Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAXRRX11340067 від 13.06.2007 року у розмірі 53184,07 грн., яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам за період з 21.01.2014 року по 06.02.2018 року у розмірі 22303,80 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 21.01.2014 року по 06.02.2018 року у розмірі 30880,27 грн. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX11340067 від 13.06.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3336,96 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «Приват банк» є правонаступником права та обовязків ЗАТ КБ «Приват банк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування на ПАТ КБ «Приват банк». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрати згідно Умов. Відповідач порушив умови договору, в звязку з чим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.08.2008 року з відповідача на користь позивача стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 8743,78 грн. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором після ухвалення рішення суду заборгованість до стягнення за період з 21.01.2014 року по 06.02.2018 року складає 53184,07 грн., яка складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 22303,80 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 30880,27 грн. В звязку з чим ПАТ КБ «Приват банк» вимушений звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві. Надати пояснення щодо розрахунку заборгованості не зміг. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили, що [PERSON] рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.08.2008 року виконано 21.11.2012 року, звертаючись до суду з відповідним позовом ПАТ КБ «Приват банк» пропустив строки позовної давності, просили в задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду від 14.03.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 03.05.2017 року задоволено клопотання представника відповідача, з ПАТ КБ «Приват банк» витребувано копію кредитної справи, з Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області витребувано копії матеріалів виконавчого провадження. Ухвалою суду від 21.08.2017 року задоволено клопотання представника відповідача, з Міжрайонного відділу ДВС по Основ*янському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області витребувано копії матеріалів виконавчого провадження. Ухвалою суду від 09.11.2017 року задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі до розгляду Апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги ПАТ КБ «Приват банк» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року про закриття провадження у справі. На зазначену ухвалу представником відповідача 13.11.2017 року подано апеляційну скаргу. Постановою апеляційного суду Харківської області від 09.01.2018 року, ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09.11.2017 року скасована, цивільна справа направлена для продовження розгляду. 27.02.2018 року ПАТ КБ «Приват банк» подано уточнену позовну заяву. 04.05.2018 року ПАТ КБ «Приват банк» подано уточнену позовну заяву. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.06.2007 року між ЗАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAXRRX11340067, відповідно до умов якого 13.06.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3336,96 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Як вбачається з заяви позичальника [PERSON] надав йому грошові кошти у розмірі 3336,96 грн. на строк 12 місяців з 13.06.2007 року по 12.06.2008 року включно. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати за який приймається період з «15» по «20» число кожного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 378,51 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2008 року з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приват банк» стягнено заборгованість за кредитним договором № HAXRRX11340067 від 13.06.2007 року у розмірі 8743,78 грн. та судові витрати у розмірі 87,44 грн. та 30,00 грн. Рішення набрало законної сили 04.10.2008 року. Згідно дублікату квитанції № 3325.428.2 ПАТ КБ «Приват банк» від 22.11.2012 року вбачається, що [PERSON] перерахував на розрахунковий рахунок Комінтернівського ВДВС Харківського МУЮ 9780,06 грн., призначення платежу сума боргу на користь «Приват банк». Згідно відповіді Міжрайонного відділу ДВС по Основ*янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області № 43958 від 08.11.2017 року вбачається, що згідно даних АСВП в провадження Комінтернівського ВДВС ХГТУЮ у Харківській області надійшов виконавчий лист Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі № 2-3807/2008 від 06.10.