Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якого усунути перешкоди в користуванні належного їй на праві власності садового будинку № 23, розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Садівник», шляхом виселення [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], із садового будинку № 23 розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Садівник», без надання іншого житлового приміщення та зобовязати відповідачів забрати все майно, що належить їм та знаходиться в садовому будинку № 23, розташованому за адресою: Харківська область, Харківський район Покотилівська селищна рада, садівниче товариство «Садівник», а також стягнути з відповідачів судовий збір в сумі 243,60грн. В обґрунтування позову [PERSON] вказала, що вона є власником садового будинку № 23 з господарськими будівлями та спорудами, розташований в садовому товаристві «Садівник» Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області. Відповідачі незаконно користуються садовим будинком та земельною ділянкою з 2002 року. На її неодноразові звернення з проханням звільнити будинок, відповідачі не реагують. На направлений лист на імя [PERSON] з проханням звільнити будиок, відповіді вона не отримала. Відповідачі на її попередження не реагують, будинок не звільняють та не допускають до нього, чим чинять їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні садовим будинком. Відповідачі не є її родичами, вона ніколи не надавала останнім згоди на їх вселення до будинку. У відповідачів є житло, де вони постійно проживають та зареєстровані за адресою: 61157, [ADDRESS]. Багато років вона не має можливості користуватися та відпочивати в садовому будинку, зазнає сильні душевні страждання, оскільки зазначений будинок успадкований нею після смерті батька [PERSON], померлого 03.01.2002 року. Підставою виникнення у неї права власності на садовий будинок є рішення Харківського районного суду .Харківської області від 17.03.2014 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON], який також діє на підставі довіреності за відповідача [PERSON], позов не визнав. [PERSON]І, вказав, що він з дружиною [PERSON] дійсно користуються вказаним вище садовим будинком, до якого вони звикли. Користуючись будинком з 2002 року вони понесли витрати на: ремонт будинку, будівництво господарських будівель та споруд, придбання необхідного інвентаря. Крім цього, на земельній ділянці висадили дерева та кущі. Загальна сума понесених ними витрат складає 26130,00грн.Також вони понесли витрати, повязані з похованням [PERSON], батька [PERSON], оформленням документів на перевіз урни з його прахом до [PERSON] в сумі біля 2000,00грн. і витрати, повязані з оформленням державного акту на земельну ділянку та оформленням свідоцтва про право власності на садовий будинок в розмірі біля 3000,00грн. Вважає, що зазначені вище витрати відповідач повинна відшкодувати на його та [PERSON] користь. Також [PERSON] вказав, що ухвалою місцевого суду Харківського району Харківської області від 07.08.2002 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на садовий будинок був накладений арешт. Вважає ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 25.07.2014 року про зняття арешту та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування права власності [PERSON] від 16.12.2014 року незаконними, оскільки впевнений, що садовий будинок потрібен не позивачу, а [PERSON], колишній дружині [PERSON], батька позивача. Вислухавши сторони, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17.03.2014 рок визнано недійсним свідоцтво про право власності на садовий будинок № 23 в садовому товаристві «Садівник» Покотилівської селищної ради , видане виконавчим комітетом Покотилівської селищної ради 28.12.2010 року за рішенням від 14.12.2010 року за № 482 на імя [PERSON]. Визнано недійсним акт на імя [PERSON], виданий згідно розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 05.11.2008 року за № 3376. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на садовий будинок № 23 в садовому товаристві «Садівник» Покотилівськеої селищної ради Харківського району Харківської області після смерті батька [PERSON], померлого 03.01.2002 року. (а.с. 6-10) Ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 17.06.2014 року рішення Харківського районного суду Харківської області залишено без змін. (а.с. 11-14) Додатковим рішенням Харківського районного суду Харківської області від 19.05.2015 року було доповнено рішення від 17.03.2014 року та зазначено визнати недійсним державний акт серії ЯЖ № 465455 від 10.04.2009 року, виданий на імя [PERSON], згідно розпорядження Харківської районної державної адміністрації від 05.11.2008 року за № 3376, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010970300021, на земельну ділянку № 23 в садовому товаристві «Садівник», розташовану на території Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області, кадастровий номер 6325158200:03:008:0179. (а.с. 15-16) Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17.03.2014 року та додаткове рішення Харківського районного суду Харківської області від 19.05.2015 року набрали законної сили. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.01.2015 року право власності [PERSON] на садовий будинок № 23, розташований в садовому товаристві «Садівник» Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області скасовано. (а.с. 17) Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.06.2015 року підтверджується, що державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада, садове товариство «Садівник», № 23 на імя [PERSON] скасовано. (а.с. 18) Згідно витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 16.12.2014 року садовий будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, Покотилівська селищна рада , садове товариство «Садівник», № 23 під під обтяженням не перебуває. (а.с. 19) Відповідно витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2014 року садовий будинок № 23 в садовому товаристві «Садівник» Покотилівської селищної ради Харківського району Харківської області зареєстрований за [PERSON]. (а.с. 20) Користуватися вказаним садовим будинком позивач не має можливості, так як відповідачі з 2002 року незаконно користуються садовим будинком та земельною ділянкою, звільняти будинок не бажають. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів з проханням звільнити садовий будинок, але останні постійно уникають розмови з нею з цього приводу. На направлений лист на імя [PERSON] з проханням звільнити належний їй садовий будинок та з попередженням звернення до суду, відповіді позивач не отримала. (а.с. 21-22) Таким чином, відповідачі незаконно заволоділи належним позивачу садовим будинком, відмовляються його звільнити, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Принцип непорушності приватної власності встановлює ч. 4 ст.41 Конституції України. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, не визначення або оспорювання. (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Суд вважає, що відповідачі підлягають виселенню із зазначеного садового будинку без надання іншого житлового приміщення, оскільки вони чинять перешкоди позивачу в користуванні та володінні належною їй власністю. Позовні вимоги в частині зобовязать відповідачів при виселенні забрати все майно, що їм належить та знаходиться в садовому будинку, задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надала письмових доказів (акт депутата, довідка селищної ради), які саме речі знаходяться в садовому будинку та належать відповідачам. Твердження відповідача про те, що позивач повина сплатити йому кошти, суд до уваги не приймає та вважає, що [PERSON] та [PERSON] повинні звернутися до суду з відповідним позовом. Також суд до уваги не приймає твердження відповідачів, що позивачу садовий будинок не потрібен та будинком хоче заволодіти [PERSON], оскільки відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивачів сплачений нею судовий збір в дохід держави в розмірі 243,60грн.

Outcome: partial