Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить визнати дії відповідачів неправомірними та виселити їх з квартири. Свої вимоги обґрунтовують тим, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.07.2007 року уклали кредитний договір № ZPS0GK00000075, за яким [PERSON] отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 6\~875,00 доларів США, строком до 13.07.2022 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], [PERSON] 13.07.2007 року укладено договір іпотеки, за яким відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS]. Зазначена квартира належала відповідачам на праві власності. Відповідачі не належним чином виконували зобовязання за кредитним договором, тому рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK0000075 від 13.07.2007 року, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 48.59 м2, житловою площею 27.31 м2, яка розташована за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством [PERSON] банком ПРИВАТБАНК з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ ПРИВАТБАНК всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. 07.02.2014 року за даним фактом було відкрито виконавче провадження. З довідки встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що відповідачі здійснили реєстрацію без письмової згоди іпотекодержателя, порушили п. 18.7 договору іпотеки, тому просить суд визнати дії [PERSON], [PERSON] щодо реєстрації у предметі іпотеки малолітньої дитини, [PERSON], [INFO] неправомірними та вчиненими з порушенням умов законодавства; виселити [PERSON], [PERSON] та неправомірно зареєстровану особу [PERSON], [INFO], які зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: м. Запоріжжя. [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку органи МВС України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказаного житла; понесені судові витрати. У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Суду пояснила, що позовні вимоги ґрунтуються на порушенні відповідачами п. 18.7 договору іпотеки, укладеного 13.07.2007 року, за яким визначений обовязок іпотекодавця не передавати майно в оренду (майновий найом), у лізинг, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати їх відчуження або інше розпорядження майном без письмової згоди іпотекодержателя. Просить позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявились та не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Третя особа представник Служби у справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради у судове засідання не зявився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних доказів та заперечень суду не надано. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. \~ \~ Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~ \~ Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 13.07.2007 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (банк), та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № ZPS0GK00000075, згідно умов якого, банк надав позичальнику кредит у розмірі 6\~875,00 доларів США у вигляді кредитної лінії. строком до 13.07.2022 року (а.с. 5-7). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], [PERSON] 13.07.2007 року укладено договір іпотеки, за яким відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-11). Згідно п. 18.7 договору іпотеки від 13.07.2007 року, іпотекодавці зобовязані не передавати предмет іпотеки в оренду (майновий найом), у лізинг, наступну іпотеку, у спільну діяльність або у безоплатне користування, не здійснювати їх відчуження або інше розпорядження майном без письмової згоди іпотекодержателя. Після видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування. Відповідно до ст.9 ЦК України, частини першої статті 33 Закону №\~898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених ст. 12 ЗУ «Про іпотеку». Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2014 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK0000075 від 13.07.2007 року, звернуто стягнення на квартиру загальною площею 48.59 м2, житловою площею 27.31 м2, яка розташована за адресою [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством [PERSON] банком ПРИВАТБАНК з укладанням від імені відповідачів договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ ПРИВАТБАНК всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки (а.с. 12-13). Згідно довідки № 590 від 22.02.2016 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON]М,. [INFO], неповнолітній [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Суд, вважає, що позов не обґрунтований, так як позивач просить виселити відповідачів та неповнолітню дитину лише на підставі п. 18.7 договору іпотеки, тобто у звязку з тим, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON]М,. [INFO], неповнолітній [PERSON], [INFO]. Проте, суду не надано доказів того, що станом на день укладення договору іпотеки, тобто 13.07.2007 року, вказані особи не були зареєстровані. З надано довідки (а.с. 14) вбачається, що дійсно станом на 22.02.2016 року в цій квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON]М,. [INFO], неповнолітній [PERSON], [INFO], але ця довідка не містить відомостей з якого саме часу ці особи зареєстровані в цій квартирі. Отже, в судовому засіданні не доведено порушення відповідачами п. 18.7 договору та не встановлено підстав для виселення відповідачів. Виселити відповідачів з іпотечного нерухомого майна на інших підставах позивач не просить, тому аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed