Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 22.07.2010р. в порядку спадкування боргових зобов'язань в розмірі 5575,49 грн. та судового збору в розмірі 1600 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.07.2010р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 18.12.2014 року позичальник [PERSON] помер, а після його смерті відповідно відкрилась спадщина. Оскільки за життя позичальник [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за кредитним договором не сплатив, як наслідок утворилася заборгованість в розмірі 5575,49 грн. Відповідач [PERSON] являючись єдиним спадкоємцем боржника, на претензію банку про повернення заборгованості не реагує, а тому банк просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, подавши до суду клопотання за змістом якого позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у відсутності представника банківської установи. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву за змістом якою повністю визнає позовні вимоги банку, оскільки дійсно прийняв спадщину після смерті його батька - [PERSON], проте, про наявність боргових зобов'язань йому стало відомо лише в процесу слухання даної справи, а тому не заперечує проти задоволення позовних вимог, а розгляд даної справи просить здійснювати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою сторін та з врахуванням поданих ними заяв фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Судом встановлено, що 22 липня 2010 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником [PERSON] було укладено кредитний договір б/н про надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 5900,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується заявою позичальника від 22.07.2010р. Позивач прийнятті на себе зобов'язання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, видавши позичальнику кредитну платіжну картку з визначеним лімітом кредитних коштів. Також встановлено, що 18.12.2014 року позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-СГ №378777 виданим 19.12.2014р. Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції. Згідно ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно наданої копії листа-відповіді державного нотаріуса Сьомої львівської державної нотаріальної контори № 90г/01-16 від 24.11.2016р., банк повідомлено про те, що 27.03.2015р. зареєстровано спадкову справу № 56/2015 до майна померлого 18.12.2014р. [PERSON], на підставі заяви про прийняття спадщини за законом за № 169 від імені сина спадкодавця - [PERSON], та заяви про відмову від прийняття спадщини за законом за № 170 від імені дружини спадкодавця - [PERSON], а 01.04.2015р. за № 178 надійшла заява про відмову від прийняття спадщини за законом від імені матері спадкодавця - [PERSON]. Таким чином, відповідач [PERSON], фактично залишився єдиним спадкоємцем після смерті його батька [PERSON], до складу якої, окрім майнових прав, входять у тому числі кредитні зобов'язання померлого позичальника. Відповідно до положень ч.2 ст.1282 ЦК України, вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх боргових зобов'язань, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на дату смерті основного позичальника, становить 5575,49 грн. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вище викладеного, враховуючи те, що за життя позичальник не погасив борг по кредиту, який на даний час складає 5575,49 грн., а відповідач, будучи єдиним спадкоємцем боргових зобов'язань померлого, в добровільному порядку погодився з обов'язком щодо сплати такого боргу, суд приходить до переконання, що з відповідача в користь банку слід стягнути вказану заборгованість. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст. 525, 526, 527, 530, 608, 610-611, 1048-1050, 1054, 1268, 1282 ЦК України та

Outcome: approved