Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], стосовно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Згідно з позовом 12 жовтня 2016 року орган опіки і піклування при виконкомі Кегичівської селищної ради Харківської області розглянув питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON] Встановлено, що відповідач вихованням дочки не займається, постійного місця проживання не має, за адресою реєстрації не проживає. Малолітня дочка проживає у родині хрещеного батька [PERSON] та перебуває на його утриманні з вересня 2016 року, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання. [PERSON], згідно характеристики Кегичівської селищної ради, за період проживання в селищі зарекомендувала себе з негативної сторони, схильна до ведення аморального способу життя, зловживає спиртними напоями. Отже, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, що виражається в тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням дитину, не спілкується з нею, що порушує нормальне самоусвідомлення дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для її освіти. Неодноразово розглядалася поведінка [PERSON] на засіданнях органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради, в зв'язку з чим позивач вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, додатково повідомила, що дитина дійсно залишилась без материнського піклування, яка покинула її, батько записаний зі слів. Дівчинка проживала у бабусі, але комісією встановлено, що умови проживання її в цьому будинку незадовільні, в будинку брудно, дитина до школи не була підготовлена (відсутнє шкільне приладдя), баба та дід мають схильність до вживання алкоголю. Біля року дитина проживала в с. Олександрівка з невідомих причин, але потім її було повернуто до бабусі. Мати взагалі дитиною не цікавилась. З огляду на викладене було вирішено влаштувати дитину у родину її хрещеного батька [PERSON], який забезпечив дитину необхідними речами та умовами проживання. Дівчинка в цій родини також раніше проживала. Відповідач ніде не працює, постійно зловживає алкоголем, на черговому засіданні органу опіки і піклування написала заяву про позбавлення її батьківських прав, так як вона самоусунулась від виховання та утримання дитини, дала згоду на призначення опікуном [PERSON] Селищна рада звернулася до органу опіки і піклування Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області з питанням щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], це питання розглянуто комісією з питань захисту прав дитини та вирішено звернутися до суду. Відповідач позов визнала, з позицією позивача повністю згодна, дитину не утримує, не займається нею, більше дітей не має та не бажає їх мати. Вказує, що дитині краще буде із хрещеним батьком. Зазначила, що нерухомого майна не має. Третя особа [PERSON] повідомив, що дитина [PERSON] з серпня 2016 року проживає в його родині, маму не згадує, має приязні відносини з його дітьми, забезпечена всім необхідним для нормального виховання та проживання. Представник третьої особи служби у справах дітей повідомила, що сім'я відповідача, ще з її дитинства, перебувала на обліку служби, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. З відповідачем неодноразово проводилися бесіди щодо належного виховання її дитини, вона обіцяла виправитися, але марно. Дитина більше року проживала у чужої жінки в с. Олександрівка, де її покинула відповідач. Дитиною вона не займалась, вживала алкоголь, на засідання комісії з питань захисту прав дитини, на яке викликалась декілька разів, жодного разу не з'явилась. Під час обстеження умов проживання сім'ї відповідача, дитина була брудна, не доглянута. На даний час дитина проживає в родині її хрещеного батька, прив'язана до неї. В судовому засіданні досліджені: копія паспорту [PERSON] (а.с.4); негативна довідка-характеристика з місця проживання [PERSON], видана Кегичівською селищною радою 20 лютого 2017 року за №364 (а.с.5); копія свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.6); позитивна характеристика учениці 1-В класу Кегичівського ліцею [PERSON] (а.с.7); копія рішення органу опіки і піклування Кегичівської селищної ради від 05 вересня 2016 року №3 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та влаштування дитини на тимчасове проживання (а.с.8); копія рішення органу опіки і піклування Кегичівської селищної ради від 12 жовтня 2016 року №8 «Про клопотання перед Кегичівським районним судом про позбавлення батьківських прав [PERSON].» (а.с.9); копія заяви [PERSON] про позбавлення її батьківських прав від 12 жовтня 2016 року (а.с.10); копії актів обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] та [PERSON] від 29 серпня 2016 року та від 31 серпня 2016 року, з негативним висновком (а.с.11,12); висновок органу опіки і піклування Кегичівської районної державної адміністрації Харківської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. стосовно її малолітньої дочки [PERSON] від 04 січня 2017 року №01-36/77 (а.с.13,14). Суд виходить із того, що правовідносини сторін регулюються ст.150 СК України, згідно з якою батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.п.2,3 ч.2 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, жорстоко поводяться з дитиною. Відповідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.3, ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР №789- ХІІ від 27 лютого 1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи викладене, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Визнано доведеним, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по належному вихованню та утриманню дитини, що унеможливлює її нормальний розвиток та життєдіяльність. Таке втручання у життя дитини є необхідним, виправданим та таким, що повністю відповідає її інтересам. З огляду на відсутність у дитини майна та житла, підстав для застосування вимог ч.4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» щодо накладення заборони на його відчуження немає. Про стягнення аліментів не заявлено. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved