належних операторові технічних засобів виміру тривалості, кількості та вартості наданих послуг. В матеріалах справи наявний рахунок за телекомунікаційні послуги, зі змісту якого вбачається, що розрахунковий період становить з 01.06.2015р. по 30.06.2015р., заборгованість станом на 30.06.2015р. - 1891,68 грн., загалом нараховано за період - 2135,07 грн. (а.с.10). Крім того, на підтвердження позовних вимог позивачем додано Звіт по історії балансу за період з 01.01.2014р. по 30.07.2015р. (а.с.11). У вказаному звіті вихідне сальдо Абонента [PERSON] становить 1891,68 грн. Споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення, у тому числі своєчасно оплачувати отримані ними телекомунікаційні послуги (ст. 33 Закону України «Про телекомунікації»). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Зі змісту рахунку за період з 01.06.2015р. по 30.06.2015р. вбачається, що заборгованість з наданих послуг становить 1891,68 грн., в тому числі послуги міжнародного роумінгу - 1593,64 грн. Однак будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачем була замовлена та використана послуга міжнародного роумінгу матеріали справи не містять. Доводи позивача з посиланням на п. 2.4.2 Договору не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не доведено фактичного використання відповідачем послуги міжнародного роумінгу. Крім того, наявний в матеріалах справи рахунок не спростовує доводів відповідача, викладених у відзиві на позов, та не може слугувати беззаперечним доказом існування заборгованості в сумі 1891,68 грн., оскільки не містить в собі обов'язкових реквізитів первинного документу відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік», зокрема підпису особи, відповідальної за здійснення господарської операції. Звіт по історії балансу за період з 01.01.2014р. по 30.07.2015р. також не містить в собі, ані підпису особи, що його склала, ані тарифу, за якими нараховано борг, а період зазначений з 01.01.2014р. по 30.07.2015р., тоді як позивач стверджує, що заборгованість виникла за період з 01.06.2015р. по 30.06.2015р. Вищезазначений Звіт унеможливлює встановити розмір заборгованості за червень 2015р. в сумі 1891,68 грн. Крім того, не містить в собі відомостей щодо замовлення відповідачем послуги Міжнародний роумінг та фактичне її використання. Будь-якого іншого обґрунтованого розрахунку заборгованості матеріали справи не містять. Додаткової угоди про використання додаткових послух за межами пакета позивачем не надано. Також, не надано доказів того, коли, абонентом було змінено, замовлено або активовано додаткові послуги та вартість тарифу. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту частин першої, п'ятої, шостої та сьомої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. За таких обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості відповідача за телекомунікаційні послуги в сумі 1891,68 грн., а тому в задоволені позову слід відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача у зв'язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: dismissed