Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивач Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до даних Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго». Таким чином, позивач є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині праві і обов?язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами, в тому числі і в частині використання ліцензії та тарифів виданих та втсановлених для ПАТ «Київенерго». Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення , затвердженими Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 р. і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562. Відповідно до п. 1 правила регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Правила обов?язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідач, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] є споживачем електричної енергії, яку постачає Позивач. Між сторонами 17.02.2014 р. укладено договір про користування електричною енергією. За результатами аналізу оплат з?ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов?язання по сплаті заборгованості. Свої зобов?язання виконує неналежно внаслідок чого заборгованість станом 01.05.2018 р. за спожиту електричну енергію встановлює - загальна сума 4 210,01 грн., 3% річних та інфляційна складова боргу - 2 007,68 грн, вартість необлікованої електричної енергії за актами про порушення - 2 202,33 грн. В судове засідання представник позивача не з?явився, але надав клопотання про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просив задовільнити їх в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явилася, про час та місце слухання була повідомлена належним чином, причини не явки суду не повідомила. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а також те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши письмові докази, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідач, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] є споживачем електричної енергії, яку постачає Позивач. Між сторонами 17.02.2014 р. укладено договір про користування електричною енергією. За результатами аналізу оплат з?ясовано, що відповідач користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов?язання по сплаті заборгованості. Свої зобов?язання виконує неналежно внаслідок чого заборгованість станом 01.05.2018 р. за спожиту електричну енергію встановлює - загальна сума 4 210,01 грн., 3% річних та інфляційна складова боргу - 2 007,68 грн, вартість необлікованої електричної енергії за актами про порушення - 2 202,33 грн. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання електричної енергії, а також їхні права та обов'язки визначено у Законі України «Про електроенергетику», Правилами користування електричною енергією для населення , затвердженими Постановою КМ України № 1357 від 26.07.1999 р. і Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживача Правил користування електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 р. № 562. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про електроенергетику» Закон регулює відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, державним наглядом за безпечним виконанням робіт на об'єктах електроенергетики незалежно від форм власності, безпечною експлуатацією енергетичного обладнання і державним наглядом за режимами споживання електричної і теплової енергії, а також з централізованим диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Таким чином, правовідносини, в яких замовник зобов'язаний оплатити надану послугу у грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовими зобов'язаннями. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами з надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих послуг з надання електроенергії, якому кореспондує право кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошового зобов'язання, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов'язання, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач отримувала надані позивачем послуги з надання електричної енергії, які своєчасно не оплачували, то порушене право позивача підлягає судовому захисту, а отже підлягає задоволенню позовна вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4 210,01грн. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, то, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved