Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона, [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та перебуває у шлюбі з громадянином України [PERSON], [INFO], з яким проживає спільно. Даний шлюб було зареєстровано 23.11.1991 року, про що Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Станом на сьогоднішній день, спільне життя з відповідачем не склалося. Від цього шлюбу, спільних дітей у них немає. На даний час, шлюбні відносини між ними фактично припинені, а подальше сумісне життя із збереженням сім'ї, є неможливим. Причиною, що спонукає її до розірвання шлюбу в судовому порядку є те, що вони фактично не ведуть спільне домашнє господарство та побут. Сімейних стосунків з відповідачем, не підтримує. Станом на сьогоднішній день, відповідач проживає у належному їй будинку виключно, як наймач. Необхідність у зверненні до суду зумовлена тим, що відповідач не дає добровільної згоди на розірвання шлюбу у позасудовому порядку. Вважає, що примирення з відповідачем є неможливим. Відповідач позовні вимоги позивача визнав та не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторонами був укладений шлюб, який був зареєстрований 23.11.1991 року Мирівською сільською радою Кагарлицького району Київської області, актовий запис № 17. Шлюбно - сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони не мають дітей. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сім'я розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сім'ї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved