Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач просить зняти арешт та заборону на відчуження автомобіля Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Nissan; Модель: Qashqai; Рік випуску: 2008; Номер кузова: [NUMBER]; Держаний реєстраційний номер: [NUMBER], належний на праві власності [PERSON], який був накладений постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції від 08.06.2012 року по виконавчому провадженню № 33109691 та припинити розшук вищевказаного автомобіля. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на його користь 07.02.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким, зокрема, звернуто стягнення на предмет застави - вищевказаний автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] шляхом продажу даного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. З метою виконання даного рішення суду позивачем було розпочато процедуру реалізації звернення стягнення на предмет застави (транспортний засіб) та отримано витяги з реєстру заборон відчуження рухомого майна, зі змісту яких було з'ясовано, що відносно вищевказаного автомобіля зареєстровано обтяження - арешт всього рухомого майна [PERSON], який був накладений постановою державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 08.08.2012 року в межах виконавчого провадження № 33109691. Також позивачем з бази даних ДАІ АІС «Арешт АТМ» та АІС «Розшук АТМ» було з'ясовано, що автомобіль, за рахунок продажу якого мають бути задоволені його вимоги, перебуває у розшуку відповідно до постанови державного виконавця Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 12.07.2012 року, винесеної в межах вищевказаного виконавчого провадження. З метою скасування арешту та припинення розшуку автомобіля позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, однак, останнє надало відповідь-відмову з якої вбачається, що виконавче провадження № 33109691, яке було відкрито на підставі виконавчого листа № 2/0417/2573 від 19.03.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу, 09.08.2013 року завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та станом на 25.05.2017 року дане виконавче провадження знищено. В судовому засіданні, яке відбулось 08.11.2017 року, представник позивача позов підтримала в повному обсязі, пояснивши, що арешт та заборона відчуження даного транспортного засобу державним виконавцем не дає змоги позивачу одержати задоволення з вартості забезпеченого заставою автомобіля для погашення заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 19.09.2008 року, а державна виконавча служба на даний час не має правових підстав самостійно вчинити дії по скасуванню арешту та припиненню розшуку даного автомобіля. Також представник позивача пояснила, що з 20.01.2017 автомобіль був переданий на зберігання представнику ТОВ «Вердикт Фінанс», тобто, на даний час місцезнаходження транспортного засобу встановлене та відоме. Представник відповідача в судовому засіданні, яке відбулось 08.11.2017 року, щодо вирішення позовних вимог поклався на розсуд суду. В судове засідання призначене на 13.11.2017 року, сторони не з'явилися. Треті особи (представники), які були належним чином повідомлені, також в судове засідання не з'явились, будь-яких заяв чи клопотань не подавали. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Судом встановлено, що 19.09.2008 року АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 11396129000, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 33063 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 18.09.2017 року. В забезпечення кредитних зобов'язань між банком на позичальником укладено договір застави, за яким [PERSON] передав у заставу належний йому автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Nissan; Модель: Qashqai; Рік випуску: 2008; Номер кузова: [NUMBER]; Держаний реєстраційний номер: [NUMBER]. Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27.10.2009 року АКБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» змінив найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредіт Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за Договором кредиту, за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за 11396129000 від 19.09.2008 року. 20.04.2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12-КВ, відповідно до умов якого ТОВ «Кредекс Фінанс» відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості Договором кредиту, за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за 11396129000 від 19.09.2008 року. 05.06.2013 року ТОВ «Кредекс Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки, згідно із яким обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за виконання [PERSON] кредитного договору становить 2000 грн. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2014 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет застави було задоволено в повному обсязі, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача 2000 грн. заборгованості за кредитним зобов'язанням по договору поруки № 11396129000-П від 05.06.2013 року. Також судом було вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 11396129000 від 19.09.2008 року, в сумі 380052,76 грн. звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Тип ТЗ: легковий універсал; Марка: Nissan; Модель: Qashqai; Рік випуску: 2008; Номер кузова: [NUMBER]; Держаний реєстраційний номер: [NUMBER], вартість якого згідно договору застави складала 176710,00 грн., що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автотранспортного засобу ТОВ «Вердикт Фінанс» з укладанням від його імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автотранспортного засобу з обліку в органах ДАІ України (на підставі свідоцтва реєстрацію транспортного засобу, а в разі його втрати - отриманням дублікату), а також наданням ТОВ «Вердикт Фінанс» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, зобов'язано [PERSON] передати ТОВ «Вердикт Фінанс» предмет застави, комплект ключів від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, технічний паспорт. Дане рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області набрало законної сили 18.02.2014 року. В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2014 року, зокрема, щодо існування кредитних правовідносин, забезпечення виконання зобов'язання у спосіб застави рухомого майна (транспортного засобу), щодо відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Фінанс» тощо, не підлягають доказуванню. Частиною 1 ст. 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно вимог статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтею 16 Закону України «Про заставу» встановлено, що право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. Згідно частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною першою статті 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до частини п'ятої статті 18 Закону України «Про заставу» якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що застава як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. При цьому, заставодержатель має право задовольнити забезпечені заставою вимоги за рахунок предмета застави переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в заставу рухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації застави. Отже, звернення стягнення на предмет застави в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених заставою вимог за рахунок предмета застави. Разом з тим, під час судового розгляду судом вставлена наявність арешту та розшуку заставного майна, застосованих постановами державного виконавця по виконавчому провадженні, до якого договір застави не має відношення, що перешкоджає реалізації предмету застави для задоволення вимог стягувача-заставодержателя та порушує його права та інтереси. Так, згідно копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 19.06.2012 року було зареєстровано публічне обтяження - арешт рухомого майна боржника [PERSON] на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 33109691 від 08.06.2012 року винесеної старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції Ольховик М.А. Постановою державного виконавця від 12.07.2012 року даний транспортний засіб оголошено в розшук. З відповіді управління патрульної поліції в м. Суми від 10.11. 2017 року вбачається, що автомобіль [NUMBER] значиться таким, що перебуває в розшуку як майно боржника в межах виконавчого провадження № 33109691. При цьому, з листа-відповіді Шосткинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 25.05.2017 року за підписом начальника відділу Денисюка Д.Г. вбачається, що виконавче провадження № 33109691 відкрито на підставі виконавчого листа № 2/0417/2573 від 19.03.2012 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 10000 грн. 08.06.2012 року разом з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника. 12.07.2012 року транспортний засіб боржника автомобіль [NUMBER] оголошено в розшук. 09.08.2013 року виконавче провадження було завершено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а 09.08.2013 року виконавче провадження № 33109691 було знищено. Таким чином, на час розгляду та вирішення даної справи не існує виконавчого провадження, в межах якого було вирішено питання про арешт майна боржника, інформація про що була внесена до реєстру обтяжень, однак існують обтяження, які позбавляють позивача реалізувати свої права, що виникли на підставі судового рішення. Крім того, як встановлено судом, вищевказаний автомобіль на даний час перебуває на зберіганні у представника ТОВ «Вердикт Фінанс», що є правомірним з огляду на зміст резолютивної частини рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02.2014 року. Відтак, будь-яких законних підстав для подальшої дії розшуку вищевказаного автомобіля не вбачається. З урахуванням встановлених судом фактичних обставин суд приходить до висновку, що наявність інформації в Реєстру заборон відчуження рухомого майна про обтяження вищевказаного транспортного засобу та продовження його розшуку в межах неіснуючого на даний час виконавчого провадження створює позивачу реальні перешкоди в завершенні процедури звернення стягнення на дане майно. З огляду на викладене позов ТОВ «Вердикт Фінанс» підлягає задоволенню.

Outcome: approved