Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В якому прохав: стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 24 016 грн. 75 коп. за кредитним договором № DNH4KS20180377 від 18 жовтня 2005 року та судові витрати у розмірі 1 218 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], до суду 25 листопада 2015 року та 29 грудня 2015 року не з»явився, будучи повідомлений на останню відому судові адресу, через що судова повістка вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст.77 ЦПК України). Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено, що 13 листопада2013 року рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №202/33726/13-ц заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 49093 грн. 98 коп. та судовий збір у сумі 590,94 грн. (а.с.4). Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує із рішення, 18 жовтня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір №№ DNH4KS20180377 від 18 жовтня 2005 року на отримання кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту до 17 жовтня 2008 року. Згідно з ч.1 ст.598 ЦК України, зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК України відповідно до яких зобов»язання припиняється : 1) виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним є виконання зобовязання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання; 2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст.600 ЦК України); 3) нарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги (ст.60І ЦК України); 4) за домовленістю сторін (ст.604 ЦК України); 5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обовязків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст.605 ЦК У країни); 6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст.606 ЦК України); 7) неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст.607 ЦК України); 8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою (ч.1 ст.608 ЦК України); 9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора (ч.2 ст.608 ЦК України); 10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобовязання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобовязаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю (ст.609 ЦК України). Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобовязання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання ). Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. [PERSON] порушив зобовязання за кредитним договором, в звязку з чим його заборгованість за кредитним договором № DNH4KS20180377 від 18 жовтня 2005 року станом на 08 вересня 2015 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» становить 81490 грн. 88 коп. з яких: заборгованість за кредитом 3768 грн. 44 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом 23237 грн. 59 коп.; заборгованість за пенею 54484 грн. 85 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 59093 грн. 98 коп., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі №202/33726/13-ц від 18 жовтня 2006 року, різниця становить 22396 грн. 90 коп. А також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1119 грн. 85 коп. штраф (процентна складова). На підставі викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушив зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором або законом, вказаних у ст. 611 ЦК України. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 1218 гривень 00 копійок. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також стягнути з [PERSON]судові витрати сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved