Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач пояснив, що свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 листопада 2013 року підтверджене його право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Вказане майно знаходиться на земельній ділянці площею 0,1196 гектари. Разом із тим відповідачі на вказаній земельній ділянці проводять будівництво житлового будинку, облаштовують вигрібну яму та проводять трубопровід до свого жила. Окрім того, відповідачі знищили дерева на його земельній ділянці, завалили старий паркан і забрали його, а новий паркан встановлюють із захватом його території. Між тим під час звернення до регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» для підготовки документів на приватизацію він вказав площу 0,1171 гектар з урахуванням вже встановленого відповідачами паркану, а відповідачі не надають згоду на встановлення межі ділянок, чим перешкоджають в реалізації його права на оформлення права власності на земельну ділянку. Просить визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1196 гектарів за адресою [ADDRESS] , зобов?язати відповідачів не перешкоджати йому в реалізації права на оформлення права власності на належну земельну ділянку та стягнути моральну шкоду з кожного по 3000 грн., а також стягнути судовий збір 558,20 коп. Відповідачі в судове засідання не з`явились, оповіщені у встановленому порядку про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили, не подали відзив на позовні вимоги. З оглядом на вищевикладені обставини суд з урахуванням думки позивача постановляє заочне рішення відповідно до вимог ст. 280-281 ЦПК України. Вислухавши пояснення, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. У відповідності до вимог ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Долученою до матеріалів справи документацією підтверджено, що свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 листопада 2013 року підтверджене його право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] . Позивачем отримано право на спадщину після смерті [INFO] його брата [PERSON] . Разом із тим відповідачі на вказаній земельній ділянці проводять будівництво житлового будинку, облаштовують вигрібну яму та проводять трубопровід до свого жила. Окрім того, відповідачі знищили дерева на його земельній ділянці, завалили старий паркан і забрали його, а новий паркан встановлюють із захватом його території. Вказані обставини підтверджені листами з Ізмаїльської міжрайонної прокуратури за №16-3488 від 17 червня 2015 року, та Ізмаїльської районної державної адміністрації за №Д-197-19-06 від 22 червня 2015 року, в якому визначено, що відповідно до облікових даних виконкому Матроської сільської ради площа земельної ділянки [ADDRESS] становить 0,09 гектари, згідно матеріалів бюро МБТІ 0,1196 гектари, а згідно матеріалів геодезичної (земельно-кадастрової ) зйомки станом на 16 листопада 2013 року становить 0,1171 гектара. Наявність підвалу, який виходить за межі фактичної земельної ділянки [ADDRESS] та виходить на територію № [ADDRESS] несе загрозу житловим будинками та господарським спорудам, що передбачає відповідальність позивача затампувати колишній підвал згідно існуючих будівельних норм. Технічним паспортом, який долучено позивачем, визначено, що першим власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою [ADDRESS] , визначена [PERSON] , що також підтверджене розпорядженням вказаної сільської ради за №20 від 18 червня 2001 року. Довідкою виконавчого комітету Матроської сільської ради за №02-0/73 від16 березня 2018 року визначено про відсутність рішення щодо виділення земельної ділянки під будівництво [PERSON] , яка за довідкою Ізмаїльської районної державної адміністрації за №02-11/296 від 16 березня 2018 року за адресою [ADDRESS] користується земельною ділянкою площею 0,09 гектари. Різний розмір земельної ділянки за вказаною адресою не спростований поясненнями позивача щодо надання йому земельної ділянки після смерті його брата [PERSON] саме площею 0,1196 гектари. З урахуванням вказаного через відсутність належних доказів, що підтверджують законну видачу позивачеві земельної ділянки площею 0,1196 гектари та порушення у її зменшенні з боку відповідачів, суд відмовляє у задоволенні вказаної позовної вимоги. Разом із тим, з урахуванням листа Ізмаїльської районної державної адміністрації за №Д-197-19-06 від 22 червня 2015 року, на час розгляду справи в суді з боку позивача не надані докази, які підтверджують звернення позивача до органів місцевого самоврядування з метою отримання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, а також порушення з боку відповідачів, які унеможливлюють отримання державного акту. Окрім того, у відповідності до роз`яснень п.3,5,9 постанови №4 Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року за наступними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Позивачем не надано доказів, які підтверджують наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог через недоведеність та необґрунтованість чинним законодавством України. Судові витрати розподіляються у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: dismissed