overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що між ними склалися погані стосунки, в зв'язку з чим більш трьох років потому вони припинили спільне проживання, примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сім'єю неможливе. Відповідачка позов визнала в повному обсязі , на розірвання шлюбу між нею та позивачем згодна , миритися не бажає. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами був зареєстрований 09 грудня 2000 року Примарією с.Бурлачень Кахульського району Республіки Молдова , про що зроблено актовий запис за № 15. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Між сторонами склалися погані стосунки , в зв'язку з чим вони у грудні 2011 року припинили спільне проживання, проживають окремо, миритися сторони не бажають, обидва наполягають на розірванні шлюбу. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сім'ї сторони не здійснили. Спору щодо місця проживання неповнолітніх дітей між сторонами не має. Відповідно до ст.. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що між ними склалися погані стосунки, в зв'язку з чим у лютому 2013 року вони припинили спільне проживання, примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сім'єю неможливе. Відповідачка позов визнала в повному обсязі , на розірвання шлюбу між нею та позивачем згодна , миритися не бажає. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами був зареєстрований 27 листопада 2006 року виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Болградського району Одеської області , про що зроблено актовий запис за № 11. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] [INFO]. Між сторонами склалися погані стосунки , в зв'язку з чим вони у лютому 2013 року припинили спільне проживання, проживають окремо, миритися сторони не бажають, обидва наполягають на розірванні шлюбу. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сім'ї сторони не здійснили. Спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини між сторонами не має. Відповідно до ст.. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що між ними склалися погані стосунки, в зв'язку з чим ще у 2008 році вони припинили спільне проживання, примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сім'єю неможливе. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ст.. 74 ч.9 ЦПК України шляхом розміщення оголошення в газеті «Одеські вісті» № 18(4583) від 20.02.2014 року, причину неявки суду не повідомила , заперечення проти позову не надала. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами був зареєстрований 07 липня 1995 року Новотроянівською сільською радою Болградського району Одеської області , про що зроблено актовий запис за № 16. Дітей від шлюбу сторони не мають. Між сторонами склалися погані стосунки , в зв'язку з чим вони у 2008 році припинили спільне проживання, проживають окремо. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сім'ї сторони не здійснили. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою склалися неприязні стосунки, вони не проживають разом більш 20 років, примирення та подальше проживання з відповідачкою однією сім'єю неможливе. Відповідачка позов визнала в повному обсязі, на розірвання шлюбу між нею та позивачем згодна, миритися не бажає. Позов підлягає задоволенню. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 08 листопада 1964 року Криничненською сільською радою Болградського району Одеської області, про що зроблено актовий записза за №32. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Між сторонами склалися погані стосунки, в зв'язку з чим вони у 1993 році припинили спільне проживання, проживають окремо, миритися сторони не бажають, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, і позивач , і відповідачка наполягають на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та подальше спільне проживання сторін неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 3000,00 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 07.10.2012 року він позичив відповідачу 3000,00 грн., про що останній написав йому розписку. Згідно цієї угоди відповідач зобов'язався повернути позичені гроші частинами, а саме: 1500,00 грн. до 05.05.2013 року та залишок до 12.05.2013 року. Однак, незважаючи на те, що зазначені у розписці терміни вже минули, відповідач позичені кошти не повернув і під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання, а тому він змушений звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явився, подав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач також в судове засідання на повторний виклик суду не з'явився та про причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення йому рекомендованого поштового відправлення. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданні докази в їх сукупності, суд вважає, що розгляд справи можна провести за відсутності відповідача в порядку заочного провадження і даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 цього ж кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 07.10.2012 року між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] 3000,00 грн., які останній зобов'язався повернути частинами - 1500,00 грн. до 05.05.2013 року та таку ж суму до 12.05.2013 року, що підтверджується написаною ним в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] розпискою від 07.10.2012 року (а.с. 7). Як встановлено судом, позивач виконав умови договору позики та передав відповідачу вказану суму, однак той своє зобов'язання не виконав і позичені гроші в сумі 3000,00 грн. не повернув, про що позивач стверджує в позовній заяві. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором позики в сумі 3000,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 1046, 1049, ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 30490,00 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 28.03.2014 року він позичив відповідачу 1500,00 доларів США, що станом на 26.08.2014 року еквівалентно 20490,00 грн., та 10000,00 грн., про що останній написав йому розписку. Згідно цієї угоди відповідач зобов'язався повернути позичені гроші до 20.07.2014 року. Однак, незважаючи на те, що зазначений у розписці термін вже минув, відповідач позичені кошти не повернув і під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання, а тому він змушений звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивач не з»явився, звернувся до сууду з письмовою завою, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позов задоволити. Відповідач в судове засідання на повторний виклик суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоч про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, про що свідчить оголошення про виклик його до суду, опубліковане в газеті «Галичина» № 154 (4907) від 11-14.10.2014 року. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засiданні докази в їх сукупності, суд вважає, що розгляд справи можна провести за відсутності відповідача в порядку заочного провадження і даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 цього ж кодексу встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 28.03.2014 року між сторонами по справі було укладено в письмовій формі договір позики, згідно якого [PERSON] позичив [PERSON] 1500,00 доларів США та 10000,00 грн., які останній зобов'язався повернути до 20.07.2014 року, що підтверджується написаною ним розпискою від 28.03.2014 року (а.с. 8). Як встановлено судом, позивач виконав умови договору позики та передав відповідачу вказану суму, а останній своє зобов'язання не виконав і позичені гроші в сумі 1500,00 доларів США та 10000,00 грн. не повернув. Відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.08.2014 року 1500,00 доларів США еквівалентно 20490,00 грн. При таких обставинах суд приходить до висновку, що позов слід задоволити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором позики в сумі 30490,00 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 526,1046,1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивач просить постановити рішення, яким стягувати з відповідачки аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі половини його заробітку від дня реєстрації позовної заяви в суді і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В підтвердження позовних вимог покликається на те, що 28.01.2012 року уклала шлюб з відповідачем, [INFO] року від даного шлюбу народилась дочка [PERSON]. В останній 2013 рік відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча працює та має велику зарплату в ТзОВ «Берта Плюс» м.Самбір на посаді комірника. Позивачка перебуває у декретній відпустці і самій їй важко утримувати дитину. Позивачка вказує, що виживає лише за рахунок допомоги її батьків. Вказує, що заробітна плата чоловіка становить 3 тис. гривень, стягнення по других виконавчих листах з чоловіка не проводиться. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі половини його заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти розміру позовних вимог, надав довідку про доходи та копію трудової книжки із записом від 28.02.2014 року про звільнення з роботи. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони мають дочку [PERSON], [INFO] на утримання якої відповідач не надає жодної матеріальної допомоги в добровільному порядку. Оскільки до матеріалів справи додано докази про матеріальне становище та доходи відповідача, відомості про звільнення його з місця праці, суд частково задовольняє позовні вимоги, а саме стягнення аліментів у розмірі 1/4 від заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач просить по уточнюючій позовній заяві визначити їй додатковий строк терміном на 3 місяці, достатній для подання нею заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], мотивуючи тим, що остання померла 18.12.2014, але вона не звернулася в нотаріальну контору у встановлений строк в звязку з своєю хворобою. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Погоджується на заочний розгляд справи. Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON], померла 18.12.2014, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І -ТП №253566 від 19.12.2014. На час смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Нововелідницької сільської ради, розміром 1,1136 га та яка належала їй на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЖТ №128345, що підтверджується копією вказаного акту. Позивач є донькою спадкодавця та спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, не має, що підтверджується в свою чергу повідомленнями Овруцької ДНК №888/01-16 від 26.05.2016 та приватного нотаріуса Овруцького районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON] №320/01-16 від 02.06.2016. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач не проживала з померлою спадкодавцем на час відкриття спадщини і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк не звернулася, так як хворіла, про що свідчить постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №260/02-32 від 05.04.2016 та витяг з амбулаторної картки Овруцької центральної районної лікарні №357 від 15.07.2016. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Позивач хворіла, а тому суд вважає, що вона пропустила вказаний строк з поважної причини і їй слід надати додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач просить по уточнюючій позовній заяві стягнути на її користь з відповідача аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1\\2 частини його заробітку (доходу), мотивуючи тим, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей, які знаходиться на її утриманні, не надає. В судове засідання позивач не зявилася, але надала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Свої позовні вимоги підтримала. Погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, хоча відповідно до ст. 74 ЦПК України був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про шлюб серії І-ТП №012902 від 18.02.2006, свідоцтв про народження дітей: серії І-ТП № 036006 від 12.09.2006, серії 1-ТП №096950 від 20.03.2009 та серії І-ТП №209023 від 08.02.2014. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-19, який набрав чинності 08.07.2017, було внесено зміни до Сімейного Кодексу України. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Від сплати судового збору позивачка звільнена на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. в доход держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивач просить припинити стягнення аліментів з нього, [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що він та відповідачка перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами 11 грудня 2009 року було розірвано, та син залишився проживати з матір'ю. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 06.10.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку щомісячно починаючи з 21.09.2009 року до повноліття дитини. За домовленістю сторін з ініціативи дитини, останній з липня 2017 року проживає разом з батьком. В зв'язку з тим що дитина проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні, вважає, що стягнення з нього аліменти на утримання сина слід припинити. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов визнає, не заперечує щодо припинення стягнення аліментів. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20.05.2002 року Правдинською сільською радою Білозерського району Херсонської області. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 06.10.2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку щомісячно починаючи з 21.09.2009 року до повноліття дитини. Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 11.12.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітній [PERSON] залишився проживати з матір'ю [PERSON] Проте з липня 2017 року [PERSON], проживає з позивачем в с.Правдине, Білозерського району, Херсонської області та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 03.01.2017 року., згідно якого неповнолітній [PERSON], [INFO], виявив бажання проживати разом з батьком. Відповідно до рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 26.09.2017 року, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] за власним бажанням переїхав проживати до батька, проживає з ним на час розгляду справи та бажає проживати й надалі, в зв'язку з чим [PERSON] було відмовлено в позовних вимогах щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO] з батьком, оскільки згідно ст.29 ЦК України фізична особа яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом та

Outcome: approved