Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

Позивач посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачкою по справі з 05 жовтня 1985 року, актовий запис № 509. Неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Причиною розпаду сім'ї позивач зазначає втрату взаємопорозуміння, несумісність характерів та втрату поваги один до одного, що призвело до розпаду сім'ї. Позивач зазначає, що протягом двох років вони з відповідачкою проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. Спору відносно спільнонажитого майна немає. У зв'язку з викладеним позивач прохає, розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач надав заяву у якій прохав справу розглядати у письмовому провадженні, наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 36). Відповідачка надала заяву у якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. (а.с.37). Відповідачка надала оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], згідно якого шлюб було зареєстровано 05.10.1985 року відділом РАЦС м. Лозова Харківській області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 509 (а.с. 38). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: Сторони з 05 жовтня 1985 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом РАЦС м. Лозова Харківській області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 509, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 05 жовтня 1985 року (а.с. 38). Згідно свідоцтва про шлюб (повторного) сторони з 05 жовтня 1985 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківській області, про що у книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 509, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторним) серії [NUMBER] виданим 18 квітня 2014 року (а.с. 12). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, сім`я носить виключно формальний характер. Спір про розподіл сумісно нажитого майна відсутній. Положенням ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності до ст. 109 цього Кодексу. У відповідності до ч.1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Заява про розподіл сумісно нажитого майна не надходила. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей». Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім'єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає можливим залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Позивач надав заяву у якій прохав не стягувати з відповідачки на його користь сплачений ним судовий збір.

Outcome: approved