Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідачки [PERSON] 76484,90 грн. заборгованості за кредитним договором № KGPLNN000000365 від 30.09.2008 р. На обґрунтування позову вказується, що 30.09.2008 р. відповідно до укладеного з відповідачкою кредитного договору № KGPLNN000000365 [PERSON] було отримано 15000 грн. з умовою сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 42% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27.09.2013 р. Відповідачка не виконала своїх зобов»язань за договором, в зв»язку з чим відповідно до положень підписаної нею заяви та Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) станом на 02.11.2012 р. у неї виникла заборгованість за договором у сумі 76484,90 грн., яка складається з -14232,27 грн. - заборгованості за кредитом -11843,13 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом -1962,64 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом -44238,53 грн. - пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором -500 грн. - штрафу (фіксована частина) -3618,33 грн. - штрафу (процентна складова). З посиланням на викладені обставини вказується на наявність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог. В судовому засіданні по розгляду справи представник позивача підтримав заявлений позов повністю. Відповідачка та її представник заявлений ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнали, вказавши, що кредитного договору 30.09.2008 р. [PERSON] не укладала і грошових коштів не отримувала, в зв»язку з чим не існує підстав для стягнення з неї заборгованості за договором. В порядку ст. 123 ЦПК України відповідачкою [PERSON] заявлено зустрічний позов з вимогою про визнання недійсним кредитного договору № KGPLNN000000365, укладеного 30.09.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «ПриватБанк» і [PERSON]. На обґрунтування зустрічного позову також вказується, що 30.09.2008 р. [PERSON] кредитного договору не укладала, заяви на отримання споживчого кредиту не підписувала, грошових коштів не отримувала, в зв»язку з чим оспорюваний договір має бути визнаний недійсним. В судовому засіданні [PERSON] та її представником зустрічний позов підтримано повністю. Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні зустрічний позов не визнав, пояснивши, що кредитний договір підписаний був саме відповідачкою [PERSON], нею були здійснені декілька платежів в рахунок виконання зобов»язань за договором, а тому кредитний договір не може бути визнаний недійсним з підстав, зазначених відповідачкою. Крім того, вказується, що про існування договору [PERSON] відомо з 2008 р., в зв»язку з чим вона пропустила визначений законом строк позовної давності за вимогою про визнання недійсним кредитного договору. Заслухавши представників сторін та відповідачку, вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно повністю відмовити, а зустрічний позов потрібно повністю задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що 30.09.2008 р. відповідачка [PERSON] кредитного договору № KGPLNN000000365 із ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, не укладала, грошових коштів згідно вказаного договору не отримувала, текст кредитного договору № KGPLNN000000365 від 30.09.2008 р., а також видатковий касовий ордер № 1 від 30.09.2008 р. про отримання грошових коштів не підписувала. Про існування вказаного кредитного договору [PERSON] дізналась в 2013 р. після отримання постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження на виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11.02.2013 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором. Викладені обставини суд вважає доведеними на підставі наступного аналізу доказів по справі: - пояснення відповідачки [PERSON] про те, що вона не укладала кредитного договору, не підписувала сам текст договору і документ про отримання грошових коштів згідно договору, підтверджується висновком проведеної під час судового розгляду справи судово-почеркознавчої експертизи № 14 від 05.02.2014 р., згідно якого підписи у договору на отримання споживчого кредиту № KGPLNN000000365 від 30.09.2008 р., заповненого на ім»я [PERSON], а також підпис на видатковому касовому ордері № 1 від 30.09.2008 р. на суму 15000 грн.,заповненого на ім»я [PERSON], виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] - представник позивача, заявляючи, що оспорюваний кредитний договір та документ, який підтверджує отримання грошових коштів, підписано саме відповідачкою [PERSON], в судове засідання не надав доказів, які б підтверджували дану обставину і спростували висновок проведеної по справі судово-почеркознавчої експертизи - так само стороною позивача в судовому засіданні не надано належних доказів здійснення відповідачкою платежів в рахунок виконання умов оспорюваного договору, а також тієї обставини, що відповідачка знала про укладений від її імені кредитний договір до отримання в 2013 р. постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх пояснень, вказані вище обставини справи слід визнати доведеними. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно частин 1-3, 5, 6 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. З урахуванням викладеного, оскільки в судовому засіданні встановлено, що кредитний договір відповідачкою [PERSON] не підписувався, остільки наявні передбачені законом підстави для визнання відповідного договору недійсним. Відтак, зустрічний позов підлягає задоволенню повністю. Оскільки задоволення зустрічного позову виключає задоволення первісного позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, остільки в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] необхідно відмовити повністю. На підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України,

Outcome: approved