Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], «Офіцерської КС», УПФУ Київського району про звільнення майна з-під арешту. В якому прохали: зняти арешт із заставного майна та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], а саме з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був накладений відповідно до постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] (ВП 35996140) від 19 вересня 2013 року, та перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк»; зняти арешт із заставного майна та заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], а саме з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який був накладений відповідно до постанови державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] (ВП 39527305) від 18 вересня 2013 року, та перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача в судове засідання свого представника не направив, надіславши суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, зазначивши, що позовні вимоги, викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.47). Відповідач [PERSON], будучи повідомлена на останню відому судові адресу до суду 28 липня 2016 року, 29 вересня 2016 року не з»явилася, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України) (а.с. 31, 32, 39,40). Відповідач «Офіцерська КС», до суду 28 липня 2016 року, 29 вересня 2016 року представника в судове засідання не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи (а.с.29,46) Відповідач УПФУ Київського району,до суду 28 липня 2016 року, 29 вересня 2016 року представника в судове засідання не направили, будучи належним чином повідомлені (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи.(а.с.28,42) Третя особа Київський ВДВС Полтавського ГТУЮ у Полтавській області в судове засідання свого представника не направили, надіславши суду лист про розгляд справи без участі представника відділу ДВС. (а.с.44). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 14 серпня 2013 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтава у справі №2/554/2371/2013 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно задоволено повністю. Звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLXYGK00000005 від 13 грудня 2016 року в розмірі 45 547,55 доларів США, що еквівалентно 363 924,92 грн. на квартиру загальною площею 33,43 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2016 року, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки №PLXYGK00000005 від 13 грудня 2016 року) ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування. Виселено з [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у сумі 1 670,40 грн. (а.с.11-12). Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення, 13 грудня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №PLXYGK00000005 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки: належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 13 грудня 2006 року ПН Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 5713. (а.с.7-8, 10-11). Таким чином,квартира за адресою [ADDRESS], котра належить [PERSON]. перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк» з 13 грудня 2006 року. 18 вересня 2013 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON]; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] лише в межах суми боргу при примусовому виконанні вимоги №Ф-671 У, виданий 20 травня 2013 року УПФУ Київського району. Арешт накласти з моменту надходження постанови. (а.с.14). 19 вересня 2013 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ [PERSON] Ю,В. про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON]; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] лише в межах суми боргу при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1947, виданого 01 березня 2009 року Октябрським районним судом м. Полтави. Арешт накласти з моменту надходження постанови. (а.с.13) Таким чином, постановами державного виконавця від 18 вересня 2013 року, 19 вересня 2013 року був накладений арешт в тому числі на квартиру за адресою [ADDRESS], яка перебуває у заставі ПАТ КБ «ПриватБанк». Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з заявою про звільнення заставленого майно з під арешту. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватися шляхом продажу предмета застави із укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою. Таким чином, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Вказане обтяження на майно [PERSON] перешкоджає вчиненню банком юридичних дій щодо реалізації права, як заставодержателя по іпотечних договорах, одержати задоволення з вартості заставного майна внаслідок невиконання боржником своїх зобов'язань. На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1378 грн. (а.с.1). Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON] судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved