Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ від 10.11.2014 року №190-п, поновити його на посаді директора ДП «Іскра», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.11.2014 року до дня поновлення. У позовній заяві зазначає, що працював директором державного підприємства «Іскра» у Зміївському районі Харківської області з 20.06.2013 року відповідно до наказу відповідача1 від 20.06.2013 року №117-п. Наказом від 10.11.2014 року №190-п його звільнили із займаної посади на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України. Підставою звільнення зазначено службову записку Департаменту землеробства та технічної політики в АПК від 30.10.2014 року №13-1-25/406, лист державного підприємства «Іскра» за підписом позивача. Позивач вважає звільнення незаконним і необґрунтованим. Про наявність наказу про звільнення він дізнався з дзвінка із Зміївської РДА, але ознайомлений з ним не був, із 09.11.2014 року перебував на лікарняному в звязку із переламом лівої кисті руки та оперативним втручанням, звільнення відбулось під час його непрацездатності. Це, на думку позивача, суперечить ст.ст.40,41 цього Кодексу, відповідно до яких, розірвання трудового договору з ініціативи власника під час непрацездатності працівника не допускається. Зазначає, що відповідно до п.1.ч.1 ст. 41 Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства. Однак, позивачеві невідомо, в чому саме полягає грубе порушення ним трудових обовязків, оскільки, ніяких службових розслідувань не відбувалось, пояснень про це у нього ніхто не відбирав. Позивач повідомив, що не працює на підприємстві з 10.11.2014 року, тому строк, що сплив із зазначеної дати і до дня поновлення на роботі становить його вимушений прогул, за який йому має бути виплачена середньомісячна заробітна плата. Згідно з ч.1 ст.110 ЦПК, позов прийнято до розгляду судом за місцем реєстрації позивача. Пізніше позивач вимоги змінив: спочатку просив стягнути середній заробіток не з відповідача1, а з відповідача2, а потім, 26.03.2015р., цю вимогу з позову виключив. Відповідач-1 до початку судового засідання надав заперечення проти позову, вважає вимоги необґрунтованими, оскільки, трудовий договір між ним та позивачем був укладений з порушенням постанови КМУ від 19.03.1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» та вимог Статуту ДП «Іскра» щодо укладення контракту з директором підприємства. Крім того, позивачем не виконано вимогу наказу відповідача-1 від 22.05.2014 року № 192 «Про складання фінансових планів на 2015 рік», а саме, не забезпечено подання фінансового плану на 2015 рік, чим порушено вимоги статуту ДП «Іскра». Пояснень з цього приводу позивачем не було надано. Також відповідач1 вважає, що позивачем навмисно не виконано обовязок щодо ознайомлення його з наказом про звільнення. У подальшому, в листі від 26.03.2015р. відповідач1 повідомив, що трудова книжка позивача зберігається не в міністерстві, а безпосередньо на підприємстві. З наказом від 10.11.2014р. №190-п про звільнення позивача ознайомлено у телефонному режимі 11.12.2014р. Інформація про накладення на позивача дисциплінарних стягнень відсутня. Тоді ж відповідачем1 надано копію оскарженого наказу, листа міністерства №37-13-1-13/16441 від 27.10.2014р. на адресу директора ДП «Іскра» [PERSON] з пропозицією надати пояснення щодо неподання фінансового плану на 2015 рік. У судове засідання на неодноразові виклики представник відповідача1 не зявився; зясувавши думку присутніх осіб у справі, визнано можливим здійснити розгляд без його участі. Під час судового розгляду, в обґрунтування вимог, представник позивача обставини позовної заяви підтвердила: з 09.11.2014 року позивач перебував на лікарняному в звязку із переламом лівої кисті руки, оперативним втручанням, що підтверджується відповідним листком непрацездатності, звільнення відбулось 10.11.2014 року, тобто, під час непрацездатності, що суперечить вимогам ст.40, 41 КЗпП України. З наказом про звільнення позивач не ознайомлений. Він сумлінно виконував обовязки директора підприємства, йому невідомо, в чому саме полягало їх грубе порушення, службове розслідування не проводилось, пояснень ніхто не відбирав. Посилання у наказі про звільнення позивача на лист директора ДП «Іскра» вважає безпідставним, оскільки у цьому листі йдеться про існування заборгованості на підприємстві, а не пояснення позивача щодо, начебто, порушень з його боку трудової дисципліни. Представник відповідача2 у судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила, що, відповідно до п.10.2 діючого статуту ДП «Іскра», затвердженого наказом Мінагрополітики від 23.05.2012 року № 296, саме це Міністерство є органом управління зазначеного підприємства та роботодавцем позивача. Підставою звільнення позивача із займаної посади стало одноразове грубе порушення трудової дисципліни, що полягало у неподанні до Міністерства річного фінансового плану, відповідно до вимог п.8.1. діючого статуту підприємства. Представник відповідача2 вважає, що оскільки при виданні наказу відповідачеві1 було невідомо про перебування позивача на лікарняному, факт звільнення за таких обставин не є порушенням трудового законодавства. Крім того, є підстави вважати, що позивач знав про існування наказу про його звільнення, оскільки представники роботодавця комісійно намагалися ознайомити його з цим наказом, від чого позивач відмовився, про що складено відповідний акт, який вона надала у судовому засіданні. Наприкінці судового засідання представник відповідача2 надала копію витягу з ЄРДР від 06.01.2015 року про реєстрацію в Зміївському РВ ГУМВСУ в Харківській області (далі РВ) кримінального провадження за ч.4 ст.358 КК України відносно [PERSON] щодо використання завідомо підробленого документу (листка непрацездатності), який, на її думку, має відношення до предмета цієї справи. Вважає, що існування даного провадження, а також призначення нового директора ДП «Іскра» [PERSON] унеможливлює поновлення позивача на цій посаді. На вимогу суду, Зміївським РВ надано повідомлення від 10.04.2015 року № 79/5969 про те, що кримінальне провадження зареєстровано стосовно позивача, проте, листок непрацездатності в матеріалах відсутній, досудове розслідування триває. На підтвердження підстави для відкриття провадження, додано копію заяви про це від директора ДП «Іскра» [PERSON] У звязку з цим, представник позивача пояснила, що про дане провадження позивачу нічого не відомо, його ніхто не викликав, слідчі дії з ним не проводились. Натомість, надала лист головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня 31» про те, що [PERSON] дійсно знаходився на лікуванні з 09.11.2014 року по 02.01.2015 року, йому видані листки непрацездатності: АГА №302843, АГА №303905; слідчий із цього приводу до лікарні не звертався. Відомості про хворобу підтверджені також оригіналом виписки з медичної документації та засвідченою копією медичної карти №3678. У судовому засіданні досліджені копії наказів про прийняття позивача на роботу від 20.06.2013 року № 117-п, про його звільнення від 10.11.2014 року № 190-п; довідки про відсутність на підприємстві комісії з трудових спорів, про непрацездатність; копія листа про непрацездатність з 09.11.2014 року; копія наказу про призначення [PERSON] від 11.11.2014 року № 195-п; копія доповідної записки Департаменту землеробства від 30.10.2014р. (місяць виправлено), копія інформації директора ДП «Іскра» [PERSON] на запит про сплату податків та заборгованість по розрахунках (дата відсутня), статути ДП «Іскра» в редакціях від 27.12.2006 року та 23.05.2012; копія акту від 21.11.2014р. про ознайомлення [PERSON] з наказом № 190-п; копія трудової книжки [PERSON]; копія витягу з кримінального провадження № 12015220300000017 від 06.01.2015 року; копія медичної карти № 3678 від 09.11.2014 року; витяг з історії хвороби [PERSON] № 3670; лист головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня № 31» від 14.04.2015 року № 507; лист-повідомлення Зміївського РВ ГУМВС України від 10.04.2015 року № 79/5969; копія заяви директора ДП «Іскра» [PERSON] від 24.12.2014 року № 15 про порушення кримінального провадження відносно [PERSON]; інші документи. Заслухавши пояснення, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи суд виходить із того, що права та обовязки сторін регулюються ст.43 Конституції України, ст.ст.3,5-1,40,41,221,232 КЗпП України, іншими нормами законодавства. Також суд враховує рекомендації, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992 року (з наступними змінами). Враховуючи відсутність належного підтвердження дати вручення позивачеві копії наказу про звільнення, трудової книжки,

Outcome: approved