Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач ПАТ «Центренерго» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 4957 грн. 03 коп., індекс інфляції - 1038 грн. 75 коп.; 3% річних - 185 грн. 28 коп., а також судовий збір в розмірі 1762 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що боржник є власником квартири [ADDRESS] та є споживачем комунальних послуг. Квартира приватизована. ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» є постачальником комунальних послуг у вигляді централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення для всіх споживачів м. Світлодарськ. 23 травня 2014 року між підприємством та споживачем [PERSON] був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який вважається щороку продовженим відповідно до п. 9.1. Боржник частково здійснює платежі, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, а саме: з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року нараховано 1737,62 грн., сплачено 564,49 грн., борг 1137,13 грн.; з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року нараховано 2101,73 грн., сплачено 396,95 грн., борг 1704,78 грн.; з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року нараховано 2078,12 грн., оплата не здійснювалася. Таким чином, заборгованість за відповідачем за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року складає 4957,03 грн. Крім того, на суму боргу за вказаний період нараховані три проценти річних, які склали 185,28 грн., а також інфляційні витрати у сумі 1038,75 грн. Тож загальна сума боргу за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних складає 6181,06 грн. Тому вони звернулися до суду з даним позовом. Зазначена цивільна справа надійшла з Артемівського міськрайонного суду Донецької області згідно ухвали суду від 22 червня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2018 року позов Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Вуглегірська ТЕС ПАТ «Центренерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23 листопада 2018 року до суду надійшли заперечення відповідача проти позову, відповідно до яких позов не визнає у повному обсязі, вважає суму боргу завищеною, зазначає, що він не є одноособовим власником квартири [ADDRESS] та є споживачем комунальних послуг. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності, тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 11 квітня 2019 року до суду надійшов відзив на позов, де відповідач зазначає, що на його думку позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду із позовом. Також вказує, що визнає борг, який виник з 31.10.2015 року та становить 4838,43 грн. Крім того, позивач вказує, що як тільки він із позову дізнався номер свого особового рахунку, їм було перераховані кошти на рахунок позивача на загальну суму 8000 грн., чого на його думку мало вистачити на погашення боргу. На підтвердження сплати боргу відповідачем надано квитанції на загальну суму 8000 грн. 10 березня 2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача зазначає, що відповідачем надано квитанції Приватбанку від 22.03.2019 року, 21.02.2019 року, 21.01.2019 ороку, 04.04.2019 року на загальну суму 8000,00 грн. Бухгалтерія ВЖКП Вуглегірської ТЕС зробила відповідні нарахування виходячи із отриманої суми та призначення платежу відповідно до якої заборгованість по комунальним послугам за період з 01.01.2015 року по 01.01.2019 року у сумі 4957.03 грн. сплачена у повному обсязі. Три процента річних, які склали 185,28 грн., індекс інфляції, який склав 1038,75 грн. та судовий збір у сумі 1752,00 грн. не сплачені, тому просять стягнути з відповідача на користь ПАТ «Центренерго» в особі Вуглегірської ТЕС три процента річних, які склали 185,28 грн., індекс інфляції, який склав 1038,75 грн. та судовий збір у сумі 1752,00 грн. Представник позивача, Телегіна О.В. , яка діє на підставі довіреності від 07.12.2018 року №322/22, в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлений позов підтримала в повному обсязі. Віповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 4957 грн. 03 коп., індекс інфляції - 1038 грн. 75 коп.; 3% річних - 185 грн. 28 коп., а також судовий збір в розмірі 1762 грн., а всього 7943,06 грн. Разом з тим, в наданій суду відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем заборгованість по комунальним послугам за період з 01.01.2015 року по 01.01.2019 року у сумі 4957,03 грн. сплачена у повному обсязі, при цьому три процента річних, які склали 185,28 грн., індекс інфляції, який склав 1038,75 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн. не сплачені. Тобто на думку позивача, відповідачем не сплачено 2986,03 грн. Однак з наданих суду відповідачем квитанцій вбачається, що ним проведено оплати 21.01.2019 року, 21.02.2019 року, 22.03.2019 року, 04.04.2019 року на загальну суму 8000,00 грн. Тобто заборгованість, яку просив стягнути представник позивача з відповідача в поданому суду позові від 21 травня 2018 року, сплачена у повному обсязі. Тож різниця між заборгованістю, яку просив стягнути позивач в поданому 21 травня 2018 року позові та фактично сплаченою сумою за наданими відповідачем квитанціями складає 56,94 грн., а тому заборгованість сплачена у повному обсязі. З погляду на викладене суд не може вважати доведеними обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, отже в задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed