Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 вересня 2003 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та громадянкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 175/482-КР481, відповідно до умов п.1.1 якого банк надав відповідачці [PERSON] кредит у сумі 12145,00 долари США зі сплатою 13 % річних згідно графіку погашення та кінцевим строком погашення заборгованості 04 вересня 2008 р., а відповідачка повертає кредит і сплачує за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачкою виконав, надавши останній кредит в сумі 12145,00 долари США. 05 вересня 2003 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір поруки № 481-П/1 між банком та [PERSON] 05 вересня 2003 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір поруки № 481-П/2 між банком та [PERSON] Відповідно до п.1.1 договорів поруки поручителі зобов'язуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за невиконання позичальником його обов'язку, що випливають з укладеного кредитного договору № 175/482-КР481 від 05 вересня 2003 року в розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, щодо повернення кредиту, виплати процентів за кредитом, комісій, неустойок. В результаті порушення умов Кредитного договору, станом на 01 січня 2015 року, згідно розрахунку, заборгованість по кредиту складає 3781,01 долари США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 59621,01 грн., та включає в себе: заборгованість за кредитом 25805,40 грн.; заборгованість за відсотками 23831,12 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5744,57 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4239,92 грн. Просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 56621,01 грн. за кредитним договором № 175/482-КР481 від 05.09.2003 року та понесені ним судові витрати. У судове засідання представник позивача надав заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка [PERSON] до суду надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги не визнала через сплив строку позовної давності, який просила застосувати щодо заборгованості. Дослідивши надані докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У судовому засіданні встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 05.09.2003 року був укладений договір № 175/482-КР481, згідно якого [PERSON] 05.09.2003 року отримав кредит у розмірі 12145 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту по 04.09.2008 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором перед відповідачкою виконав, надавши останній кредит в сумі 12145,00 долари США. 05 вересня 2003 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір поруки № 481-П/1 між банком та [PERSON] 05 вересня 2003 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір поруки № 481-П/2 між банком та [PERSON] Відповідно до п.1.1 договорів поруки поручителі зобов'язуються перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за невиконання позичальником його обов'язку, що випливають з укладеного кредитного договору № 175/482-КР481 від 05 вересня 2003 року в розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, щодо повернення кредиту, виплати процентів за кредитом, комісій, неустойок ( а.с. 11-12, 13-15, 16-17, 18-19). Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статями 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов Кредитного договору, станом на 01 січня 2015 року, згідно розрахунку, заборгованість по кредиту складає 3781,01 долари США, що в еквіваленті по офіційному курсу НБУ становить 59621,01 грн., та включає в себе: заборгованість за кредитом 25805,40 грн.; заборгованість за відсотками 23831,12 грн.; пеня за несвоєчасне повернення кредиту 5744,57 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 4239,92 грн., що підтверджується розрахунком позивача, який перевірений судом та визнаний правильним (а.с. 20). Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір між сторонами укладений строком до 04.09.2008 року, то станом на 23.02.2015 року - день звернення до суду із позовною заявою, трирічний строк позовної давності за кредитним договором сплив. Відповідно до п.31 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові в даному випадку. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплинула і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 ч.13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). З розрахунку заборгованості за договором та виписки щодо руху коштів вбачається, що останній платіж відповідачкою на погашення кредиту мав місце у 2007 році, тобто позивачу було відомо про порушення його права ще з 2007 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку зі спливом позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed