Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0484 га, кадастровий номер 4810136900:03:002:0011, яка передана для обслуговування індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Набережна, 4 в порядку спадкування за законом. Посилаючись на те, що при оформленні спадкових справ зясувалося те, що його батько [PERSON], який помер 30.11.2012 року, який спадщину у встановленому законом порядку не прийняв після смерті [PERSON], яка померла 21.06.2010 року. [PERSON] вважав. Що прийняв спадщину за законом, оскільки проживав разом зі спадкодавцем, ним не була заявлена відмова від спадщини. Зазначає, що інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторонами по справі подано заяви про слухання справи за їх відсутністю, позивач позов підтримує, відповідач визнає в повному обсязі. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 4 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві на підставі рішення № 58 від 23.05.1997 року винесеного Центральною районною радою народних депутатів виконавчого комітету, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації 12.07.1997 року за № 20322 та земельна ділянка, площею 0,0484 га, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Набережна, 4, яка була передана для обслуговування індивідуального житлового будинку, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 015238. [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON], свідченням чого є посвідка про народження серії А № 1375618. [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар цілий камяний житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Набережна, 4, свідченням чого є договір дарування житлового будинку від 13.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстровим № 3111. 21 червня 2010 року померла [PERSON], свідченням чого є свідоцтво про смерть серії І-ФП № 123660. Відповідно до довідки житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради «Південь» житлово-експлуатаційної контори № 10 від 18.06.2013 року за вих. № 1824, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 18.02.1965 року по день смерті 21.06.2010 року. Крім зазначеної особи ніхто не був зареєстрований та не мешкав. Відповідно до\~ст. 377 ЦК України\~(в редакції станом на час укладення договору купівлі-продажу) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ст.. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. 30 листопада 2012 року [PERSON] помер, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть І-ФП № 174148. Як вбачається з свідоцтва про народження серії V-УР № 0701288 [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Спадкоємцями якого є заявник як син та його дружина [PERSON], відповідач по справі, яка відмовилася від спадщини, надавши відповідну заяву до нотаріальної контори. [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові внески з усіма належними відсотками та компенсаціями, та на житловий будинок № 4 по вулиці 2 Набережна в місті Миколаєві, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 70, 72). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.01.2018 року, винесеною приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, після смерті [PERSON], який помер 30.11.2012 року, у звязку з тим, [PERSON] у встановлений законом строк та порядок не прийняв після смерті матері [PERSON], яка померла 21.06.2010 року. Вищенаведене підтверджується матеріалами спадкової справи № 5/2013 до майна померлого 30 листопада 2012 року [PERSON]. Положеннями статті 1216\~Цивільного кодексу\~України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] фактично прийняв спадщину, адже проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини. Він не заявляв відмову від спадщини, але при цьому й не оформив належним чином право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Інших спадкоємців не було. При цьому [PERSON] був власником камяного житлового будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Набережна, 4, на підставі договору дарування від 13.08.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу за реєстровим № 3111. Відповідно до ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивач, у відповідності з вимогами ст. 1269 Цивільного кодексу України, подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, свідченням чого є наявна в матеріалах справи копія спадкової справи № 5/2013 до майна померлого 30 листопада 2012 року [PERSON]. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати повязані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно дюо їх фактичного понесення.

Outcome: approved