Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути на його користь страхове відшкодування в розмірі 11423 грн. 35 коп. та судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1921 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 119694 від 14.07.2017 року укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Captur, державний реєстраційний номер [NUMBER] . 08 серпня 2017 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до повідомлення про ДТП у формі Європротоколу від 08.08.2017 року, [PERSON] є особою винною в настанні ДТП. Згідно рахунку № С 5028015 від 10.08.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 11423 грн. 35 коп. Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 11423 грн. 35 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 09.08.2017 року та страхового акту № UA2017080800019/L01/01 від 14.08.2017 року. Після виплати страхового відшкодування у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 11423 грн. 35 коп. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання страхової події була забезпечена в Публічному акціонерному товаристві «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», однак ПАТ «Оранта»» відмовила у здійсненні страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37 ЗК «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Справа надійшла в провадження суду на підставі ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 21.12.2019 року. Ухвалою суду від 13.02.2020 року провадження у справі було відкрито, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що на момент ДТП його автомобіль був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0741460 виданий ПАТ «НАСК «Оранта» від 03.07.2017 року. Відповідно до умов договору страхування страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн. Враховуючи, що сума збитку 11423 грн. 35 коп. не перевищує страхову суму за шкоду майну, що передбачена договором, тому зазначену суму повинна відшкодовувати страхова компанія ПАТ «НАСК «Оранта» де була застрахована його цивільно-правова відповідальність на випадок ДТП, а не він. Вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що причиною звернення з позовом безпосереднього до нього, а не до ПАТ «НАСК «Оранта», є посилання на п. 37.1.4 ЗК «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», така відмова, на його думку, є незаконною і позивачу необхідно оскаржити її у судовому порядку. В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву, зазначив, що зі свого боку він зробив все необхідне для безперешкодного отримання потерпілим страхового відшкодування. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди було заповнено відповідне повідомлення (Європротокол), згідно якого він визнав свою провину та надав необхідні документи та особисті данні. На наступний день після ДТП він відвідав страхову компанію ПАТ «НАСК «Оранта» та повідомив її про настання ДТП, надав всі необхідні для проведення страхового розслідування документи, про що свідчить реєстраційний лист ПАТ «НАСК «Оранта» № 7944 від 09.08.2017 року. Від позивача ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надійшла відповідь на відзив, в якому посилаючись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року, представник зазначив, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди на особу, винну в завданні шкоди все ж таки можливо у випадку, коли страховик відмовив у здійсненні страхової виплати, зокрема з підстав неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого. Таким чином, саме на відповідача повинен бути покладений обов`язок відшкодувати шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка мала місце 08.08.2017 року, як на винну особу в настанні ДТП. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» в судове засідання не прибув, повідомлявся належним чином та своєчасно, представник [PERSON] подала клопотання, в якому просила залучити до матеріалів справи копію поліса № АМ/0741460 від 03.07.2017 року, копію повідомлення про ДТП від 09.01.2017 року, копію вимоги про відшкодування завданої майнової шкоди від 05.03.2019 року та лист ПАТ «НАСК «Оранта» від 03.04.2019 року, крім того подав клопотання в якому просив врахувати під час ухвалення рішення суду висновки, викладені в постанові ВСУ від 24.06.2020 року по справі № 686/1914/16-ц. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серії АМ № 119694 від 14.07.2017 року укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] , страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Renault Captur, державний реєстраційний номер [NUMBER] . ( а. с. 5, 6-10, 11-12) 08 серпня 2017 року в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням [PERSON] та автомобіля Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до повідомлення про ДТП у формі Європротоколу від 08.08.2017 року, [PERSON] є особою винною в настанні ДТП. ( а. с. 13) 09.08.2017 року до страховика надійшла заява про виплату страхового відшкодування від [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої застраховано в ПрАТ СК «ПЗУ Україна». ( а. с. 14-16) Згідно рахунку № С 5028015 від 10.08.2017 року вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля становить 11423 грн. 35 коп. Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно умов договору страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 11423 грн. 35 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена на підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку від 09.08.2017 року та страхового акту № UA2017080800019/L01/01 від 14.08.2017 року. ( а. с. 21-23) Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. На момент виникнення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн., франшиза становить 1000 грн. ( а. с. 54) ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» направлено до ПАТ «НАСК «Оранта» письмову вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди від 05.03.2019 року. ( а. с. 111) Листом від 03.04.2019 року № 09-02-07/2915) ПАТ «НАСК «Оранта» повідомлено про відсутність правових підстав для виплати на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування у зв`язку з пропуском строку на пред`явлення даної вимоги (а. с. 112). ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на ім`я [PERSON] направлено вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди від 19.04.2019 року, яку станом на час розгляду справи останнім у добровільному порядку не виконано (25-26). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 1.7. ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Відповідно до п. 9.1 та 9.4. ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума-це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно ст. 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння збитків. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У даній справі в розумінні ст. 993 ЦК України особою, відповідальною за завдані збитки є страховик винної особи - ПАТ «НАСК «Оранта». Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі ст. ст. 3 та 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» реалізує право вимоги, передбаченої ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Законодавчими нормами передбачений перехід до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, права вимоги до страхувальника (винної особи), в наступному випадку. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь [PERSON] виплачено страхове відшкодування в розмірі 11423,35 грн. В подальшому ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» направлено до ПАТ «НАСК «Оранта» письмову вимогу про виплату страхового відшкодування від 05.03.2019 року, яку ПАТ «НАСК «Оранта» обґрунтовано залишено без задоволення у зв`язку з пропуском строку на пред`явлення даної вимоги. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З правового аналізу зазначених вище норм вбачається, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з договором або ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Зважаючи на те, що у страховика винної особи - ПАТ «НАСК «Оранта» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування з підстави, передбаченої п. п. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування до особи, яка завдавала шкоди (винної особи) [PERSON] . Наявність в матеріалах справи даних про звернення ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» з вимогою від 05.03.2019 року до ПАТ «НАСК «Оранта» про виплату страхового відшкодування, та до винної особи [PERSON] , після відмови страхової компанії у зв`язку з пропуском строку для звернення, свідчить про розуміння позивачем встановленого вищевказаними законодавчими актами порядку такої виплати та суб`єктного складу її здійснення. Таким чином помилковим є посилання відповідача [PERSON] щодо відмови в задоволенні позовних вимог відносно нього, оскільки саме у ПАТ «НАСК «Оранта» виник обов`язок здійснення страхового відшкодування на користь позивача. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] , про стягнення страхового відшкодування в сумі 11423 грн. 35 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved