Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

Позивач ПрАТ «Просто-страхування» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АО/4921350, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] . 03.09.2020 в м. Тернополі по вул. Галицькій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів автомобіля «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген Кадді» номерний знак [NUMBER] , піж керуванням [PERSON] , внаслідок чого було пошкоджено транспортні засоби. [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту автомобілів був проведений огляд транспортних засобів та встановлено вартість шкоди в розмірі 9 517,52 грн. За заявою потерпілої особи, та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, позивач виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 9 517,52 грн. Таким чином, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. У зв`язку із не досягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Просто-страхування» шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 9 517,52 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на мотиви викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки у судове засідання відповідач суду не повідомив та не подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язанні повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суд про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Приймаючи до уваги вимоги ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що відповідач повідомлений належним чином і повторно не з`явився у судове засідання, а тому суд може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів. У зв`язку з тим, суд вважає, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, не подав відзиву на позовну заяву, враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України, постановив, справу вирішувати на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалити заочне рішення. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. У судовому засіданні встановлено, між ПрАТ «Просто-страхування» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АО/4921350, за яким страховик зобов`язується відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме, автомобіля «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] . Відповідно до Постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2020 по справі № 607/14831/20, [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. Вищевказаною постановою суду встановлено, що [PERSON] 03.09.2020року о 00 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. [NUMBER] в м. Тернопіль по вулиці Галицька, 45, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора Drager Alcotest 7510 ARLM -0300 (повірка дійсна до 27.03.2021 року) на табло якого висвітлило показник 0,84% проміле, огляд проводився в присутності двох свідків [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п.2.9 «а» Правил дорожнього руху. Також, [PERSON] 03.09.2020року о 00 год. 30 хв. керував транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц Спрінтер» д.н.з. [NUMBER] в м. Тернопіль по вулиці Галицька, 45, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час руху не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Фольксваген» реєстраційний номер [NUMBER] , який був припаркований у дворі будинку водієм [PERSON] , що належить [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.9.10, 2.3(б), 12.1, 13.3 Правил дорожнього руху. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 04.09.2020 [PERSON] звернулася до ПрАТ «Просто-страхування» із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку. Для встановлення вартості відновлюваного ремонту автомобіля «Фольксваген Кадді» номерний знак [NUMBER] , був проведений огляд транспортного засобу та складено акти огляду транспортних засобів та страховий акт № 147143 від 26.11.2020, а також здійснено розрахунок сум матеріального збитку, яка для автомобіля становить 9 517,52 грн. Потерпіла [PERSON] звернулася до ПрАТ «Просто-страхування» із заявами на виплату страхового відшкодування. За заявою потерпілої особи, та виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхових актів, позивач виплатив суму страхового відшкодування у розмірі 9 517,52 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17939 від 26.11.2020. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилом передбаченим ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За таких обставин, суд приходить до висновку, що між винними діями відповідача під час керування транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц» номерний знак [NUMBER] , та отриманням транспортним засобом марки «Фольксваген Кадді» номерний знак [NUMBER] , механічних пошкоджень наявний причинний зв`язок. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У зв`язку з тим, що відповідач вжив алкоголь, позивач набув права вимоги на повернення раніше виплаченого страхового відшкодування в розмірі 9 517,52 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Частинами 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Судом встановлено, що саме з вини відповідача, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої транспортними засобами, заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 9 517,52 грн., яку позивач відшкодував, згідно з полісом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення шляхом стягнення в порядку регресу з відповідача в користь позивача сплачене страхове відшкодування у розмірі 9 517,52 грн. Щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що звертаючись з позовом позивач заявив вимогу про покладення судових витрат на відповідача. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивачем подано договір про надання правової допомоги № 1 від 02 січня 2020 року, реєстр справ від 05.05.2021, 31.05.2021, рахунок-фактуру № 10 від 06.05.2021; платіжне доручення № 7659 від 06.05.2021 та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 31.05.2021. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума гонорару в розмірі 5 000,00 грн. є співмірною із складністю справи та ціною позову, відповідач не подавав клопотання про зменшення розміру витрат, а тому, слід стягнути судові витрати на професійну правову допомогу заявлені позивачем в розмірі 5 000,00 грн. Також підлягають стягненню з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved