Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 8524 від 29.01.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. Крім того просив стягнути на його користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що приватним нотаріусом вчинений виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 9 204 грн. 26 коп.. У виконавчому написі зазначено, що з позивача підлягають стягненню невиплачені в строк грошові кошти на користь відповідача, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу AT «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 37 від 17.03.2016 відступлено право вимоги за кредитним договором № 92935193000 від 21.02.2015. Так зокрема стягнуто заборгованість за період з 16.03.2016 по 20.01.2020 включно у розмірі 9 204 грн. 26 коп., яка складається з 6 656 грн. 71 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2 397 грн. 55 коп. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн. 00 коп. плати за вчинення виконавчого напису. Позивач не згоден з виконавчим написом та вважає, що нотаріус не міг його вчиняти. Так позивач вважав, що напис не міг бути вчинений на звичайному кредитному договорі, а тільки на нотаріально посвідченому. Крім того, у виконавчому написі та документах поданих стягувачем нотаріусу відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути, виникла виключно в межах строку позовної давності. Посилання фінансової компанії у заяві нотаріусу на те, що заборгованість стягується за період з 16.03.2016 по 20.01.2020, не є достатнім та безспірним документом, який підтверджує дійсний період та суму заборгованості. Ухвалою суду від 29.03.2021 по справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання о 09-50 год. 11.05.2021. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, але в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача надіслав заяву про визнання позовних вимог, в якій зазначив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частинні визнання виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрованого за №8525 від 29.01.2020 таким що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 420,00 грн. та судового збору за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227,00 грн.. Представник відповідача також надіслав клопотання про врегулювання спору за участю судді. Зокрема пропонував позивачу сплатити 1 600 грн. в рахунок сплати боргу за кредитним договором, в обмін на списання іншої частини боргу. На таке клопотання позивач не відповів. Таким чином була відсутня згода сторін на врегулювання спору. Тим більше клопотання відповідача виходить за межі предмету судового розгляду за заявленим позовом. У зв`язку з цим суд відмовив у проведенні процедури врегулювання. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Сумський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) до суду не з`явились, заяв та письмових пояснень від них не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинений виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 8524 від 29.01.2020 про стягнення з [PERSON] на користь на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 9 204 грн. 26 коп.. У виконавчому написі зазначено, що з позивача підлягають стягненню невиплачені в строк грошові кошти на користь відповідача, якому ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 20182407-1/2 від 24.07.2018, якому в свою чергу AT «Укрсиббанк» на підставі договору факторингу № 37 від 17.03.2016 відступлено право вимоги за кредитним договором № 92935193000 від 21.02.2015. Так зокрема стягнуто заборгованість за період з 16.03.2016 по 20.01.2020 включно у розмірі 9 204 грн. 26 коп., яка складається з 6 656 грн. 71 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2 397 грн. 55 коп. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150 грн. 00 коп. плати за вчинення виконавчого напису. /а.с. 4/ 12.03.2021 старшим державним Сумського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Носенко Яною Петрівною відкрито виконавче провадження № 64783714 з виконання виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 8524 від 29.01.2020, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 9 204 грн. 26 коп.. /а.с. 5/ Встановлені обставини визнаються сторонами та підтверджуються наведеними документами, копії яких додані до матеріалів справи. З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Так згідно ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» затверджений перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зазначену Постанову Кабінетом Міністрів України своєю Постановою від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» вніс зміни. Так у п. 2 до переліку доповнені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме «пункту 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.» Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 залишено без змін. Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що у переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів немає кредитних договорів укладених у простій письмовій формі. Ураховуючи встановлені обставини та зазначені положення вбачається, що на порушення ст. 87 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів які не відносяться до переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. На порушення вимог ст. 88 Закону видав напис про стягнення заборгованості за період, що перевищує три роки. Всупереч положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав доказів, якими він обґрунтовує заперечення стосовно вимог позивача. Натомість надіслав заяву про визнання позовних вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно ч.3 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За квитанцією АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2066584297.1 від 25.03.2021 позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., на рахунок отримувача № UA738999980313171206200018540 , отримувач коштів - УК у м.Сумах/Ковпаківський р/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) 37970593, банк одержувача - Казначейство України (ЕАП); МФО-899998, код класифікації доходів бюджету 22030101. До початку розгляду справи по суті, відповідачем подано заяву про визнання позову. Враховуючи викладене, слід стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 454 грн. 00 коп., а також повернути позивачу 50 відсотків, тобто 454 грн. 00 коп. сплаченого судового збору з державного бюджету. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5 ст. 137 ЦПК України) Представник позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір про надання адвокатських послуг від 25.03.2021 укладений між позивачем та адвокатом Мірошниченко А.В.; акт № 1 здачі-приймання послуг від 07.05.2021 за договором про надання адвокатських послуг б/н від 25.03.2021, згідно якого загальна вартість наданих послуг становить 2 100 грн.; товарний чек № 64 від 07.05.2021 про сплату гонорару адвокату у розмірі 2 100 грн.; розрахунок гонорару на відшкодування витрат на правничу допомогу згідно договору про надання адвокатських послуг б/н від 25.03.2021. Відповідач не надавав будь-яких доказів на спростування обґрунтованості витрат позивача. Ураховуючи наведене слід стягнути з відповідача компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 100 грн.. Ураховуючи зазначене заявлений позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved