Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивач ПрАТ «Український Страховий Дім» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В позові вказував, що 26 жовтня 2007 року між [PERSON] (Спадкодавець) і ВАТ «Державний ощадний банк України» (Банк) було укладено договір №83 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, згідно із яким Банк відкрив Спадкодавцю картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а Спадкодавець зобов'язувався погашати кредит і відсотки за його користування. 30.08.2011 року між Банком і ПрАТ «Український Страховий Дім» (Страховик) було укладено договір добровільного страхування кредитів №7, предметом якого є майнові інтереси Банка, що не суперечать чинному законодавству України та пов»язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками Банку своїх зобов»язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою по програмі «Арсенал», і у рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання Спадкодавцем, як позичальником Банку, своїх договірних зобов»язань. У зв»язку із невиконанням спадкодавцем своїх зобов»язань за кредитною угодою, а саме виникнення у зв»язку із смертю спадкодавця простроченої заборгованості за його картковим рахунком, Банк звернувся до Страховика із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Згідно з умовами договору страхування Страховиком було визнано заявлену подію страховим випадком і здійснено виплату Банку страхового відшкодування в розмірі 8 217, 08 грн. Вказував, що за наявною інформацією спадкодавець проживав однією сім»єю з [PERSON], а тому вважав, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за законом та просив стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Український Страховий Дім» компенсацію завданих збитків - суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 217, 08 грн.; компенсацію витратна сплату судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів в розмірі 114, 70 грн.; відшкодування витрат на сплату судового збору за подання позову в сумі 243, 60 грн. Представник позивача в судове засідання не з»явився, в адресованій суду заяві просив справу розглянути у їх відсутності, заявлений позов підтримав. Відповідач [PERSON] в адресованій суду заяві повідомила, що ПАТ «Український Страховий Дім» незаконно пред»явив до неї позовні вимоги за борги померлого [INFO] року [PERSON] Вона не являється дружиною [PERSON], ні в шлюбі, ні однією сім»єю з ним не перебувала і не проживала, ніколи з ним не вела ніяке спільне господарство, у них не було ніколи будь-якого спільно нажитого майна - як рухомого, так і нерухомого. Житло за адресою [ADDRESS], він винаймав тимчасово на період роботи в с.Мигове - посезонно. За вказаною адресою будь-якого майна, яке б належало [PERSON] на момент його смерті [INFO] року не було. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що в позивача не було ніяких правових підстав звертатися з даним позовом до її довірительки - [PERSON] Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Ст.1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 26 жовтня 2007 року між [PERSON] і ВАТ «Державний ощадний банк України» (Банк) було укладено договір №83 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, згідно із яким Банк відкрив [PERSON] картковий рахунок і відновлювальну кредитну лінію, а Спадкодавець зобов'язувався погашати кредит і відсотки за його користування. 30.08.2011 року між Банком і ПрАТ «Український Страховий Дім» було укладено договір добровільного страхування кредитів №7, предметом якого є майнові інтереси Банка, що не суперечать чинному законодавству України та пов»язані з невиконанням або неналежним виконанням позичальниками Банку своїх зобов»язань за кредитними угодами - договорами про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою по програмі «Арсенал», і у рамках якого Страховиком на страхування був прийнятий у тому числі ризик невиконання або неналежного виконання [PERSON], як позичальником Банку, своїх договірних зобов»язань. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Копією платіжного доручення №1131 від 10 грудня 2012 року підтверджено, що ПрАТ «Український Страховий Дім» сплачено на рахунок АТ «Ощадбанк України» 8 217, 08 грн. в рахунок страхового відшкодування згідно страхового акту за позичальника [PERSON] З відповіді державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори №162/02-14 вбачається, що спадкоємці [PERSON] станом на 06.03.2013 року до нотаріальної контори не зверталися. Ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів того, що [PERSON] є спадкоємицею четвертої черги за законом після смерті [PERSON] та що вона прийняла спадщину після його смерті, оскільки, як роз»яснив Пленум Верховного суду України в постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Однак, рішення суду про встановлення факту спільного проживання протягом п»яти років [PERSON] з померлим [PERSON], суду не надано. Виходячи з викладеного та беручи до уваги довідку Вижницької міської ради від 08.05.2014 року про те, що дані щодо майна [PERSON], який помер [INFO] року, відсутні, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed