Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «Папірус - М» звернулась з позовом до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіронька», [PERSON], третіх осіб [PERSON], [PERSON], Львівської міської ради, Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради,Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобов»язання до вчинення дій. Позов мотивує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Зіронька» на підставі договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу №96 Ц від 09.02.1996 р. та акту прийому - передачі №96 Ц від 23.04.1996р. набуло у власність нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS]. 21.03.2001р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зіронька» (продавець) та Приватним підприємством Виробничо - комерційна фірма «Папірус-М» (покупець) укладено договір купівлі - продажу, за яким продавець продав, а покупець придбав нежитлове приміщення, площею 104,6 кв.м. за адресою [ADDRESS]. На поверховому плані від 27.11.1995 року та в технічному паспорті від 15.02.2011р. дане нежитлове приміщення позначене індексами 1,2,3,4,5,6. В процесі зміни керівництва ПП ВКФ «Папірус-М» оригінали зазначених документів та інших правовстановлюючих документів були втрачені. У зв»язку з цим за пропозицією позивача ПП ВКФ «Папірус-М» 18.08.20111 року було складено спільний протокол за умовами якого ТзОВ «Зіронька» та [PERSON] солідарно зобов»язались до 01.09.2011 р. надати оригінали правовстановлюючих документів щодо нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS], дані зобов»язання виконані не були. Тому з врахуванням наведених мотивів просить суд прийняти рішення, яким зобов»язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Зіронька» передати приватному підприємству виробничо - комерційній фірмі «Папірус-М» оригінал договору купівлі - продажу від 21.03.2001р. та оригінал акту прийому - передачі від 21.03.2001р, зобов»язати [PERSON] передати Приватному підприємству виробничо-комерційній фірмі «Папірус - М» оригінали договору купівлі- продажу цілісного майнового комплексу №96Ц від 09.02.1996р. та акту прийому - передачі №96Ц від 23.04.1996р. В судове останне засідання представник позивача Вихованський К.В., який діє на підставі довіреності від 14.01.2014р. не з»явився, 23.06.2014р. подав суду клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує,просить просить прийняти судове рішення без участі позивача. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та пояснив, що станом на 2001 рік працював директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіронька», договору купівлі - продажу від 21 березня 2001 р., за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Зіронька» зобов»язалось передати у власність,Приватному підприємству виробничо - комерційній фірмі «Папірус-М» нежитлове приміщення, загальна площа якого, відповідно до поверхового плану від 27.11.1995 р. складає 104,6 кв.м., дане приміщення знаходиться за адресою [ADDRESS] вартість відчужуваного приміщення становить 105 000 грн., він не підписував, на даному договорі стоїть не його підпис, тому вважає позов безпідставним в задоволенні позову просив відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіронька». Власником спірного нежитлового приміщення, площею 104,6 кв.м. за адресою [ADDRESS] ТзОВ «Зіронька» не було, відтак договір купівлі - продажу даного приміщення від 21 березня 2003 року не міг бути укладеним з Приватним підприємством виробничо-комерційною фірмою «Папірус-М», тому вважає, що даний позов є безпідставним та не підлягає до задоволення. Представник Львівської міської ради - Шевченко М.Я., яка діє на підставі довіреності від 13.05.2014р. проти задоволення позову заперечила та пояснила, що спір між сторонами відсутній спір так як договір купівлі-продажу не міг буди укладеним між ПП ВКФ «Папірус-М» та ТзОВ «Зіронька», оскільки спірна будівля по [ADDRESS] належить на праві комунальної власності територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нежитлову будівлю від 06 березня 2006 року. Крім того, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03 липня 2014 року встановлено, що ТзОВ «Зіронька» не набуло права власності на будівлю по вул. Старознесенській в м.Львові, оскільки з договору купівлі - продажу цілісного майнового комплексу та акту прийому - передачі майна від 23.04.1996р., наказу представництва ФДМ України в м.Львові №202 від 08.02.1996р. та звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом представництва ФДМ України у м.Львові №2504 від 29.12.1995р., за цим договором зобов»язався передати у власність покупця, а покупець зобов»язався прийняти і оплатити об»єкт продажу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (без врахування вартості будівлі). Об»єкт продажу складали обладнання та обігові кошти вартістю 558485000 крб.,а будівля вартістю 125700000 крб. не входила до предмета договору і її вартість не підлягала сплаті. Крім того, згідно п.3 наказу представництва ФДМ України в м.Львові №202 від 08.02.1996 р. в якому йдеться про те, що після остаточної оплати вартості, спірна будівля підлягає списанню (зняттю) з балансу структурного підрозділу ДПГ «Зіронька» магазину №692 у встановленому законом порядку. Тому вважає, що нежитлова будівля по [ADDRESS] в м.Львові не була об»єктом продажу, а товариство покупців членів трудового колективу магазину №692 структурного підрозділу ДПТ «Зіронька» не стало власником спірної будівлі, тому вважає, що підстав для задоволення позову немає, в задоволенні позову просила відмовити. Представник третьої особи Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - Сачала І.Л., яка діє на підставі довіреності від 15.01.2014 р., проти задоволення позову заперечила та пояснила, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03 липня 2014 року встановлено, що ТзОВ «Зіронька» не набуло права власності на будівлю по [ADDRESS] в м.Львові, оскільки з договору купівлі - продажу цілісного майнового комплексу та акту прийому - передачі майна від 23.04.1996р., наказу представництва ФДМ України в м.Львові №202 від 08.02.1996р. та звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом представництва ФДМ України у м.Львові №2504 від 29.12.1995р., за цим договором зобов»язався передати у власність покупця, а покупець зобов»язався прийняти і оплатити об»єкт продажу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (без врахування вартості будівлі). Крім того, суд прийшов до висновку про те, що будівля на [ADDRESS] площею 104,6 кв.м. не була об»єктом продажу, а товариство покупців членів трудового колективу магазину №692 структурного підрозділу ДПГ «Зіронька» не стало власником спірної споруди, тому не могло відчужувати дану споруду. Просила в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради Крикус В.В., який діє на підставі довіреності від 08.01.2014р. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, підтримав пояснення представників Львівської міської ради та Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради та пояснив, що згідно правовстановлюючих документів будівля, що знаходиться за адресою [ADDRESS] належить територіальній громаді м.Львова, тому в задоволенні позову просив відмовити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Зіронька», відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутності. Заслухавши пояснення третіх осіб, та їх представників, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215 ЦПК України, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03 липня 2014 року (а.с.180-188) відмовлено в задоволенні позову Приватного підприємства виробничо комерційної фірми «Папірус-М» в частині визнання права власності на нежитлові приміщення, площею 104,6м.кв., що знаходяться за адресою [ADDRESS], і позначені на поверховому плані ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 10.02.2011р. під індексами 1,2,3,4,5,6; скасування свідоцтва від 06.03.2006р. №ЛР0520 про право власності на нежитлову будівлю, видане на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації №306 від 06.03.2006р; скасування реєстрації права комунальної власності спірних нежитлових приміщень за територіальною громадою м.Львова. Даною постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03 липня 2014 року встановлено, що ТзОВ «Зіронька» не набуло права власності на будівлю по [ADDRESS], оскільки, як випливає з аналізу договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу №96ц від 09.02.1996р., акту прийому-передачі майна від 23.04.1996р., наказу представництва Фонду державного майна України в м.Львові №202 від 08.02.1996р. та звіту про експертну оцінку, затвердженого наказом представництва Фонду державного майна України в м.Львові №2504 від 29.12.1995р., за цим договором продавець зобов'язувався передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити об'єкт продажу, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (без врахування вартості будівлі). Об'єкт продажу складали обладнання та обігові кошти вартістю 558485000 крб. Натомість будівля вартістю 1257000000 крб. не входила до предмета договору і її вартість не підлягала сплаті. Крім того, колегія суддів звернула увагу на те,що згідно п.3 наказу представництва Фонду державного майна України в м. Львові № 202 від 08.02.1996р., після остаточної оплати вартості майна, спірна будівля підлягає списанню (зняттю) з балансу структурного підрозділу ДПТ «Зіронька» магазину № 692 у встановленому законом порядку, а також резолютивними частинами протоколів загальних зборів членів трудового колективу магазину №692 від 10.10.1995р. та від 06.02.1996р., з яких вбачається, що трудовим колективом були прийняті наступні рішення: а) про клопотання перед органом приватизації про проведення приватизації майна магазину №692 способом викупу трудовим колективом відокремлено, як підрозділу підприємства торгівлі «Зіронька»; б) про визначення часток членів товариства покупців для придбання майна магазину. Також колегія суддів зазначила, що надані позивачем копії договору купівлі - продажу №96ц від 09.02.1996р. та акту прийому-передачі майна від 23.04.1996р. не відповідають оглянутим в судовому засіданні примірникам цих документів, що були надані представником Державного архіву у Львівській області. Нежитлова будівля по [ADDRESS] площею 104,6 кв.м., не була об'єктом продажу, а товариство покупців членів трудового колективу магазину №692 структурного підрозділу ДПТ «Зіронька» не стало власником спірної будівлі. Крім того, колегія суддів звернула увагу на те, що Управлінням комунальної власності ДЕП ЛМР спірне майно передавалось ТзОВ «Зіронька» в оренду (договори оренди від 16.08.2006р. та від 31.08.2009р. (а.с. 167-170). З врахуванням наведених мотивів суд приходить до висновку про те, що договір купівлі - продажу між Товариством з обмеженою відповідальністю «Зіронька» та Приватним підприємством Виробничо-комерційна фірма «Папірус-М» не міг бути укладеним, відтак позовні вимоги про передачу відповідачами позивачу відповідних договорів купівлі - продажу та актів прийому - передачі є безпідставними, тому суд в задоволенні позову відмовляє.

Outcome: dismissed