Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивач, ПАТ «Фідобанк»», звернувся у суд з позовом до відповідачів, [PERSON], [PERSON], [PERSON], 3-я особа [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту № 014/3531/2/11515 від 13 березня 2008 року в розмірі, після поданих збільшень, 55051,64 дол. США (заборгованість за кредитом та відсотками) та 177866,59 грн. (заборгованість за пенею) . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між банком та [PERSON] був укиданий кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти в сумі 68300 дол. США грн., а [PERSON] зобов'язався їх повернути зі сплатою відсотків в розмірі 11,5% річних . [PERSON] порушував умови договору, щодо встановленого графіку погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 13.03.2016р., яку позивач просить стягнути з [PERSON], як позичальника, а з [PERSON] та [PERSON], як поручителів, на підставі договорів поруки. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], у судовому засіданні не з'явився, заперечень проти позову не надали. Співідповідач - [PERSON], у поданих запереченнях та його представник у судовому засіданні, проти задоволення позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволені позову, у зв'язку із припинення поруки. Також вказував, що у [PERSON], який від його імені підписав договір поруки були відсутні повноваження на укладання вказаного договру. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. 13 березня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «ФІДОБАНК», укладено кредитний договір № 014/3531/2/11515, згідно якого банк надає [PERSON] кредит в сумі 68 300,00 доларів США на строк до 12.03.2018р., зі сплатою процентів в розмірі 11,5% на придбання квартири. Погашення кредиту здійснюється згідно графіком. В подальшому до договору кредиту була укладена додаткова угода №1 від 15.01.2010р., а також встановлений новий графік погашення кредиту та відсотків. Договір кредиту та додаткова угода підписані, кредит наданий, квартира придбана, що сторонами не оспорюєтся. Перед укладанням договору кредиту позичальник був ознайомлений із умовами надання кредиту та методом погашення суми кредиту та відсотків, що підтверджується повідомленням та додатком до нього. Отже, між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини стосовно надання відповідача грошових коштів (кредиту) на умовах зворотності, відплатності, строковості та цільового використання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1. ст. 629 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно наданого банком розрахунку, який підтверджується випискою по рахунку та відповідачами не спростований, [PERSON] сплачував кредит та відсотки, при цьому останній платіж здійснив по сплаті кредиту та відсотків - 04.11.2014р., з 15.12.2014р. перестав погашати кредит та відсотки. Відповідно до п.п. 3.1., 5.1 банк має право достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом, включаючи прострочену та поточну заборгованість за кредитом, відсотками та неустойку, в разі порушення сплати строків погашення кредиту та відсотків встановлених у графіку та договорі . Враховуючи порушення [PERSON] умов договору, в частині сплати у терміни передбачені договором та графіком кредиту та відсотків, у банку виникли право на дострокове стягнення усієї суми за договором кредиту, яка за період з 15.12.2014р. по 13.12.2016р. складає: за кредитом - 44077,51 дол. США, за відсотками - 10974,13 дол. США. За ч.2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, суд стягує заборгованість за кредитом та відсотками в дол. США, яка підлягає перерахунку у гривнях за офіційним курсом НБУ на день оплати. За п.9.1. договору кредиту за порушення строків повернення кредиту та відсотків, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,1% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки. Враховуючи допущені з боку [PERSON] прострочення строків повернення кредиту та відсотків банк за період з 16.07.2013р. по 13.12.2016р. на підставі умов договору нарахував пеню в розмірі 177866,59 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 014/3531/2/11515 від 13.03.2008 року було укладено: 1.Договір поруки № 014/3531/2/11515 /3 від 13.03.2008 р. з [PERSON] 2.Договір поруки № 014/3531/2/11515 /2 від 13.03.2008 р. з [PERSON] Суд зазначає, що договір поруки № 014/3531/2/11515 /3 від 13.03.2008 р. укладений від імені [PERSON] - [PERSON], який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 24.01.2008р. за №79. Згідно довіреності від 24.01.2008р. за №79, яка надана суду нотаріусом в належно завіреній копії, [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником з усіма необхідними повноваженнями з питання представництва інтересі [PERSON] в усіх без винятку установах, на підприємствах, у банківських (фінансових установах), із право розписуватися за [PERSON] Тобто [PERSON] при укладанні договору поруки, діяв в рамках наданих йому повноважень За відомостями нотаріуса на час підписання договору, довіреність діяла (надана на три роки). В подальшому при укладанні додаткової угоди №1 до договору поруки, поручителі були ознайомлені з умовами додаткової угоди та були згоді з укладанням додаткової угоди, що підтверджується їх заявами (т.1 а.с.28 ). Зокрема відповідну заяву підписав сам [PERSON], тобто відбулося фактичне схвалення поручителем [PERSON] укладання договору поруки. Відповідно до вищевказаних договорів поруки, у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором поручителі відповідають перед позивачем як солідарні боржники. [PERSON] та [PERSON] зобов'язалися відповідати перед банком у тому ж обсязі, що і [PERSON] за кредитним договором, зокрема за повернення основної суми заборгованості, відсотків за використання кредиту, а також сплату неустойки . Статтею 554 ЦК України встановлено, що у випадку порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором солідарно, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.2 договорів поруки встановлена солідарна відповідальність відповідачів . Таким чином, заборгованість за договором кредиту підлягає стягнення в солідарному порядку із позичальника та поручителів. При цьому , норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. (правова позиція ВСУ у справі за № 6-185цс14) Тому суд, вважає за необхдіне стягнути солідарно заборгованість окремо із [PERSON] та [PERSON], окремо із [PERSON] та [PERSON] Згідно положень ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Судом встановлено, що банк із даним позовом звернувся у суд 26.08.2015р., заборгованість за договором кредит по сплаті кредиту та відсотків виникла з 15.12.2014р. За п. 5.2.3. договорів поруки порука припиняється , якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Таким чином, банк звернувся із вимогами про стягнення кредиту та відсотків в межах трирічного строку. Між тим, відповідно до ч.1, ч.2 ст.258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач просить стягнути пеню за період з 16.07.2013р. по 13.12.2016р. За ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи викладене позовні вимоги в частині стягнення пені підглягають задоволенню в межах річного строку, а саме в частині заборгованості за пенею за період з 26.08.2014р. по 26.08.2015р. (дата звернення у суд) та складається пені за прострочення сплати відсотків - 19824,32 грн. та пені за прострочення погашення кредиту - 14036,93 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial