Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що їх сімейне життя не склалось через відсутність порозуміння, конфлікти, різні характери, різні погляди на життя, втрату почуття любові та довіри; з січня 2016 року шлюбні стосунки фактично і остаточно припинені, сторони не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, мешкають окремо; подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. В судовому засіданні позивач пояснив, що він з відповідачкою разом не проживають, сімейні стосунки припинені ще в 2016 році (понад три року тому) через непорозуміння на побутовому і фінансовому рівні, оскільки відповідачку не влаштовували умови проживання та фінансове забезпечення сім,ї, через що відповідачка припинила сімейні сосонки і спільне проживання, забрала дочку і пішла від нього. Він вживав заходи для примирення; в останнє подружжя зустрічалось в 2017 році з метою оформлення дозволу на виїзд дитини за кордон, але примирення і поновлення сімейних стосунків не відбулось. На даний час кожен з подружжя мають окреме особисте життя, мають різні погляди на життя, не мають спільного бюджету чи господарства, спілкування є вкрай рідким і повязане виключно з питаннями щодо дитини. Спору про майно нема, спору про місце проживання дочки нема, дитина живе з відповідачкою. На задоволенні позову наполягав, вважає примирення неможливим, заперечував проти відкладення судового засідання чи для продовження строку для примирення. З даного приводу пояснив, що відповідачка жодного разу не вживала заходів до спілкування і до примирення, не проявляла ніякої ініціативи, тому вважає, що затягування нею розгляду справи не повязане з її дійсним бажанням примиритись, а є простим затягуванням розгляду справи з незрозумілих йому причин. Позов подано до суду 07.02.2018 р. У підготовчі засідання і судові засідання розгляду справи по суті відповідачка не з'явилась жодного разу, повідомлялась належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання. Подавала клопотання про вручення їй копії позовної заяви. Судом неодноразово направлялись відповідачці копія позову з додатками, як за зареєстрованим місцем проживання так і за вказаною нею іншою адресою, які повертались до суду за закінченням строку зберігання. До суду відповідачка жодного разу протягом тривалого часу не з,явилась. Судом були вжиті всі можливі і достатні для забезпечення її процесуальних прав передбачені законом заходи. У судове засідання відповідачка подала заяву, в якій послалась на обовязок суду вживати заходів для примирення, послалась на те, що вони з позивачем кохають один одного, проживають однією сім'єю, підтримують шлюбні відносини, планують спільне майбутнє і спільних дітей, формують спільний бюджет і організовують спільне дозвілля. Зазначила, що іноді між нею і позивачем виникають суперечки, але вони носять нетривалий характер. Просила відмовити в задоволенні позову про розірвання шлюбу або вжити заходи щодо примирення їх подружжя строком на 6 місяців, оскільки вона і позивач планують тривалі відрядження за межі України найближчим часом. Ухвалою суду від 12.06.2018 р. клопотання відповідачки задоволено частково, надано сторонам строк на примирення чотири місяці, у зв'язку з чим провадження у справі зупинено. По закінчення наданого судом строку від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі, оскільки примирення між ним і відповідачкою не відбулось. Ухвалою суду від 22.10.2018 р. провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду по суті на 22.11.2018 р. До початку судового засідання, від відповідача на адресу суду надійшов електронний лист, за змістом якого відповідачка просила відкласти судове засідання призначене на 22.11.2018 р. для надання їй можливості ознайомитися з матеріалами справи. Клопотання відповідача задоволено, судове засідання відкладено на 18 грудня 2018 року для забезпечення права відповідача на ознайомлення з матеріалами справи. Натомість відповідачка своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористалась, з матеріалами справи у наданий за її клопотанням строк, не ознайомилась, до суду жодного разу не з,явилась. У судове засідання, призначене на 18.12.2018 р., відповідачка не з'явилась, подала клопотання про відкладення судового засідання для надання їй часу ознайомитися з матеріалами справи і для отримання ухвали про відкриття провадження з позовною заявою і додатками. З врахуванням часу, з якого відкрито провадження у справі (з 26.02.2018 р.), обізнаністю відповідача з самим фактом наявності даної справи у провадженні суду, відповідачка мала достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи і отримання ухвали про відкриття провадження і позовної заяви з додатками, натомість зазначеними правами відповідачка не скористалась, ухвала про відкриття провадження у справі, позовну заяву з додатками суд двічі направляв відповідачу за адресою зареєстрованого місця проживання і адресою для листування, зазначеною відповідачкою, натомість листи повернуті до суду за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні (а.с. 17-18, 54). Таким чином, зазначена поведінка відповідача свідчить про навмисне затягування розгляду справи шляхом недобросовісного користування процесуальними правами, і ніяким чином не вказує на дійсне бажання і намір відповідачки примиритись з чоловіком та зберегти сім'ю. Жодних поважних причин для відкладення судового засідання відповідачем не зазначено, підстави для повторного відкладення судового засідання згідно ст.223 ЦПК України відсутні. Враховуючи, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату судових засідань, повторно в судові засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і вона не повідомила про поважні причини неявки. Позивач надав згоду на ухвалення заочного рішення. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, вважає можливим розглянути справу заочно, згідно ст.224 та ч.4 ст.169 ЦПК України. при цьому суд виходить з того, що відзиву у даній справі відповідач не подав, а заяви, подані відповідачем щодо руху справи, не розглядаються судом як відзив у розумінні заяви по суті справи. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2001 р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1351. З свідоцтва про народження встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину дочку [PERSON], [INFO], спір про визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу сторонами не заявлений, як зазначив позивач дитина проживає і після розірвання шлюбу залишиться проживати з матір'ю, відповідачем заперечень проти цього не подано. З акту обстеження житлово побутових умов від 23.01.2018 р. встановлено, що [PERSON] проживає у [INFO], його дружина [PERSON] і дочка [PERSON] не проживають за зазначеною адресою протягом останніх 2 років, акт засвідчений сусідами [PERSON], [PERSON] і депутатом міської ради [PERSON], що спростовує твердження відповідача про те, що вона з позивачем мешкає однією сім'єю і веде спільне господарство. Згідно\~ст.111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.\~5\~ст.191,\~п.7\~ч.1\~ст.201\~ ЦПК України\~ у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити\~\~розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення не більше шести місяців. Згідно ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених у судовому засідання конкретних обставинах, суд дійшов висновку, що сімейні стосунки сторін дійсно припинились понад три роки назад і на даний час є припиненими остаточно; позивач категоричний у своєму намірі розірвати шлюб, і таке рішення позивача не є спонтанним, необдуманим, поспішним, є обґрунтованим і повязаних з тривалим припиненням стосунків і відсутністю намірів та дій з сторони кожного з подружжя до примирення і поновлення сімейних стосунків. Сторонам надавався строк для примирення, в цілому, враховуючи тривалість знаходження справи в провадженні суду сторони мали достатньо часу, набагато більше шести місяців, для їхнього примирення і вжиття відповідних заходів. За даний час примирення не відбулось, сімейні і подружні стосунки сторони не поновили, безнадійно віддалились один від одного, і даний час показав, що сімейні стосунки поновити неможливо, вони припинені остаточно, сімя сторін розпалась, і подальше збереження шлюбу було б суто формальним. Фактична незгода відповідачки на розірвання шлюбу, яка полягає у затягуванні нею розгляду справи, є її субєктивною думкою і небажанням визнавати дійсний стан стосунків сторін, і не дає підстав для відмови у позові чи для продовження строку для примирення. При встановлених у судовому засіданні обставинах суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно, примирення не можливе, подальше збереження шлюбу суперечить дійсним інтересам подружжя і їх дитини. Тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.\~114, ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved