Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (договором з обслуговування кредитної банківської платіжної картки) № 706-001/03Р, укладеним між ним і відповідачем, в сумі 3870, 65 доларів США, в тому числі заборгованість по кредиту, відсоткам, посилаючись на те, що позивач видав відповідачу кредит, відповідач кредит отримав, але допустив прострочення в платежах згідно графіку, внаслідок чого у нього перед позивачем утворилась заборгованість по тілу кредиту, по сплаті відсотків; крім того нарахована пеня за прострочення сплати тіла кредиту і відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином, двічі, завчасно, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд ухвалив справу розглянути заочно, відповідно до ст..224 ЦПК України. Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 16.04.2003 р. між АКБ «Правекс - Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк» і [PERSON] укладено договір з обслуговування кредитної банківської платіжної картки (кредитний договір) № 706-001/03Р, відповідно до умов якого кредитор (позивач) надав відповідачу (позичальнику) кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 6000 доларів США строком з 16.04.2003 р. по 16.04.2013 р. зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 14 % річних (п.1.2, 1.4 договору). Відповідно до п.3.1 договору позичальник зобовязується погашати заборгованість за овердрафтом, яка виникла в межах встановленого кредитного ліміту шляхом внесення коштів на свій картковий рахунок рівними частинами в сумі 50 доларів щомісячно до 10 числа наступного місяця. Згідно п.3.2 відсотки за користування грошовими коштами банку в межах встановленого ліміту підлягають сплаті позичальником на картковий рахунок щомісячно(за фактичний час користування грошовими коштами на протязі календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахуванням відсотків, а також у разі повернення кредиту, у випадку встановленому п.1.2 цього договору. Відповідно до п.5.1.1 позичальник зобовязується забезпечити своєчасне повернення кредиту та сплату нарахованих відсотків. Відповідно до п. 6.1.2 банк має право в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів на ринку позичкового капіталу змінювати розмір відсоткової ставки за користування грошовими коштами, письмово попередивши позичальника про зміну відсоткової ставки за 10 днів до зміни. Згідно із п.5.1.4 позичальник при незгоді із новим розміром відсоткової ставки, встановленої відповідно до п.6.1.2 договору, зобовязався погасити заборгованість за овердрафтом на протязі 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про зміну діючої відсоткової ставки, сплативши при цьому відсотки за фактичний строк користування грошовими коштами. Відповідно до п.6.1.6 у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань з погашення основного боргу за овердрафтом та/або відсотків за його користуванням банк має право видати наказ про примусову сплату позичальником боргового зобовязання шляхом списання грошових коштів з рахунків позичальника в національній та/або іноземній валюті. Відповідно до п.8.1 за порушення строків погашення заборгованості за овердрафтом або внесення відсотків за користування грошовими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки, відповідно до п.1.4 цього договору, яка діяла в період виникнення прострочення виконання зобовязань, від суми заборгованості за весь період прострочення. Згідно із п.9.5 даний договір діє з дня його підписання сторонами і до повного виконання зобовязань. Факт укладення кредитного договору і прийняття позичальником всіх умов його кредитування підтверджується наявністю підпису відповідача у договорі. З наданого розрахунку заборгованості видно, що банк неодноразово змінював розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, зокрема: з 11.10.2003 р. встановлено кредитну ставку на рівні 15% річних, з 11.05.2004 р. на рівні 16% річних, з 11.11.2004 р. на рівні 17% річних, з 11.04.2007 р. на рівні 18% річних, з 10.01.2008 р. на рівні 21% річних, з 01.03.2008 р. на рівні 18% річних. Зміна відсоткової ставки за користування передбачена умовами договору (п.6.1.2) і не суперечить діючому законодавству. З розрахунку заборгованості також вбачається, що позичальник допустив прострочення в платежах по поверненню кредиту та сплаті відсотків. Станом на 02.07.2015 р. заборгованість складається з заборгованості за кредитом - 1338,00 доларів США, заборгованості за відсотками 397,12 доларів США. Згідно ст.627 ЦК - сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст..639 ЦК якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобовязання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631 ЦК- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки у відповідності з договором. Згідно ч.4 ст.631 ЦК - збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст.615 ЦК - не припустима одностороння відмова від зобовязання. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не подав заперечень проти цього і не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі. Відповідач (позичальник) свої зобовязання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість у вказаній в розрахунку сумі - в тому числі заборгованість за кредитом, за відсотками. Відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх спростування повне або часткове. Дані розрахунки виконані у відповідності до умов договору, і оскільки вони не оспорюються відповідачем, то вони судом приймаються як достовірні. Позивач має право вимагати від відповідача виконання умов договору, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків на умовах договору. Щодо визначення грошової одинці, у якій позивач має права вимагати від позичальника (відповідача) виконання умов договору, зокрема, щодо сплати заборгованості за кредитом і відсотками, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2\~\~ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини 1 та 3 ст. 533 ЦК України). Згідно зі ст. 2 Закону України від 7 грудня 2000 року «Про банки і банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків з розміщення, залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Статтею 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Крім того, Національним банком України на виконання положень ст. 11 Декрету прийнято Положення. Згідно з п. 