Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 лютого 2011 року у розмірі 11 269 грн. 93 коп. та витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 1378 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 10 лютого 2011 року шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм особистим підписом відповідач підтвердив, що заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, з якими він ознайомився та погодився, становить між ним та банком договір. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач, в свою чергу, порушив зобов'язання, у зв'язку з чим станом на 29 лютого 2016 року виникла заборгованість у розмірі 11 269 грн. 93 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштового відправлення за адресою реєстрації місця проживання останнього. Однак, рекомендовані листи з судовими повістками, які направлялися за адресою відповідача, повернуто Сихівському районному суду м. Львова з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п. 99 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку» від 5 березня 2009 року № 270 рекомендовані поштові відправлення, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї, а у разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення. Згідно з п. 116 вказаних Правил, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об'єктом поштового зв'язку протягом одного місяця з дня їх надходження. Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв'язку, поштові відправлення повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Поштові відправлення повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень. У відповідності до абз. 5 ч. 5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованою адресою місця проживання чи перебування, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи наведене та беручи до уваги те, що відповідач не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання рекомендованих листів з судовими повістками, суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за адресою, вказаною в матеріалах справи, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст. 74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до статей 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 10 лютого 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладеного кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг отримав кредит у розмірі 5 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Своїм особистим підписом відповідач підтвердив, що заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, з якими він ознайомився та погодився, становить між ним та банком договір (а.с. 9, 11, 12-21). Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 29 лютого 2016 року, відповідно до наданих позивачем розрахунків, становить 11 269 грн. 93 коп., з яких: - 5 267, 64 грн. - заборгованість за кредитом; - 4 589, 44 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; - 400 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 512, 85 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-7). Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки доказів протилежного відповідачем не надано. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За правилами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору, у разу невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Також на умовах 5.6, 5.14 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язаний сплачувати комісії та інші плати, встановлені банком за банківське обслуговування клієнта, у відповідності до тарифів. Пунктом 5.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 269 грн. 93 коп. Крім цього, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1 378 грн. На підставі статей 526, 527, 530, 549, 598, 599, 610-612, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved