Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -після смерті [PERSON], що настала [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді: вкладу в Ощадному банку України, земельного паю, житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за цією ж адресою; -при житті [PERSON] склала заповіт, згідно якого усе своє майно заповіла їй; -вона є донькою померлої [PERSON] і єдиним спадкоємцем за заповітом після її смерті; -її батько - [PERSON] помер ще [INFO], а єдиним спадкоємцем за законом після смерті її матері - [PERSON] - є її рідний брат - [PERSON], який заповіт не оскаржував і не має до неї жодних претензій щодо спадкового майна; -при зверненні 24 квітня 2015 року до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй було роз'яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок неможливо, оскільки він зареєстрований як власність колгоспного двору, головою якого була її мати - [PERSON], а свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлено на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у зв'язку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року; -20 липня 1988 року виконкомом Хустської районної Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок /в той час адреса будинку була: [ADDRESS]/, яким посвідчено, що в цілому він з прилеглими до нього будівлями та спорудами дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]; -цей будинок зареєстрований в Хустському БТІ на праві власності за колгоспним двором та записаний в реєстрову книгу №7, стор. 178, за реєстровим №981; -тобто право власності на вищевказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору; -фактично спадщину після смерті своєї матері - [PERSON] прийняла саме вона, звернулася до суду з позовом та просить: визнати таким, що втратило чинність у зв'язку з припиненням колгоспних дворів, свідоцтво на право власності колгоспного двору, головою якого є [PERSON], на жилий будинок, розташований в [ADDRESS], видане виконавчим комітетом Хустської районної Ради народних депутатів Закарпатської області 20 липня 1988 року; визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами (в цілому) за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надала до суду заяву /а.с.43/, згідно якої заявлений позов підтримала, просила його задовольнити та просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність позивача. В судове засідання представник відповідача - Територіальної громади села Іза в особі Ізянської сільської ради не з'явився, надавши до суду заяву /а.с.40/, згідно якої позов визнав, не заперечував проти його задоволення та просив розглянути справу у відсутність представника відповідача. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача, її представника та представника відповідача без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved