Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом, уточнивши позовні вимоги в жовтні 2016 року, до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Термін дії картки до 05.2017 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис позичальника у заяві. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як вказує позивач, [PERSON] отримав карту з встановленим лімітом [NUMBER] та користувався кредитними коштами з 27.07.2006 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Як зазначає позивач, спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, в зв'язку з чим позивачем 30.12.2015 року було направлено претензію кредитора до Другої Чернівецької державної нотаріальної контори. 12.03.2016 року позивачем отримано відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переадресовано до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи. 20.04.2016 року позивачем було отримано відповідь з Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, з якої стало відомо, що спадкоємцями померлого [PERSON] є [PERSON] - дружина померлого, згідно матеріалів заведеної спадкової справи №501/2015 від 07.08.2015 року, яка була відкрита за претензією кредитора ПАТ «Дельта Банк», однак до моменту звернення позивача до нотаріальної контори спадкоємиця не звернулася за оформленням спадщини та отриманням свідоцтва про право на спадщину. Оскільки спадкоємці не звернулися до нотаріальної контори за оформленням спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, тому не відомо з чого складається спадщина та вартість майна, одержаного у спадщину та хто саме отримав спадщину з відповідачів. 12.07.2016 року спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором б/н від 25.07.2006 року становить - 8192,61 грн., яка складається з наступного: 7992,17 грн. - заборгованість за кредитом; 200,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. На основі викладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців, які проживали разом з померлим, та відповідачки [PERSON], як спадкоємиці першої черги - дружини, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 8192,61 грн. за кредитним договором №б/н від 25.07.2006 року. Крім того, просить стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути солідарно з відповідачів всю суму заявлених позовних вимог за кредитним договором №б/н від 25.07.2006 року та судовий збір. Крім того, просили розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явились, хоча були повідомлені судовою повісткою про час та місце розгляду даної справи в суді згідно вимог ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 25.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку [NUMBER] зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, термін дії картки до 05.2017 року, що підтверджується анкетою-заявою позичальника (а.с.13), довідкою про умови кредитування (а.с.117, 127), випискою по рахунку позичальника (а.с.48-75, 82-109, 118-124, 128-134). Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищенаведеного, анкета-заява і умови і правила надання банківських послуг, що додавались до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п.1 ст. 634 ЦК України. В анкеті-заяві та Умовах та правилах надання банківських послуг міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати. Дана інформація була доведена до позичальника, про що свідчить його підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів. Строк дії кредитного договору відповідно до Умов та правила надання банківських послуг встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, яка відповідно до анкети-заяви (а.с.13) та довідки про умови кредитування (а.с.117, 127), дійсна до 05.2017 року. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Позичальник [PERSON] отримав карту з встановленим лімітом [NUMBER] та користувався кредитними коштами з 27.07.2006 року. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.24). В порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позичальник [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та в строки, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у нього станом на дату смерті виникла заборгованість - 8192,61 грн., яка складається з наступного: 7992,17 грн. - заборгованість за кредитом; 200,44 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-12). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218. 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлого [PERSON], та які відповідно до заяв, що містяться в спадковій справі, відмовились від прийняття спадщини на користь дружини померлого [PERSON] - відповідачки [PERSON], що підтверджується копіями заяв (а.с.156, 159), тому вони не можуть відповідати за кредитні зобов'язання позичальника [PERSON] та з них не може бути стягнуто заборгованість, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги, в зв'язку з чим позивачем 30.12.2015 року було направлено претензію кредитора до Другої Чернівецької державної нотаріальної контори (а.с.27). 12.03.2016 року позивачем отримано відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переадресовано до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи (а.с.28). 20.04.2016 року позивачем було отримано відповідь з Першої Чернівецької державної нотаріальної контори (а.с.25), з якої стало відомо, що спадкоємицею померлого [PERSON] є [PERSON] - дружина померлого, згідно матеріалів заведеної спадкової справи №501/2015 від 07.08.2015 року (а.с.142-168), яка була відкрита за претензією кредитора ПАТ «Дельта Банк», однак не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідачка [PERSON] надала 21.08.2015 року Першій Чернівецькій державній нотаріальній конторі заяву про прийняття спадщини (а.с.161). Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз'яснень, викладених у п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Оскільки спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, то, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. В пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати таке. З урахуванням положення статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. На підставі викладеного, позовні вимоги позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають до часткового задоволення. Таким чином, з відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 8192,61 грн. за кредитним договором №б/н від 25.07.2006 року, а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: partial