Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказаний позов до відповідача, мотивуючи тим, що з 20.08.2005 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу мають дитину: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Однак, позивач та відповідач припинили шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство, сумісно не проживають внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів та поглядів на сімейне життя. Шлюб існує формально понад 5 років. Примирення позивач не бажає. Спору з приводу поділу спільно нажитого майна та місця проживання дитини між сторонами немає. При цьому позивач вказує, що допомога, яку надає відповідач на утримання сина добровільно, є недостатньою для належного утримання та виховання дитини, у зв'язку із чим вважає за необхідне просити суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, справу просила слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини визнав, не заперечував проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників судового процесу та вирішити спір на підставі наявних у справі даних та доказів(ст.ст. 158, 169 ЦПК України) Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 20.08.2005 року, відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, актовий запис №661. Від даного шлюбу сторони мають дитину: сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Херсоні, актовий запис № 220. Судом з обставин викладених у позові встановлено, що відносини між сторонами припинені, шлюбні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивач прийшла до стійкого переконання про неможливість подальшого сумісного проживання та збереження сім'ї. Причиною розпаду подружніх стосунків є відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та поглядів на сімейне життя. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу між ними не можливе. Спору про поділ спільно нажитого майна та щодо місця проживання неповнолітнього сина між сторонами немає. Сторони по домовленості узгодили, що після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Таким чином, враховуючи що однією із основних засад шлюбу є його добровільність, а метою його укладання є створення сім'ї та беручи до уваги наявність стійкого переконання у позивача про необхідність розірвати подружні стосунки, а також враховуючи формальність існування подружніх стосунків, що суперечить інтересам позивача та спільного сина, суд приходить до висновку що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до18 років становить: з 1 січня 2015 року-1286 грн., з 1 вересня 2015 року-1455грн. Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що дитина проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, беручи до уваги матеріальне становище малолітньої дитини, необхідність у забезпеченні їй належного утримання, догляду та турботи, яку дитина отримує від матері, яка забезпечує дитину всім належним та необхідним, чого вона потребує у цьому віці(належний догляд, лікування, виховання, спілкування, навчання, тощо), матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача, який достатньої стабільної допомоги своїй сім'ї не надає, враховуючи відсутність у суду відомостей про неможливість сплачувати аліменти на утримання дитини для збереження належного рівня життя дитини та приймаючи до уваги згоду відповідача на сплату аліментів в заявленому позивачем розмірі, враховуючи, що відповідач не має обов'язку щодо сплати аліментів на інших дітей, беручи до уваги роз'яснення пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, суд вважає необхідним задовольнити позов в частині стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх доходів відповідача, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Окрім цього відповідно до Закону України «Про судовий збір» оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved