Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з неї аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення ним повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків, вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини) та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення ним повноліття на користь опікуна (піклувальника), батьків, вихователів, прийомних батьків або державного дитячого закладу (в залежності від форми влаштування дитини), посилаючись на те, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 10 серпня 2017 року було розглянуто клопотання служби у справах дітей райдержадміністрації щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадян [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах з 27.01.2017. До служби у справах дітей райдержадміністрації надійшов лист від Вільшанської селищної ради про те, що 27.01.2017 за адресою: [ADDRESS], був виклик завідуючої амбулаторії ЗП СМ смт Вільшани [PERSON] По прибуттю за даною адресою було ним встановлено, що вищевказане домоволодіння належить громадянці [PERSON]. При огляді було встановлено що малолітня дитина, [PERSON], [INFO], знаходиться в помешканні з відсутнім опаленням та електроенергією. Незважаючи на те, що в будинку було холодно, дитина була без верхнього одягу та мала занедбаний вигляд. Батьки дитини громадяни [PERSON] та [PERSON], які фактично проживають за адресою: [ADDRESS], за вищевказаною адресою знаходились в стані алкогольного сп'яніння, в результаті чого представниками селищної ради було викликано карету швидкої допомоги та направлено дитину на обстеження до КЗОЗ РТМО «Дергачівської ЦРЛ». З метою вирішення подальшої долі дитини службою у справах дітей райдержадміністрації батькам дитини неодноразово направлялися повістки з проханням прибути до служби, але до цього часу батьки так і не прибули, що свідчить про їх безвідповідальне ставлення до долі їх сина. Зі слів громадянки [PERSON] матері громадянина [PERSON] він разом з невісткою громадянкою [PERSON] ведуть бродячий спосіб життя, ніде не працюють, постійно знаходяться в сумнівних компаніях. За час перебування дитини в дитячому відділенні комунального закладу охорони здоров'я районного територіального медичного об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня» ніхто дитину не відвідував у зв'язку з чим 03.02.2017 було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку затверджений Наказом Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства внутрішніх справ України 17.12.2013 року № 1095/1239. Після чого 03.02.2017 на засіданні комісії з питань захисту прав дітей райдержадміністрації було ухвалено рішення про влаштування малолітнього [PERSON] до дитячого державного закладу на повне державне утримання, де дитина перебуває до цього часу. За період перебування дитини в КЗОЗ «Обласний Будинок дитини № 2» з 27.02.2017 і по теперішній час ніхто з батьків або родичів малолітню дитину [PERSON], [INFO], не відвідував. Громадяни [PERSON] та [PERSON] з метою повернення малолітнього сина на виховання у сім'ю, до служби у справах дітей райдержадміністрації не звертались. Згідно із заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 04.07.2014 громадянка [PERSON] та громадянин [PERSON] вже були позбавлені батьківських прав у відношенні двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після чого дітям було надано відповідний статус та влаштовано під опіку в сім'ю бабусі громадянки [PERSON], [INFO]. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 10 серпня 2017 року № 80 «Про розгляд питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO].», Дергачівська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадян [PERSON] та [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Представник Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області у судове засідання не з'явився, надавши заяву, з якої вбачається, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути за їх відсутності. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками являються [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Згідно наказу Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 27.01.2017 за №10 малолітня дитина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, у зв'язку із неналежним виконанням батьками батьківських обов'язків (а.с.19). З копії листа Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 27.01.2017 за №02-17/61 вбачається, що 27 січня 2017 року здійснювався виїзд селищним головою за адресою: [ADDRESS] на виклик завідуючої амбулаторії ЗП СМ селища Вільшани [PERSON] По прибуттю за даною адресою було встановлено, вищевказане домоволодіння належить гр. [PERSON], при огляді домоволодіння було встановлено, що батьки [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], не працюючі, знаходилися в стані сильного алкогольного сп'яніння ( зі слів сусудів алкоголь вживають систематично) їхня дитина [PERSON] [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], знаходилася в критичному стані, належний догляд за нею не здійснюється. Дитина без верхнього одягу, домоволодіння не отоплюється, енергопостачання не здійснюється. Враховуючи вищевикладене було прийняте рішення викликати наряд поліції, бригаду швидкої допомоги для того, щоб безперешкодно направити дитину на обстеження до Дергачівської ЦРЛ (а.с.12). Згідно акту Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації від 21.02.207,на підставі проведення профілактичного рейду, з метою обстеження житлово-побутових умов малолітньої дитини [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Під час спроби обстеження будинку вдома нікого не було. Двері не відчинили, але будинок має занедбаний вигляд, не придатний для проживання дитини (а.с.17). Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03.02.2017 - стан дитини задовільний, батьки не відвідують дитину в закладі, не цікавляться станом здоров'я сина (а.с.20). [PERSON], [INFO], потрапив до дитячого відділення за соцільними показаннями з ознаками переохолодження, попрілостями II ступеня в шийних, пахових, помишечних складок, що підтверджено копією виписки з історії хвороби №274 (а.с.21). Відповідно до рішення виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 14.02.2017 за №10 було закріплено житло за дитиною [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Призначено [PERSON], депутата Вільшанської селищної ради, округ №8, відповідальною особою за збереження житла закріпленого за [PERSON] (а.с.22). Відповідно до копії акту про факт передачі дитини [PERSON] від 27.02.2017 вбачається, що його було передано до КЗОЗ Обласного будинку №2 (а.с.25). З копії листа Дергачівського районного центру соціальних служб для сім'ї та молоді Дергачівської районної державної адміністрації від 06.03.2017 за №01-22/152 вбачається, що фахівцем із соціальної роботи Дергачівського РЦСССДМ було відвідано помешкання за адресою: [ADDRESS]. Встновлено, шо гр. [PERSON] і [PERSON] за даною адресою не проживають. Сусіди надали адресу ймовірного проживання сім'ї: [ADDRESS]. Але мешканець будинку гр.[PERSON] повідомив, що сім'я [PERSON] не проживає за даною адресою. Встановити місце проживання сім'ї не вдалося. В зв' язку з вищезазначеним, проведення соціальної роботи з сім'єю гр. [PERSON] та [PERSON] не можливе (а.с.26) Згідно копії акту КЗОЗ «Обласного будинку дитини №2» від 01.08.2017 за №147 дитина [PERSON], [INFO], який знаходився в КЗОЗ «Обласний будинок дитини №2» з 27.02.2017 по 01.08.2017 ніхто з батьків або близьких родичів не відвідував (а.с.28). Рішенням Опікунської ради Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 13.02.2017 закріплено житло за дитиною [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS] та призначено [PERSON], відповідальною особою за збереження житла закріпленого за [PERSON] (а.с.31). Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 24.02.2017 за №75 [PERSON], [INFO] влаштовано до дитячого закладу на повне державне утримання (а.с.30) Згідно ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до норм статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності , батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини , відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства , ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, N 3 (далі - Постанови) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідачі, які являються батьками дитини, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню сина. У відповідності до висновку Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області від 11.08.2017 за №01-49/2681 вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] у відношенні їх малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO] Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачами своїми обов'язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідачі не мають прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляють інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування. Стаття 150, 157 СК України передбачає, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Outcome: approved