Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2012 року, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -на даний час нею подано до Хустському районного суду позов про розлучення; -вони з відповідачем уже фактично рік не проживають разом; -вона проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми у своїх батьків; -діти знаходяться на її утриманні; -відповідач дуже рідко і в малих розмірах надає фінансову підтримку, що є недостатнім для забезпечення нормальних умов фізичного та розумового розвитку трьох малолітніх дітей; -оскільки вона знаходиться в декретній відпустці, то не може самостійно забезпечити неповнолітніх дітей відвідувати додаткові гуртки і заняття для всебічного розвитку; -відповідач є здоровим та працездатним, займається підприємницькою діяльністю, яка йому приносить часом нестабільний /через алкогольну залежність/, але достатній заробіток, а тому зможе сплачувати аліменти в сумі 2300грн. на кожну дитину окремо, що в сумі становить 6900грн.; -відповідач має нерухоме майно у вигляді будинку, в якому і проживає, транспортний засіб, звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2300грн. на кожну дитину окремо, щомісячно, що в сумі становить 6900грн., до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 5 серпня 2019 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.34/, згідно якої позов підтримала та просила розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву /а.с.33/, згідно якої позов підтримав частково та просив розглянути справу у його відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.6/, свідоцтвами про народження дітей /а.с.7-9/ та актом обстеження житлово-побутових і матеріальних умов від 2 серпня 2019 року, складеним депутатом Хустської міської ради Бордеєм О.Ф. /а.с.10/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивач у своєму позові: відповідач є здоровим та працездатним, займається підприємницькою діяльністю, яка йому приносить часом нестабільний /через алкогольну залежність/, але достатній заробіток, а тому зможе сплачувати аліменти в сумі 2300грн. на кожну дитину окремо, що в сумі становить 6900грн.; відповідач має нерухоме майно у вигляді будинку, в якому і проживає, та транспортний засіб, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Відповідач, вказавши в своїй заяві, що позов підтримує частково, відзиву на позов та ніяких доказів стосовно часткового визнання позову суду не надав. Крім того, ні позивач, ні відповідач взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майнових прав, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дитини лежить обов`язок забезпечувати дитину фінансово, тим самим створивши їй умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік»: для дітей віком до 6 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 січня 2020 року - 1779грн., з 1 липня 2020 року - 1859грн., з 1 грудня 2020 року - 1921грн.; -сторони мають трьох неповнолітніх дітей віком до 6 років; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час - 1779грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі по 2300грн. на кожну дитину щомісячно, а всього на трьох дітей - 6900грн. щомісячно; -відповідачем не надано суду жодних доказів недостатності свого заробітку /доходу/ для стягнення з нього мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково - у твердій грошовій сумі - у розмірі 1800грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивача аліменти у визначеному вище розмірі, не встановлено. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial