Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 23.12.2013 року відповідач уклав з ним договір б/н на отримання кредиту у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача [PERSON] у заяві. У відповідності до умов укладеного між сторонами договору, відповідач надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Однак, відповідач свої обов'язки по договору виконує неналежним чином, розмір простроченої заборгованості по кредиту станом на 04.09.2017 року становить 26856,82 грн., яка складається з: 297,02 грн. тіла кредиту, 20806,71 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 3998,00 грн. за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1255,09 грн. штрафу (процентна складова). А тому просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість у розмірі 26 856,82 грн. та судові витрати в сумі 1600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Також заперечив факт сплати ним кредиту в розмірі 2,00 грн.12.12.2014 р. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 23.12.2013 року відповідач уклав з банком договір б/н на отримання кредиту у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з оплатою по процентній ставці 30,00% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-30). Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 23.12.2013 року та тарифи, в яких зазначена процентна ставка 30,00% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5-30) разом складають кредитно-заставний договір, крім того вказана анкета-заява підписана позичальником відповідачем [PERSON], що визнав в судовому засіданні відповідач. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. На підставі п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредитуі овердрафта), оплатити винагороду Банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. За пунктом 2.1.1.12.6.2 Умов позичальник сплачує банку пеню. Відповідно до п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. На підставі п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою» банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 04.09.2017 року виникла заборгованість в загальній сумі 26856,82 грн., яка складається з: 297,02 грн. тіла кредиту, 20806,71 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом, 3998,00 грн. за пенею та комісією, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина), 1255,09 грн. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.3-4). Відповідачем в судовому засіданні заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1ст. 259 ЦК України). У відповідності до ч. 1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 року у справі № 6-146цс14, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом встановлено, що кредитний договір між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладений 23.12.2013 року, термін дії виданої відповідачу кредитної картки до грудня 2016 року, що зазначено в заяві позичальника, іншу кредитну картку з новим терміном дії відповідач не отримував, а тому строк дії кредитної картки закінчився 31 грудня 2016 року. Відповідач допустив неналежне виконання взятих на себе зобовязань згідно умов кредитного договору, а саме як вбачається з розрахунку заборгованості та з пояснень відповідача останній платіж на погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом здійснено відповідачем 10 січня 2014 року у розмірі 20,00 грн. З розрахунку заборгованості вбачається, що 12.12.2014 року в рахунок погашення боргу зараховано кошти в розмірі 2,00 грн., даний факт відповідач заперечував. Тобто, не зрозуміло, хто та яким чином здійснював даний переказ на суму 2,00 грн. Відповідач в судовому засідання стверджував, що 12.12.2014 року будь-яких коштів на погашення суми заборгованості за кредитним договором він не сплачував. Відповідно до вищенаведеного, починаючи з лютого 2014 року у Банку виникло право звернутись до суду з позовом до відповідача з метою захисту порушеного права. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. З врахуванням передбаченого законом трирічного строку позовної давності, позовна давність за даною вимогою сплила у лютому 2017 року а Банк звернувся до суду з позовом тільки 03 жовтня 2017 року. Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідач заявив клопотання про застосування стоку позовної давності, а позивач в свою чергу не довів той факт, що відповідачем було вчинено дії якими переривається строк позовної давності, тому відповідно до вимог ст. 267 ч.4 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст.251, 252, 256, 257, 261, 266, 267, 549-552, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed