Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

позивач ПрАТ «Просто-страхування» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просило стягнути з останнього 35301,56 грн. суми страхового відшкодування. 19 січня 2020 року в м. Києві, по вул. Цимбалів Яр сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , автомобіля Hyundai Tucson (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ). Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 16.03.2020, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. При цьому, відповідно до вищевказаної постанови, відповідач керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків. Відповідно до платіжних доручень №6299 від 07.04.2020 та страхового акту №142820 АТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт ТЗ Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ), в розмірі 35 301,56 грн. Позивач зазначає, що у зв`язку з вищевказаними обставинами відповідач повинен відшкодувати АТ «Просто-страхування» грошові кошти в розмірі 35 301,56 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 04.02.2021 відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на підставі письмових доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2020 року о 22.00 годині в м. Києві, по вул. Цимбалів Яр, поблизу будинку №18, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , автомобіля Hyundai Tucson (д.н.з. [NUMBER] ), яким керував [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП було пошкоджено автомобіль Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ). Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 16.03.2020, по справі №752/1296/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (ст.124 КУпАП). При цьому, відповідно до вищевказаної постанови, відповідач керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, у зв`язку з чим, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, винність дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною. Відповідно до матеріалів справи, 20.01.2020 року до АТ «ПРОСТО-Страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку звернувся [PERSON] . Відповідно до висновку/калькуляції №142820 від 31.03.2020 вартість матеріального збитку заподіяного власнику ТЗ Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ) становить 35 301,56 грн. 31.03.2020 до АТ «Просто-страхування» звернулось [PERSON] із заявою про відшкодування шкоди. Відповідно до платіжних доручень №6299 від 07.04.2020 та страхового акту №142820 АТ «Просто-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт ТЗ Volkswagen Golf (д.н.з. [NUMBER] ) в розмірі 35 301,56 грн. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п.п. 38.1.1., п.38.1. ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП: а) якщо він керував ТЗ у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 16.03.2020, по справі №752/1296/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (ст.124 КУпАП). При цьому, відповідно до вищевказаної постанови, відповідач керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився у присутності двох свідків, у зв`язку з чим, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, до позивача перейшло право вимоги на отримання від винної особи - відповідача - компенсації матеріальної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.ст. 137, 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що складаються з суми судового збору та понесених витрат на правничу допомогу, які підтверджені належними доказами.

Outcome: approved