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк\~\~(ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 14\~\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрет. Отже, якщо за умовами кредитного договору в кредит передано іноземну валюту (предмет кредитування), то, виходячи з загальних правил і вимог закону, що регулює кредитні правовідносини (відносини, що виникають з підстав укладення договору позики і його різновиду договору кредиту) даний предмет позики в тому ж виді і розмірі (тобто в тій самій валюті і втому ж розмірі), і підлягає поверненню позичальником, якщо умовами договору не передбачено інше. Також, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст. 533 ЦК України), то за наявності хоча б у однієї із сторін зобов'язання (у банку-отримувача або у ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст. 5 Декрету), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Тобто , якщо за умовами договору кредиту сторонами визначено сплату процентів за користування кредитом (іноземною валютою) в іноземній валюті в валюті кредитування, то кредитор має право вимагати, а позичальник зобовязаний виконати грошове зобовязання по сплаті процентів у визначеній договором валюті або в національній валюті за курсом на день сплати- у відповідності до умов договору. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 10 лютого 2016 (справа № 6-1680цс16), який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. Факт наявності у ПАТ КБ «Правекс-Банк», відповідної банківської ліцензії на здійснення валютних операцій, підтверджується приєднаними до позовної заяви копіями банківської ліцензії Національного банку України № 7 від 03 грудня 2001року, дозволом Національного банку України №7-1 від 03 грудня 2001 року та додатком до дозволу №7-1 від 03 грудня 2001 року. Договором, зокрема п.1.2 передбачено, що кредит видається у іноземній валюті доларах США, умовами договору також передбачено, що виконання зобовязань за договором щодо сплати основного боргу і відсотків також має виконуватися в доларах США. А відтак, позивач має право вимагати від відповідача виконання зобовязань зі сплати заборгованості за кредитом та відсотками у валюті договору, тобто у доларах США. Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч.1 ст..611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені умовами договору або законом, зокрема сплата неустойки (п.3). Згідно ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума чи інше майно, котре боржник зобовязаний передати кредитору у випадку порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, яка обчислюється в процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст..550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, спричинених невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Згідно ст.617 ЦК- особа, що порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо доведе, що це порушення сталось внаслідок випадку або непереборної сили; не вважається випадком, зокрема, невиконання зобовязань контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів. Сплата пені за прострочення платежів передбачена умовами кредитного договору. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача як від сторони, що прострочила зобовязання, сплати неустойки, передбаченої договором. Умови договору в даній частині не суперечать закону, що передбачає неустойку як засіб забезпечення зобовязання. Відповідач не представив суду наявності у нього підстав для звільнення від неустойки, тому сам факт прострочення ним грошових зобовязань за даним договором, вважається достатнім доказом того, що умови договору не виконані з вини позичальника. Вирішуючи питання щодо валюти, в якій має виконуватись дане грошове зобовязання - розміру пені, яка підлягає стягненню, то суд виходить з наступного: Позивач просить стягнути пеню, нарахувавши її в розмірі 1640,36 доларів США за прострочення виконання основного зобов'язання по поверненню кредиту, та 494,97 доларів США за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом. Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 192 ЦК України - гривня є законним платіжним засобом на території України. Згідно ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України закон допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2\~\~ст. 192 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу за порушення грошового зобов'язання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст. 549 ЦК України, та при застосуванні ст. 625 ЦК України. Таким чином підлягає стягненню з відповідача пеня нарахована у гривневому вираженні. Так, згідно інформації з офіційного сайту НБУ станом на 05.12.2016 р., курс долара США відносно української гривні становить 100 доларів США 2589,8742 гривень. Таким чином, пеня за несвоєчасне повернення кредиту становить 42483,26 грн. (1640, 36 доларів США х 25,898742 грн. = 42483,26 грн.), пеня за несвоєчасну сплату відсотків становить 12819,10 грн. (494,97 доларів США х 25,898742 грн. = 12819,10 грн.). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню за договором з обслуговування кредитної банківської платіжної картки № 706-001/03Р від 16.04.2003 р. заборгованість за кредитом у сумі 1338,00 доларів США, заборгованість за відсотками у сумі 397,12 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 42483,26 грн., пеня за несвоєчасну сплату відсотків 12819,10 грн. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати сплачений позивачем судовий збір за пред'явлення даного позову до суду 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial