Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 184792,45 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 04.08.2016 року становить 4585810,99 гривень, і судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладених між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач,і [PERSON] договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року, останній отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 70000,00 доларів США, строком погашення не пізніше 03.06.2018 року, зі сплатою 14,0% річних за користування кредитом. У подальшому укладеними між сторонами додатковими угодами №1, 2, 3 вносилися зміни до договору кредиту щодо умов і порядку погашення кредитної заборгованості, зокрема, до графіку внесення щомісячних платежів. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю і просив суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, просив суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду з позовом лише 12.08.2016 року, не заперечував щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за період з 12.08.2013 року по 11.08.2016 року у розмірі 66093,85 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 1642459,20 гривень, відповідно до розрахунку, наданого представником позивача на вимогу суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно зі ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), і [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року (а.с.10-15), 20.10.2008 року додаткову угоду №1 про внесення змін до зазначеного договору кредиту (а.с.18), 12.01.2009 року додаткову угоду №2 про внесення змін до зазначеного договору кредиту (а.с.19), 14.08.2009 року додаткову угоду №3 про внесення змін до зазначеного договору кредиту (а.с.20), згідно з умов яких кредитор надав [PERSON] кредит у розмірі 70000,00 доларів США з оплатою за користування кредитом по процентній ставці 14,0% річних на поточні потреби.У свою чергу, [PERSON] зобовязався належним чином використати і повернути кредит у зазначеній сумі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 03.06.2018 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах і в строки, визначені кредитним договором. Пунктом 2.3 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно в останній робочий день поточного місяця за методом факт/360. Згідно з п.2.4 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок №22086998485770 в ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше 5 числа місяця наступного за тим, за який нараховані проценти. На підставі п.2.5 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року нарахування і сплата комісії за користування кредитом здійснюється на рахунок №37397319240002 в ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» в порядку, в сумі та в строки, встановлені Тарифами. Відповідно до п.4.1 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року у разі прострочення строків повернення кредиту та/або процентів, комісії, визначених п.1.1.2, 2.4, 2.5, 3.3.14 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення. Однак, [PERSON] вимоги договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року із змінами до нього належним чином не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплачує. За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача [PERSON] за період з 04.06.2008 року по 04.08.2016 року за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року складає 184792,45 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 4585810,99 гривень(а.с.5-8). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно зі статтею 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини другої статті 533 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №112 СМБ/08 від 04.06.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак останній порушує вимоги договору кредиту, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту і процентів, комісії по ньому. У звязку з невиконанням позичальником вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідача виконання зобовязань по кредитному договору, які останній ігнорує. Отже, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту, відсотків і комісії по ньому, пені. Однак, відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 ст. 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно зі ст. 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 Цивільного кодексу України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловленав постановахВерховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, 30 червня 2015 року № 6-31цс15 та 14 грудня 2016 року № 6-2462цс16, які згідно зі ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З матеріалів справи вбачається, що даний позов предявлено до суду 12 серпня 2016 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності. Таким чином, ураховуючи те, що представником відповідача заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду і поважних причин пропуску строку не зазначив, тому суд приходить до висновку що позов ПАТ «Укрсоцбанк» підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 12.08.2013 року по 11.08.2016 року включно у розмірі 66093,85 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 1642459,20 гривень, відповідно до розрахунку, наданого представником позивача на вимогу суду, а саме: 45334,36 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 1126577,39 гривень, сума заборгованості за кредитом, 6694,47 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 166360,32 гривень, сума заборгованості за відсотками, 1070,48 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 26601,87 гривень, сума заборгованості за комісіями, 11113,00 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 276162,60 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту, 1881,54 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 12.08.2016 року становить 46757,04 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків. Зазначені суми (складові заборгованості) нараховані в межах позовної давності, а тому вимоги позивача про їх стягнення є обґрунтованими. Оскільки інші суми нараховані поза межами строків позовної давності, то такі стягненню не підлягають. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов частково. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, так як позов задовольняється частково, судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1642459,20 гривень х 68787,17 гривень / 4585810,99 гривень = 24636,89 гривень).

Outcome: partial