Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивач подав до суду позовну заяву, в якій просив визнати за ним право власності на транспортний засіб Toyota Land Cruiser, 1997 року випуску, реєстраційний номер АХ 3623СВ в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 15.07.2016 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.07.2016 року помер його батько [PERSON] Під час житті батько заповіт не складав. Батько постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Позивач на час смерті батька був зареєстрований за адресою: [INFO] де і зареєстрований на даний час. Позивач зазначив, що інших спадкоємців після смерті [PERSON] окрім нього не має, так як він єдиний син за життя батька. Після спливу строку для прийняття спадщини встановленого ст. 1270 ЦК України позивач та його мати [PERSON], колишня дружина [PERSON], зверталися до Четвертої нотаріальної контори з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Але нотаріус 4 ХДНК надала постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та ухвалити рішення згідно чинного законодавства України, яке не буде порушувати права третіх осіб. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні просила позов [PERSON] задовольнити. Представник Четвертої ХДНК у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Заперечень не мають, у висновках покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши позивача та третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] народився 26.12.1982 року, його батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ №111742. (а.с.7) [PERSON] помер 15 липня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-ВЛ №593932. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] був власником транспортного засобу Toyota Land Cruiser, 1997 року випуску, реєстраційний номер АХ 3623СВ. З копії паспорту [PERSON], [INFO] вбачається, що він зареєстрований за адресою: [INFO] з 05.08.2010 року по теперішній час. Як передбачено ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом чи за законом. \~\~Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1,2\~ст.1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкодавець [PERSON] помер 15.07.2016 року, отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 15.01.2017 року. Як встановлено у судовому засіданні, позивач 13.10.2017 року звернувся до Четвертої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого 15.07.2016 року. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.10.2017 року державним нотаріусом [PERSON] було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 15.07.2016 року, у звязку з тим, що згідно перевірки алфавітних книг спадкових справ та у відповідності до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №49469217 від 13.10.2017 року до нотаріальної контори протягом шести місяців з заявами ніхто не звертався. [PERSON] не був зареєстрований зі спадкодавцем на час смерті, згідно штампу у паспорті про прописку та довідки КП «Жилкомсервіс» № 7030 від 26.09.2017 року. Також, до Четвертої ХДНК з заявою про видачу свідоцтва про право спадщини за законом після смерті [PERSON], померлого 15.07.2016 року зверталась мати позивача [PERSON] Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.10.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 15.07.2016 року, оскільки нею не надані документи, що підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем. Згідно матеріалів спадкової справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 22.12.1998 року (свідоцтво про шлюб 1-ВЛ №106064, видане 22.12.1998 року відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського райвиконкому м. Харкова). Вимогами ст. 12 ч.3 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На запит суду, Четверта ХДНК листом від 22.02.2018 року №1641/02-14 повідомила, що після смерті [PERSON], померлого 15.07.2016 року була заведена спадкова справа 823/2017. Перевірка здійснювалася за алфавітними книгами спадкових справ за 2016-2017 роки та згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22.03.2018 року №51329050. 13.10.2017 року до нотаріальної контори звернувся син спадкодавця, [PERSON], який зареєстрований [INFO]. 13.10.2017 року до нотаріальної контори звернулась колишня дружина спадкодавця, [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [INFO]. 13.10.2017 року нотаріальною конторою біли надані постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії на імя [PERSON]ОГ. на тій підставі, що він у встановлені законом строки не прийняв спадщину після [PERSON] та на імя [PERSON] на тій підставі, що не підтверджуються її родинні відносини зі спадкодавцем. Інших заяв про прийняття або про відмову від спадщин до нотаріальної контори не надходило, свідоцтв про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом нікому не надавалося. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.03.2018 року №51329094. Отже судом встановлено, що позивачем спадщина у встановлений законом спосіб не прийнята, протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, заяву про прийняття спадщини подано не було. Частиною 1\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки позивач на час відкриття спадщини проживав окремо від спадкодавця, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся після спливу строку на прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на автомобіль задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed