Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивач Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованості в сумі 141099,63 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.07.2008 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] укладено договір кредиту-поруки №283/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 50\~000 грн. (річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 36 місяців, з 25.07.2008 по 24.07.2011. Зазначає, що згідно з даними карточки платежів по гривневому кредиту за договором кредиту-поруки № 283/1 від 25.07.2008 остання сплата кредитної заборгованості була здійснена 29.01.2010 в сумі 41466,94 грн. Кредитна заборгованість станом на 18.10.2019 згідно з договором кредиту-поруки № 283/1 від 25.07.2008 складає 141099,63 грн., з яких: по тілу кредиту\~27004,36 грн., по відсотках за користування кредитом\~114095,27 грн. Вказує, що відповідачка [PERSON] порушила свої зобов`язання за договором кредиту №283/1 від 25.07.2008, кошти не повернула, внаслідок чого наявна вищевказана заборгованість. Разом з цим, 23.12.2019 позивач надав суду розрахунок заборгованості від 17.12.2019 на планову дату закриття й уточнив позовні вимоги, зменшивши такі до суми 45049, 19 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, проти заочно рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином шляхом надіслання повісток рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позовну заяву не подала, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справу у відсутності відповідачки, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України\~та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.07.2008 між Ужгородською філією № 1 Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» та позичальником [PERSON] укладено договір кредиту-поруки №283/1, згідно з яким отримано кредитні кошти у розмірі 50\~000 грн. (річний процент -45%; зі сплатою відсотків за користування ним), терміном на 36 місяців, з 25.07.2008 по 24.07.2011. Відповідно до п. 8.1. договору кредиту-поруки сторони домовилися про встановлення десятирічного строку позовної давності. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості від 17.12.2019 станом на 25.07.2011 має заборгованість у загальному розмірі 45049, 19 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 27004, 36 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 18044,83 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з п. 1.1 договір кредиту-поруки 283/1 від 25.07.2008 позичальник зобов`язався повернути кредит спілці відповідно до умов, передбачених даним договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене та встановлені обставини справи, які свідчать про те, що [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту з відповідача на користь спілки відповідно до положень кредитного договору та ст. 526 ЦК України. Судом приймається до уваги розрахунок заборгованості від 17.12.2019, наданий позивачем до суду 23.12.2019, оскільки нарахування відсотків по такому здійснювалося в межах строку кредитування, тобто до 25.07.2019. Згідно з наданим спілкою розрахунком заборгованості від 17.12.2019 борг за процентами за період з 29.01.2010 по 25.07.2011 становить 18044, 83 грн., які були нараховані за ставкою у 45% на залишок по тілу кредиту в сумі 27004, 36 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості за договором кредиту-поруки становитиме 45049, 19 грн., з них (заборгованість по тілу кредиту 27004, 36 грн., а борг по відсотках 18044, 83 грн., яку слід стягнути з відповідачки [PERSON] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у даній справі суд виходить з наступного. При зверненні з даним позовом позивачем було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Відповідно до ч. 1\~ст. 136 ЦПК України\~суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, у якій зазначено, що судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача, та зважаючи, що при зверненні до суду судовий збір не сплачено, тому суд, вважає за необхідне витрати із сплати судового збору в сумі 1921 грн. (яка підлягала сплаті при зверненні до суду з позовом) стягнути на користь держави з відповідача.

Outcome: approved