Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що 15 березня 2012 року між ним та відповідачем у простій письмовій формі було укладено договір позики, згідно умов якого відповідач одержав від позивача позику в сумі 40000 грн. з зобов'язанням повернути позивачу зазначені грошові кошти в строк до 15 березня 2013 року та сплатити проценти від суми позики в розмірі 10400 грн. На виконання зазначених зобов'язань відповідач сплатив позивачеві частину боргу, а саме 31 грудня 2013 року грошові кошти в сумі 5200 грн. та 11 січня 2014 року грошові кошти в сумі 10970 грн. Однак, в подальшому відповідач взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконав, а направлена останнім претензія від 23 червня 2014 року з вимогою про повернення несплаченої частини позики та процентів залишена відповідачем без задоволення. Внаслідок невиконання відповідачем грошового зобов'язання станом на 03 листопада 2014 року позивачем також нараховані три проценти річних в сумі 2077,76 грн. У зв'язку з чим на теперішній час позивач змушений пред'явити до відповідача даний позов, шляхом подання його представником до суду відповідної позовної заяви, в якій останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договорами позики в сумі 34230 грн., три проценти річних в сумі 2077,76 грн. та судові витрати у вигляді судового збору понесені позивачем в сумі 363,07 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.ч.4-5 ст. 74 та ч.5 ст. 76 ЦПК України. При цьому, представник за довіреністю позивача - [PERSON] подав до суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності і відсутності позивача, заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та зазначив проте, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду своєчасно повідомлявся належним чином у порядку встановленому ч.ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 15 березня 2012 року між позивачем та відповідачем у простій письмовій формі було укладено договір позики, згідно умов якого відповідач одержав від позивача позику в сумі 40000 грн. з зобов'язанням повернути позивачу зазначені грошові кошти в строк до 15 березня 2013 року та сплатити проценти від суми позики в розмірі 10400 грн. На виконання зазначених зобов'язань відповідач сплатив позивачеві частину боргу, а саме 31 грудня 2013 року грошові кошти в сумі 5200 грн. та 11 січня 2014 року грошові кошти в сумі 10970 грн. Однак, в подальшому відповідач взятих на себе зобов'язань перед позивачем не виконав, а направлена останнім претензія від 23 червня 2014 року з вимогою про повернення несплаченої частини позики та процентів залишена відповідачем без задоволення. У зв'язку з чим станом на 03 листопада 2014 року за відповідачем перед позивачем наявний борг за договором позики в сумі 36307,76 грн., який складається з основного боргу за договором позики в сумі 34230 грн. та нарахованих трьох процентів річних в сумі 2077,76 грн. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, щоборжник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку з вище викладеним суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved