Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач по справі звернулася до суду із позовною заявою про визнання майна спільної сумісної власності та поділ спільного майна подружжя, обґрунтовуючи яку зазначив, що з відповідачкою по справі вона перебувала в шлюбі з 1995 року, який в даний час розірвано. За час перебування у шлюбі, ними було придбано за спільні кошти нерухоме майно, а саме: будинок та земельна ділянка в [ADDRESS], а також побутове майно , що знаходиться в вказаному будинку та квартирі [ADDRESS]. Угоди про поділ майна сторони не досягли, оскільки ПАТ «ОТП Банк» наклав заборону на спільне майно. Тому позивачка просить вказане майно визнати спільною власністю сторін та поділити його за умов вказаних в позовній заяві, стягнувши з неї на користь відповідача кошти в якості компенсації за частку в спільній власності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав подану заяву свого представника та просить її задовольнити з підстав наведених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечив щодо задоволення позовних вимог, оскільки інтереси його довірителя не порушуються при такому розподілі майна. Представник третьої сторони ПАТ «ОТП Банк» Храновський В.М. проти заявленого позову не заперечив, вказавши, що при розподілі майна сторін ніяким чином не буде порушено право іпотек держателя, а лише зміниться сторона. Що ніяким чином не вплине на повернення коштів згідно кредитного договору. Суд вислухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 березня 1995 року було укладено шлюб між сторонами, який було зареєстроавно у Ленінградському відділі ЗАГСУ м. Києва, актовий запис № 313 (а.с.7). 07 червня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). Майно яке належить відповідачеві було придбано сторонами в період 2002 - 2009 роки, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності, державним актом на земельну ділянку та витягами з реєстра права власності на нерухоме майно(а.с.10-12). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, а ст. 61 Сімейного кодексу України встановлюється, що об'єктами права сумісної власності подружжя можуть бути будь які речі, втому числі об'єкти нерухомого майна. Статтею 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а згідно статті 72 СК України встановлено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки, тим самим суд вважає звернення позивача правомірним та поданим без порушення строків позовної давності. Згідно статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, а тому суд вважає за необхідне, з врахуванням вищезазначених обставин, виділити позивачу його частку . Крім того, згідно ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Враховуючи те, що разом з позивачкою проживає їх спільна з відповідачем донька, то відповідно частка майна може бути збільшена, про що також не заперечує відповідач. Також, відповідно до ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Як видно з пояснення представника відповідача в судовому засіданню він підтвердив таку згоду відповідача.

Outcome: approved