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «Приват банк» суму боргу у розмірі 8861,22 грн. 23.10.2008 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 21.11.2012 року виконавчий документ було фактично виконано, у звязку з тим, що на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області надійшли грошові кошти в сумі 9780,06 грн. в рахунок погашення заборгованості за зазначеним виконавчим документом, які були розподілені та перераховано у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження». Згідно платіжного доручення № 203 від 29.01.2013 року перераховано витрати на проведення виконавчий дій у розмірі 32,72 грн. Згідно платіжного доручення № 187 від 29.01.2013 року перераховано виконавчий збір у розмірі 886,12 грн. Провадження закрито 21.11.2012 року в звязку з його виконанням. Згідно платіжного доручення № 186 від 29.01.2013 року Комінтернівським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перераховано суму заборгованості у розмірі 8861,22 грн. на користь ПАТ КБ «Приват банк» (фактично опрацьовано УДКСУ 25.02.2013 року). Як вбачається з витребуваного судом виконавчого провадження № 48236135, постановою державного виконавця Комінтернівського ВДВС ХМУЮ відкрито виконавче провадження з виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, відповідно до якого виданий виконавчий лист № 638/10252/14-ц від 24.03.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості за кредитним договором № HAXRRX11340067 у розмірі 51974,16 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.10.2017 року заочне рішення від 22.12.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приват банк» до ТОВ «Українське Фінансове Агенство «Верус» у Дзержинському районі м. Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, провадження у справі закрито. На зазначену ухвалу суду ПАТ КБ «Приват банк» подано апеляційну скаргу. Після уточнення позовних вимог ПАТ КБ «Приват банк» перестав посилатись на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова як на підставу позовних вимог та просив стягнути відсотки та пеню нараховані після ухвалення рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.09.2008 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було порушено умови договору № HAXRRX11340067 від 13.06.2007 року, в звязку з чим ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та на підставі рішення суду з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» була стягнена заборгованість у розмірі 8743,78 грн. Рішення суду було фактично виконане відповідачем 21.11.2012 року про що свідчить квитанція про сплату (а.с. 39). Платіжним дорученням № 186 від 29.01.2013 року Комінтернівським ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області перераховано суму заборгованості у розмірі 8861,22 грн. на користь ПАТ КБ «Приват банк» (фактично опрацьовано УДКСУ 25.02.2013 року). Згідно розрахунку заборгованості за договором № HAXRRX11340067 від 13.06.2007 року наданим ПАТ КБ «Приват банк» вбачається, що банком грошові кошти у розмірі 8861,22 грн. зараховані 17.05.2013 року. Причину з якої грошові кошти були зараховані майже через три місяця після їх фактичного надходження з ВДВС представник ПАТ КБ «Приват банк» в судовому засіданні пояснити не зміг. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з приписами ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Частиною 1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Відповідно до приписів ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки [PERSON] рішення суду про стягнення заборгованості виконано 21.11.2012 року, то у ПАТ КБ «Приват банк» за період з 23.09.2008 року по день його фактичного виконання виникло право на стягнення відсотків та пені за несвоєчасне виконання умов договору. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. ПАТ КБ «Приват банк» звернулось до суду з позовом 22.02.2017 року та згідно останньої уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № HAXRRX11340067 від 13.06.2007 року у розмірі 53184,07 грн., яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам за період з 21.01.2014 року по 06.02.2018 року у розмірі 22303,80 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором за період з 21.01.2014 року по 06.02.2018 року у розмірі 30880,27 грн. В уточненій позовній заяві позивачем не зазначені підстави чому він просить стягнути заборгованість яка утворилась за зазначений період, цього не зміг пояснити в судовому засіданні і представник ПАТ КБ «Приват банк». Як вбачається із заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача не заборгованість за кредитним договором, яка вже стягнена за рішенням суду, а збитки, які виникли в результаті його неналежного виконання у вигляді заборгованості за відсотками за користування кредитом та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань до кредитним договором за період з 21.01.2014 року по 06.02.2018 року, тобто за період, який виник після ухвалення Комінтернівським районним судом м. Харкова рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 13.06.2007 року. При цьому позивачу чітко відомо з якого часу почалось порушення його права, так як позивач сам здійснював розрахунок як на 2009 рік та і на даний час. З даним позовом позивач звернувся до суду 22.02.2017 року тобто після спливу строку позовної давності, який представники відповідача просять застосувати. Причин пропуску строку позовної давності позивач не зазначив, клопотань щодо її поновлення до суду не подав. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного на

Outcome: dismissed