Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 29781 грн. 60 коп. Позов обґрунтований тим, що 09.12.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON], був укладений кредитний договір № K3XRF104060153, за умовами якого банк надав відповідачеві споживчий кредит в сумі 9 840 грн. 15 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 5,04 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється щомісячно. В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за договором не виконав належним чином і кредит повністю не повернув. У зв'язку з цим, станом на 16.08.2013 року відповідач має заборгованість в сумі 29 781,60 грн., яка складається з: 5 407,65 грн. - заборгованість за кредитом; 145,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3542,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 18791,59 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1394,36 грн. - штраф (процентна складова). Загалом позивач просив суд стягнути з відповідача 29 781,60 грн. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача - Хитрова Любов Володимирівна в судовому засіданні позовін вимоги підтримала , на позовних вимогах наполягає . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення на позов, у яких вказав, що звертаючись до суду із вказаним позовом банк пропустив трирічний строк позовної давності, який сплив ще 09.12.2012 року. У зв'язку з пропуском строку позовної давності представник відповідача просив в позові відмовити. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. На підставі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час розгляду справи судом встановлено, що 09.12.2007 року року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON], шляхом підписання сторонами Заяви позичальника та ознайомлення його з Умовами про надання споживчого кредиту фізичним особам, був укладений кредитний договір № K3XRF104060153, за умовами якого банк надав відповідачеві споживчий кредит в сумі 9 840 грн. 15 коп., строком на 24 місяці, терміном повернення кредиту 09.12.2009 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,42 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. В свою чергу відповідач зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та комісії у строки і на умовах, що вказані у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до Заяви позичальника, кредит повинен погашатися щомісячними платежами в сумі 727,39 грн. в період з 10 по 15 число кожного місяця. У Заяві позичальника вказано, що він ознайомлений і згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам. В обґрунтування позовних вимог банк посилається на додані до позову Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до п. 5.5 зазначених Умов, сторонами встановлений збільшений строк позовної давності по вимогам зі стягнення кредиту, відсотків та неустойки тривалістю 5 (п'ять) років. Позивачем не було надано доказів, що Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) були прийняті і діяли на час укладення з відповідачем кредитного договору, а також докази того, що відповідач був ознайомлений і погодився саме на зазначені Умови, а не на інші Умови надання споживчого кредиту фізичним особам. Вирішуючи питання щодо правомірності вимог позивача суд виходить з наступного. Факт укладення кредитного договору для придбання товару та його фактичне отримання за кредитні кошти судом встановлений і сторонами не оспорюється, так само як і не оспорюється факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань та наявності заборгованості по договору. Відповідно до пункту 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. За таких обставин, суд вважає, що застосуванню підлягають положення ст. 257 ЦК України, згідно якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд враховує положення ч. 2 ст. 264 ЦК України, згідно яких позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників. Проте навіть у цьому випадку, трирічний строк позовної позивачем пропущено. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що позичальнику Умови надання кредиту вручались, оскільки заява анкета містить лише вказівку на отримання самого кредитного договору без додатків. Так само, як і не доведено, що строк позовної давності тривалістю у п'ять років погоджений сторонами у письмовому вигляді у будь-який інший спосіб. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування, кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку з цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки позов подано поза межами трирічного строку позовної давності, представником відповідача було заявлено про сплив позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, і позивачем заява про поновлення строку позовної давності не подавалась, наявні підстави для відмови у позові. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed