Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.04.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір без номеру, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 216000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків. У звязку з цим, станом на 03.11.2016 р. виникла заборгованість відповідача за кредитним договором у розмірі 23310,35 грн., тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та її представник в судове засідання не зявились. Представник відповідача [PERSON] подав письмову заяву про застосування позовної давності до заявлених вимог, та просив відмовити у позові у звязку з її спливом. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого. Відповідно до\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і виплати проценти. Позивач, здійснюючи банківську діяльність, затвердив Умови та Правила надання банківських послуг, на підставі яких пропонував клієнтам платіжні карти та інші банківські послуги, зазначені у Заяві та у Памятці Клієнта. У преамбулі зазначених Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що вони разом з із заявою, Памяткою клієнта та Тарифами складають Договір про надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір). Затвердженням Умов та Правил позивач в порядку ст. 641 ЦК України зробив публічну оферту на укладення договору банківських послуг для необмеженого кола осіб. Відповідно до п. п. 2.1, 3.1-3.3 Умов та Правил, дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування [PERSON]. Банк випускає Клієнту [PERSON] на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. [PERSON] та відкриття [PERSON] здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту [PERSON]. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі заяви «Відмітки банку». Позивач, здійснюючи банківську діяльність, затвердив Умови та Правила надання банківських послуг, на підставі яких пропонував клієнтам платіжні карти та інші банківські послуги, зазначені у Заяві та у Памятці Клієнта. У преамбулі зазначених Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що вони разом з із заявою, Памяткою клієнта та Тарифами складають Договір про надання банківських послуг (далі - Умови та Правила та/або Договір). Затвердженням Умов та Правил позивач в порядку ст. 641 ЦК України зробив публічну оферту на укладення договору банківських послуг для необмеженого кола осіб. Відповідно до п. п. 2.1, 3.1-3.3 Умов та Правил, дані Умови регулюють відносини між Банком та Клієнтом з випуску та обслуговування [PERSON]. Банк випускає Клієнту [PERSON] на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. [PERSON] та відкриття [PERSON] здійснюється в разі прийняття Банком позитивного рішення про можливість випуску Клієнту [PERSON]. Датою укладення Договору є дата відкриття рахунку, вказана у розділі заяви «Відмітки банку». Судом встановлено, що 18.04.2007 року відповідач подав позивачу власноруч підписану Заяву позичальника за запропонованою позивачем стандартною формою, в якій висловив бажання на видачу йому кредиту у розмірі 2100,00 грн. та своїм підписом підтвердив свою згоду з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами та погодився їх виконувати, а 27.04.2007 року відповідач почала користуватись кредитними коштами. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. З часу укладення кредитного договору відповідач користувалась кредитними коштами, однак своєчасно зобовязання з повернення сум кредиту та процентів за користування ним не виконувала. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Згідно наданої позивачем виписки про рух коштів по кредитному рахунку відповідача, останній раз відповідач поповнила картковий рахунок 25.12.2012 року на суму 1300,00 грн. Тим самим відповідач визнав існування у нього обовязку щодо повернення кредитних коштів, а тому перебіг позовної давності з 26.12.2012 року перервався та почав обчислюватись наново, тобто сплинув 25.12.2015 року, тоді як позов був заявлений лише 03.11.2016 року. Відповідач скористався своїм правом на подання заяви про застосування позовної давності, яка в силу ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України є обовязковою для суду, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження поважних причин пропущення позовної давності або її переривання після 25.12.2015 року. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної суми кредиту в розмірі 1548,28 грн. суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Разом з цим, в силу вимог ст. ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом та комісії за надання відповідачу фінансового інструменту можуть бути задоволені лише в межах трирічного строку позовної давності, що передував поданню позову, а вимога про стягнення штрафу в межах однорічного строку позовної давності. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, в період з листопада 2013 року по серпень 2014 року на залишок заборгованості нараховувались проценти за ставкою 30,00% річних, в період з вересня 2014 року по березень 2015 року за ставкою 34,80% річних, в період з квітня 2015 року по жовтень 2016 року за ставкою 43,2% річних. Крім того, згідно розрахунку, відповідачу щомісячно нараховувалась комісія у розмірі 100,00 грн., а також відповідно до п. 8.6 Умов та правил стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 500,00 грн. та 5% від ціни позову, однак за умови часткового задоволення позову суд вважає за можливе стягнути штраф лише у відповідній частині. З урахуванням цього, стягненню з відповідача підлягають 1816,20 грн. процентів за користування кредитом ((1548,28 грн. х 30% річних х 10 місяців) + (1548,28 грн. х 34,8% річних х 7 місяців) + (1548,28 грн. х 43,2% річних х 20 місяців), 3196,27 грн. комісії та 590,81 грн. штрафу (500,00 грн. + (1816,20 грн. * 5%)), а всього 5603,28 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст. 88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 626-629, 610, 611, 612, 617, 625, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial