Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача моральну шкоду внаслідок професійного захворювання, отриманого в період роботи на підприємстві відповідача радикулопатія п/крижова L4, L5, S1 переважно справа, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, порушенням біомеханіки хребта, больовим і м»язово тонічним синдромами; нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу колінних суглобів справа /ПФС першого ст./, зліва у поєднанні з посттравматичними /меніскектомія 2009 р./ /ПФС другого ст./; вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу та перітрозу ліктьових суглобів /ПФС першого ст./, двостороннього плечолопаткового пері артрозу /ПФС першого-другого ст./, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії /пилковий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст./ гр.А; легенева недостатність першого ступеню; гіпертрофічна хвороба 2 ст., 3 ст., ангіопатія сітківки OU CH 1 ст. ризик 3 в сумі 50000 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що працював на вказаному підприємстві з 20.07.1987 року по 08.09.2016 року, вказане професійне захворювання йому встановлено 29.02.2016 року, але воно виникло внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, та відсутності відповідного лікарського висновку, який мав обмежити використання праці робітника, внаслідок недосконалого проведення попереднього медичного огляду, зокрема, по причині перебування позивача у вимушеному положенні 7,1% робочого часу протягом зміни; перебування у нахиленому положенні більше 30о 26,3 38,1% робочого часу протягом зміни; при нормі 25%; вимушені нахили тулубу 116-529 разів за зміну при нормі 50-100; пилу залізного агломерату 6,0 270,0 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3. У зв»язку з отриманими захворюваннями та результатами огляду МСЕК позивачу встановлено 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності. Позивач вважає, що професійна хвороба у нього розвинулась внаслідок нехтування адміністрацією підприємства своїх обов»язків по створенню безпечних умов праці. Внаслідок отримання вказаних захворювань позивач постійно вимушений знаходитись під наглядом лікарів, проходити систематичні курси лікування, а саме за останні півтора роки він понад 100 днів знаходився на стаціонарному лікуванні у різних лікувальних закладах, в зв»язку з чим порушені його соціальні зв»язки, він був відірваний від сталого способу життя, своєї родини. Він постійно переносить фізичні страждання, пов»язані з його захворюваннями, повна реабілітація від яких неможлива. Він переносить і моральні страждання, пов»язані з тим, що не має можливості продовжувати працювати на тому ж самому робочому місці за своєю професією, в зв»язку із чим йому доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Також, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 2500 грн.. Представник відповідача у судовому засіданні з позовом погодилась частково та зазначила, що відповідач не оспорює того факту, що позивач отримав зазначене професійне захворювання, а також того, що умови праці позивача на підприємстві дійсно були шкідливими, проте позивач працював на цих посадах добровільно, був належним чином ознайомлений з тим, що умови його праці є шкідливими, а також підприємство забезпечувало працівників на цих роботах необхідними засобами захисту, проводило відповідні заходи щодо безпеки праці. Крім того, вважає, що позивач, близько 10 років знаючи про наявність у нього вказаних захворювань, ще продовжував працювати на тих же умовах, не повідомляв адміністрацію підприємства про наявність таких проблем із здоров»ям та не вжив заходів щодо переведення на іншу роботу із звичайними умовами праці. З урахуванням виявленої невідповідності позивача виконуваній роботі за станом здоров»я йому було запропоновано вакантні місця з урахуванням рекомендацій МСЕК, від яких він відмовився, а встановлений процент втрати працездатності не позбавив позивача можливості працювати, а встановив обмеження на роботу у важких умовах праці та у тривалих стато-динамічних навантаженнях. Крім того зазначила, що відповідач у зв»язку з отриманими захворюваннями отримує пенсію по інвалідності, отримав щомісячну страхову виплату та одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності від Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України З цих підстав вважає, що позовні вимоги можуть бути задоволені частково, та моральна шкода може бути стягнута у сумі 15000 грн., а у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу просить відмовити. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] з 20.07.1987 року по 08.09.2016 року працював в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Згідно даних санітарно-гігієнічної характеристики умов праці [PERSON] працював в ПАТ «Запоріжсталь»\~ електромонтером з ремонту і обслуговування електрообладнання в агломераційному цеху з 20.07.1987 року по 11.11.1987 року, та з 29.02.1996 року по 19.01.2016 року, де на нього впливали такі шкідливі фактори: еквівалентний рівень шуму 94,4 дБ «А» при ГДК 80 дБ «А» - ІІІ кл 1 ст.; вібрація загальна 93,9 дБ при ПДУ 80 дБ; аміак 11,9 мг/м3 при ГДК 20,0 мг/м3; марганець оксид 0,157 мг/м3 при ГДК 0,3 мг/м3; азоту діоксид 1,3 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3; ангідрид сірчистий 8,0 мг/м3 при ГДК 10,0 мг/м3; вуглецю оксид 11,0 мг/м3 про ГДК 20,0 мг/м3; залізний агломерат 65,4 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; інфрачервоне випромінювання 1583 Вт/м2 при ГДК 140 Вт/м2. /а.с.9-12/. Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії від 19.01.2016 року №121, складеного\~ спеціалізованим профпатологічним лікувально-профілактичним закладом Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини, [PERSON] встановлені такі захворювання: радикулопатія п/кижова L4, L5, S1 переважно справа, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, порушеннями біомеханіки хребта, больовим і м»язово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу колінних суглобів справа /ПФС першого ст./, зліва у поєднанні з посттравматичними /меніскектомія 2009 р./ /ПФС другого ст./; вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу та перітрозу ліктьових суглобів /ПФС першого ст./, двостороннього плечолопаткового пері артрозу /ПФС першого-другого ст./; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії /пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої ст./, гр.А; легенева недостатність першого ступеню; гіпертрофічна хвороба 2 ст., 3 ст., ангіопатія сітківки OU CH 1 ст. ризик 3. /а.с.17-18/. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання П-4 від 12.02.2016 року, виявлене у [PERSON] професійне захворювання виникло\~ внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності відповідного лікарського висновку, який мав обмежити використання праці робітника, внаслідок недосконалого проведення попереднього медичного огляду, зокрема, по причині перебування [PERSON] у вимушеному положенні 7,1% робочого часу протягом зміни; перебування у нахиленому положенні більше 300 26,3 38,1% робочого часу протягом зміни при нормі 25%; вимушені нахили тулубу 116-529 разів за зміну при нормі 50-100; пилу залізного агломерату 6,0 270,0 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3. /а.с.13-16/. У зв»язку з отриманими захворюваннями за результатами огляду МСЕК [PERSON] встановлено 60% втрати працездатності та третю групу інвалідності. Позивач надав суду дані про перебування на стаціонарному лікуванні у зв»язку з отриманими професійними захворюваннями за останні півтора роки понад 100 днів: 0 10.07.2015 року по 23.07.2015 року 14 днів /виписка №12258/; з 14.09.2015 року по 02.10.2015 року 22 дні /виписка №3487/679/; з 04.10.2015 року по 15.10.2015 року 12 днів /виписка № 953/; з 19.11.2015 року по 27.11.2015 року 09 днів /виписка № 748/; з 18.12.2015 року по 28.12.2015 року 11 днів /виписка №22403/; з 11.01.2016 року по 21.01.2016 року 11 днів /виписка №106/25/; з 01.02.2016 року по 05.02.2016 року 05 днів /виписка № 1961/; з 06.07.2016 року по 21.07.2016 року 16 днів /виписка №12223/; а також з 10.11.2016 року по 03.12.2016 року проходив лікування в санаторії «Арктика». /а.с.19-32/. Постановами Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 18.03.2016 року та від 14.04.2016 року позивач внаслідок отриманих професійних захворювань отримав одноразову допомогу в разі стійкої втрати працездатності та щомісячну страхову виплату. /а.с.66-67/. Також, позивач отримує пенсію по інвалідності. /а.с.64/. Представник відповідача надала суду копії актів умов праці №01-0396 та №01-0212, копії заключних медичних актів за результатами медичних оглядів агломератного цеху за період з 16.03.2006 року по 21.03.2015 року у підтвердження належного проведення медичних оглядів працівників цеху, де працював [PERSON], а також копію акту про запропонування йому вакантних місць від 26.07.2016 року. /а.с.72-141/. Згідно договору №29/2016 від 31.05.2016 року про надання правової допомоги, укладеному між [PERSON] та адвокатом [PERSON], адвокат зобов»язалась представляти інтереси позивача з усіх питань та вчиняти від його імені усі процесуальні та інші дії. Суду наданий розрахунок суми гонорару за правову допомогу за цим договором, згідно якого адвокат здійснила консультацію та ухвалення правової позиції з клієнтом, встановлення обставин справи, складання позовної заяви до ПАТ «Запоріжсталь» за 2 години, консультацію з подальшого розгляду справи у суді, збір документів, робота з нормативно-правовою базою, аналіз судової практики за 2 години, підготовку процесуального документу за 3 години, всього 7 годин, а також одну годину участі в судових засіданнях, за що у відповідності до п.4.1 договору, за що позивач сплатив адвокату згідно квитанції ТS 212230 від 09.12.2017 року 2500 грн.. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги мають бути задоволені з наступних підстав. У відповідності до ст.153 ч.2 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. При цьому, відповідно до ст.29 КЗпП України\~ до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов»заний, крім іншого,\~ проінформувати працівника під розписку про умови праці, наявність на робочому місці небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, та можливі наслідки їх впливу на здоров»я, їх права на пільги і компенсації. Відповідно до ст.173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, пов»язаним з виконанням трудових обов»язків, відшкодовується в установленому законом порядку. Відповідно до ст.14 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до професійного захворювання належить захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, повязаних з роботою. Перелік професійних захворювань за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров»я, затверджується КМУ. У відповідності до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Законом України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності право на отримання потерпілим страховим виплат, в тому числі і виплати за моральну /немайнову/ шкоду, настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України та ст.247-1 КЗпП України працівникам надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, у душевних стражданнях, яких вона зазнає. При цьому, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» з подальшими змінами, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має з»ясувати наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою та протиправними діяннями, ступінь вини заподіювача шкоди, а також має виходити з вимог розумності та справедливості. Зокрема, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, душевних, психічних, тощо/, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат /їх тривалості, можливості відновлення/, та з урахуванням інших обставин. Враховуються стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі той факт, що позивач [PERSON] має професійні захворювання, встановлені відповідним медичним висновком, які\~ виникли саме\~ внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запоріжсталь» та відсутності відповідного лікарського висновку, який мав обмежити використання праці робітника, внаслідок недосконалого проведення попереднього медичного огляду, та потягли за собою втрату працездатності в 60%. Таким чином, у позивача наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров»я внаслідок тривалого стажу роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та перебування у вимушеному становищі, в зв»язку з чим позивач отримав втрату працездатності на 60%, постійно проходить стаціонарне і амбулаторне лікування, та\~ в зв»язку з наявністю встановлених йому захворювань певним чином порушився нормальний уклад його життя, а саме він постійно відчуває біль у хребті, обмеження рухів, болі у колінних та ліктьових суглобах, утруднену ходу, задишку при незначному фізичному навантаженні, а лікування не приведе до повної його реабілітації, крім того, внаслідок вказаних захворювань погіршились умови його життя, з»явились фізичні обмеження, пов»язані саме з наявними у нього професійними захворюваннями. Надані позивачем виписки з медичних карт підтверджують факт його постійного перебування на стаціонарних лікуваннях у зазначених у картах період часу, та підтверджують наявність у нього виявлених відповідними медичними висновками захворювань та їх наслідків. Суд не може взяти до уваги доводи представника відповідача про те, що позивач, будучи обізнаним про важкі умови праці, та будучи належним чином забезпеченим спецодягом та спецвзуттям, засобами індивідуального захисту згідно з галузевими нормами, знехтував обов»язком, покладеним на нього законодавством з охорони праці, та усвідомлюючи наявність на його робочому місці особливо-шкідливих виробничих факторів не повідомив адміністрацію підприємства про наявність у нього проблем зі здоров»ям та не вжив заходів для переведення його на іншу роботу зі звичайними умовами праці, оскільки такі заперечення не доводять того, що відповідач не несе відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду. Крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір морального відшкодування. Враховуючи наведені обставини, а також виходячи з вимог законодавства, що регулює питання відшкодування шкоди здоров»ю внаслідок професійного захворювання, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди внаслідок професійного захворювання, пов»язаного з виробництвом обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В даному випадку позивач надав належні та допустимі докази того, що на правову допомогу він витратив 2500 грн., і розмір вказаної правової допомоги не суперечить ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і адміністративних справах», якою передбачено, що розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розміру за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням, та під час ознайомлення з матеріалами справи, та відповідає часу участі представника позивача адвоката [PERSON] у судових засіданнях 17.01.2017 року та 30.01.2017 року, згідно журналів вказаних судових засідань. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави має бути стягнутий відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved