Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

позивач Приватне акціонерне товариство (далі ПрАТ) «ДТЕК Київські Електромережі», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (а.с.10-12), звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з [PERSON] було 22.10.2015р. укладено договір про користування електричної енергії №04114000207. Станом на 01.01.2019р.заборгованість за спожиту електроенергію становить 3816,36 грн. На час звернення до суду 01.02.2021р. сума заборгованості не сплачена. Оскільки відповідач в добровільному порядку не погасив заборгованість, позивач просить стягнути суму заборгованості за спожиту електроенергію з урахуванням індексу інфляції та 3% річний від заборгованої суми, а всього - 4950,33 грн., також позивач просить стягнути 2270,00 грн. судового збору за звернення до суду. Ухвалою Голосіївського районного суд м.Києва від 19.01.2021р. відмовлено у видачі судового наказу за заявкою «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергії (а.с.36). Ухвалою Голосіївського районного суд м.Києва від 17.03.2021 р. (а.с.43,44) відкрито провадження, розгляд здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS] , відповідно до договору про користування електричну енергію № [NUMBER] від 22.10 2015р. (а.с. 28). Відповідачці направлялось попередження про припинення постачання електроенергії із зазначенням суму боргу, яке отримано 16.02.2018р., що підтверджується відправленням згрупованою кореспонденцією та корінцем отримання (а.с.31,32). З наряду-допуску вбачається, що у лютому і липні 2020р. ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (цех централізованого обліку) за адресою [PERSON] здійснено роботи відключення від клемника лічильника фазний період, у зв`язку із самовільним підключенням після відключення постачання електроенергії (а.с.33,34). Звертаючись в суд з позовом, позивач просить стягнути з відповідачки 3816,36 грн. заборгованості, а також штрафні санкцій у вигляді втрат від інфляції 795,25 грн., 3 % річних від простроченої суми боргу 338,72 грн. згідно наданого розрахунку заборгованості (а.с.21). Відповідно до ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбачених договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Однак, обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, а і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про електроенергетику», відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами - споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Пунктом 19 Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно із п. 20 Правил користування електричною енергією для населення, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Пункт 42 Правил користування електричною енергією для населення, передбачає, що споживач електричної енергії зобов`язаний: оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Згідно із п. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Проте, відповідач наведені вимоги закону та договору належним чином не виконував, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість з оплати наданої послуги станом на 01.01.2019 року в розмірі 3 816,36 грн., а також позивачем розраховано 3% річних та інфляційну складову в сумі 1 133,97 грн., що підтверджується відповідними розрахунками. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційні втрати та 3% річних позивачем нараховані на суму боргу за прострочення відповідачами грошового зобов`язання з оплати послуги з надання електричної енергії, на підставі ст. 625 ч.2 ЦК України, що не суперечить договору, а тому приймається судом до уваги. Слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті коштів за спожиту електричну енергію, відповідач не надав, в тому числі не спростовано і розміру нарахованої суми заборгованості. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду стороною позивача доведено обґрунтованість позовних вимог, та відповідачем предмет та підстави позову не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає задоволенню на підставі наведених вище норм закону. З урахуванням викладеного, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог ПрАТ«ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., що відповідає ст. 4 Закону України «Про судовий збір», сплата судового збору підтверджено платіжними доручення та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved