Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

позивач просить суд постановити рішення про щомісячне стягнення на її користь з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, від сплати судового збору її звільнити на підставі п. 3 ч. 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на те, що 25 липня 2015 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про одруження № 102 від 25.07.2015 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. На даний час, з серпня 2016 року, вона з відповідачем подружніх відносин не підтримує, проживають окремо, спільного господарства та сімейного бюджету не ведуть. Відповідно до ст. ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. З ст. 181 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, у відповідності до частини 2 ст. 183 СК України визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, працює, але їй його місце роботи не відоме, та отримує заробітну плату, аліментними не обтяжений, на своєму утриманні других дітей , непрацездатних батьків чи інших осіб не має. Згідно приписів частини 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач позовні вимоги позивача визнає та не заперечує проти їх задоволення. Однак має певні зауваження. Він працює на Приватному акціонерному товаристві «Завод «Кузня на Рибальському»». Стан здоровя його задовільний. На утриманні інших дітей не має. Його батьки на його утриманні не перебувають, оскільки працюють. Матеріальну допомогу позивачу надавав, про що свідчать надані ним копії квитанцій. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1\~ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). За положенням\~ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] 25 липня 2015 року уклали шлюб, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, має регулярний дохід, проте матеріальну допомогу надає, але нерівномірно. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~статті 180 Сімейного Кодексу\~України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~та розяснення п.15\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Відповідно до ч. 3\~ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7\~статті 7 СК України). Згідно ч.1\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч. 2 цієї ж статті - розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом\~\~ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі . За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дитини, дійсної участі батьків у її утриманні, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання дитини, щомісячно, й до її повноліття, оскільки судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має дохід, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, батьки не є пенсійного віку, стан здоровя задовільний, тобто має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному розмірі, що є достатніми, співрозмірним й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів. Відповідно до положень ст. 183\~СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Оскільки відповідач має регулярний дохід, суд вважає, що з нього підлягають стягненню аліменти у частці від його доходу, тому суд задовольняє позовні вимоги позивача в повному обсязі. Відповідно до частини 2\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та вихованню дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved