Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», у червні 2016 року, звернувся до суду із позовною заявою до відповідача - [PERSON], в якому прохає стягнути заборгованість за договором № б/н від 07 лютого 2011 року у сумі 16359 гривень 64 копійки, та судові витрати у сумі 1378 гривень 00 копійок (платіжне доручення, а.с.37). В обґрунтування позовних вимог вказав, що на підставі укладеного договору № б/н від 07 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредиту у сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язувався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним і комісію у терміни та на умовах, передбачених договором. Позивач свої зобов'язання виконав, видавши [PERSON] кошти. Однак відповідач своїх обов'язків за угодою не виконує, так як кредитні кошти не повертає, відсотки за користування кредитом та комісію за його обслуговування не сплачує. Внаслідок цього, станом на 30 листопада 2015 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 16359 гривень 64 копійки, яку позивач прохає стягнути із [PERSON] разом із судовими витратами у сумі 1378 гривень 00 копійок. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач, в силу вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, вважається таким, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з'явився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 33-36). З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197, 224 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 лютого 2011 року банк та [PERSON] уклали договір № б/н, згідно з яким позичальнику надано кредит у сумі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом на 30 листопада 2015 року, за нею утворилася заборгованість у сумі 16359 гривень 64 копійки, яка складається з наступного: із заборгованості за кредитом у сумі 7899 гривень 81 копійка, заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 6254 гривні 61 копійка; заборгованості за пенею та комісією у сумі 950 гривень 00 копійок; штрафів: 500 гривень 00 копійок та 755 гривень 22 копійки (а.с.5). Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Банк уклав із [PERSON] кредитний договір. Позичальник умови договору належним чином не виконує. Внаслідок цього, право банка на повернення його власності - кредитних коштів, відсотків, нарахованих за час користування ним та комісії за обслуговування кредиту, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON], реалізував це право, звернувшись до суду. З цих підстав позовні вимоги про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором підлягають задоволенню. Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню у сумі 1378 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved