Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до суду з позов до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 42335,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2021 року відкрито провадження у даній цивільній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 25 червня 2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому він заперечує щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. У відзиві вказує, що позивач направляв претензію відповідачу, на яку останній надав відповідь-заперечення. На жодній дії щодо огляду пошкодженого транспортного засобу [PERSON] не був присутній, оскільки його ніхто не повідомляв про це. Вважає, що копія акту огляду транспортного засобу від 20.03.2019 року, який подано позивачем до суду, є повністю недопустимим доказом позовних вимог, оскільки не відповідає вимогам п. 8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 року № 142/5/2092 редакції від 08.11.2019 року. Також вказує, що у ремонтній калькуляції № 19-213378 від 21.03.2019 року, відсутній будь-який суб`єкт виконання даних робіт та за змістом калькуляція відновлювальних робіт не відповідає заявленим пошкодженням. Крім того, акт огляду страховою компанією не відповідає Методиці проведення таких дій. Також, позивачем не дотримано вимоги п. 5.5. вищевказаної Методики. Представник позивача Приватного акціонерного\~товариства «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп»в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовну заяву підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився із невідомих суду на те причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 14.03.2019 року о 16 год. 35 хв. в м. Тернополі по вул. Микулинецька, 107 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Део Ланос», номерний знак « [NUMBER] », не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та інтервалу, та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Ауді», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку прямо, після чого, не впорався з керуванням та допустив зіткнення з транспортним засобом «ЗАЗ», номерний знак « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , який рухався в попутному напрямку прямо, в результаті чого дані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події, чим порушив п.2.3(б), 2.10(а), 12.1, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху. Крім того, 14.03.2019 року о 16 год. 35 хв. [PERSON] керував автомобілем «Daewoo Lanos», р.н. « [NUMBER] », вулицею Микулинецька, 107 у м. Тернополі з явними ознаками алкогольного сп`яніння, саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Від проходження огляду на предмет перебування у стані алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу «Alkotest 6820» ARHJ-0251 (повірка дійсна до 03.10.2019 року) та огляду КУТОР ТОНД водій відмовився категорично у присутності двох свідків. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, залишення ним місця ДТП, відмови від проходження на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння підтверджується постановами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області № 607/7565/19 від 28 березня 2019 року та № 607/7409/19 від 11 квітня 2019 року. Таким чином, відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України, вина [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню. На момент ДТП між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс №АМ/8746862, за яким було забезпечено транспортний засіб «Daewoo Lanos», д.р.н. « [NUMBER] », строк дії якого з 14.05.2018 року до 13.05.2019 року. Внаслідок ДТП був пошкоджений транспортний засіб марки потерпілого «Audi» державний номерний знак « [NUMBER] » та була завдана матеріальна шкода. Відповідно до акту огляду ТЗ від 20.03.2019 року було оглянуто пошкоджене майно та зафіксовано перелік пошкоджень. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 190000213378 від 08.03.2019 року, сума страхового відшкодування становить 42335,00 грн. Згідно заяви про виплату від 26.03.2019 року [PERSON] погодився із вартістю відновлюваного ремонту в сумі 43335,00 грн. та повідомлений про франшизу за полісом у розмірі 1000,00 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем [PERSON] , який є винуватцем ДТП потерпілій особі не була відшкодована. ПрАТ «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп» було виплачено потерпілому [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42335,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 03.04.2019 р. № ЗР027252. 11.04.2019 року відповідачу направлялась претензії щодо добровільної сплати коштів в порядку регресу, однак кошти на рахунок позивача не надходили. Позивач згідно вимог позовної заяви зсилається на те, що ПАТ «Українська\~страхова компанія\~«Княжа Вієнна\~Іншуранс Груп»набуло право вимоги відшкодування понесених збитків, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, до відповідача [PERSON] в порядку регресу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в)\~якщо він\~після дорожньо-транспортної\~пригоди за\~його участю\~самовільно залишив місце пригоди\~чи відмовився\~від проходження\~відповідно до\~встановленого порядку огляду щодо\~стану алкогольного,\~наркотичного чи\~іншого сп`яніння\~або щодо\~вживання лікарських препаратів,\~що знижують\~увагу та\~швидкість реакції,\~або вжив\~алкоголь, наркотики чи\~лікарські препарати,\~виготовлені на\~їх основі\~(крім\~тих,\~що входять\~до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до норм статті 993 Цивільного кодексу України (ЦК) та статті 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. Таким чином, позивачем невірно визначено характер спірних правовідносин, не розмежовано поняття «регрес» та «суброгація», що призвело до помилкових висновків про правомірність відшкодування відповідачем страховику майнової шкоди саме у порядку регресу. Так, під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Поряд з цим, регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України. Тому суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією, в сума страхового відшкодування у розмірі 42335,00 грн., має бути стягнута з відповідача в порядку суброгації. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі\~№ 755/9320/15-ц. На даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано витрати ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Щодо заперечень відповідача про необґрунтованість визначеної позивачем суми відшкодування та ненаданням висновку експерта щодо вартості пошкодженого майна, суд зазначає наступне. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 2 ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Суд встановив,\~що позивачем\~було оглянуто\~пошкоджене майно,\~що підтверджено\~актом огляду\~ТЗ від\~20.03.2019\~року,\~крім того,страховик\~і потерпілий\~досягли згоди\~про розмір\~та спосіб\~здійснення страхового\~відшкодування згідно поданої потерпілим [PERSON] заяви про виплату від 26.03.2019 року. Доказів того, що страховик та потерпілий наполягали на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна судом не встановлено та відповідачем суду не подано. У зв`язку з даними обставинами, заперечення відповідача, що акт огляду не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції та Фонду держмайна від 24.11.2003 року № 142/5/2092 редакції від 08.11.2019 року, суд відкидає як необґрунтовані, оскільки оцінка чи експертиза пошкодженого майна позивачем не проводилась. Тому, суд не бере до уваги викладені у відзиві на позовну заяву у заперечення відповідача, що додані позивачем документи є неналежними доказами по справі та вчинені з порушенням порядку, який встановлений законом. На обґрунтування своїх заперечень та на спростування доводів позивача відповідач [PERSON] не надав суду жодних належних та допустимих доказів, не скористався своїми процесуальними правами та не заявляв клопотання про проведення експертизи та не спростував визначений позивачем розмір завданої потерпілому на суму 42335,00 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в порядку суброгації в користь позивача\~42335,00 грн.\~у рахунок відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування, а також 2270,00 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved