Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» в травні 2017 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» суму заборгованості за Кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р. в розмірі 618947,40 грн. та судовий збір в розмірі 9284,21 грн. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, позивач ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» посилається на наступне. Так, 29.12.2007 р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5726-004/07Р, відповідно до умов якого Кредитор зобов`язавсяся надати Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 407788,00 грн. на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається строком до 29.12.2032 р. Як вказує ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Так, відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом, вказаного у п. 1.2. Кредитного договору, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа кожного місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів), а також в момент повернення кредиту, вказаного в п. 1.2. даного Договору. Згідно п. 9.1. Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань покладених на нього Кредитним договором, а саме щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 12.01.2016 р. становить 710456, 93 грн., та складається з: суми кредиту - 327607,00 грн.; суми відсотків - 209419,65 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 173430,28 грн. При цьому, як вказує позивач, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» простив відповідачу суму заборгованості у розмірі 91509,53 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» становить 618947,40 грн. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] 29.12.2007 р . було укладено Договір поруки № 5726-004/07Р, відповідно до умов якого Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним їм майном та грошовими коштами. Таким чином, Позичальник та Поручитель є солідарними боржниками по відношенню до ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Враховуючи наведене, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» суму заборгованості за Кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р. в розмірі 618947,40 грн. Ухвалою суду від 20.06.2017 р., відкрито провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, та призначено справу до судового розгляду. Під час розгляду справи, 27.04.2018 р. до суду від представника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» надійшла заява про залучення правонаступника позивача, відповідно до якої представник просить залучити до участі у справі правонаступника позивача ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», посилаючись на те, що 31 травня 2017 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Ухвалою суду від 10.09.2018 р., заяву представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» про залучення правонаступника позивача у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в якості правонаступника позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк». 14.01.2019 р. до суду від представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, відповідно до якої представник просить прийняти відмову від частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] та [PERSON] , а саме пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 173430,28 грн. та стягнути заборгованість у розмірі 445517,12 грн. Подана заява мотивована тим, що 31 травня 2017 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», а саме право вимоги на суму кредиту у розмірі 327607,00 грн. та суму відсотків у розмірі 209419,65 грн. Тобто сума стягнення з [PERSON] та [PERSON] становить 537026,65 грн. На дану суму була нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків у розмірі 173430,28 грн. Проте, Банк простив боржнику суму заборгованості в розмірі 91509,53 грн. Отже, сума заборгованості перед Банком становить 618947,03 грн. Але в результаті відступки, відступлено було суму кредиту і суму відсотків, тобто заборгованість відповідачів перед позивачем становить 445517,12 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з заявою про відмову від позовних вимог в частині стягнення суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків на користь позивача з відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 17.07.2019 р., прийнято відмову від позову представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] та [PERSON] суми нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р. в розмірі 173430,28 грн. Провадження в цивільній справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення суми нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р. в розмірі 173430,28 грн. - закрито. Представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 21.01.2019 р. до суду від представника позивача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідачів до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Так, дослідивши матеріали справи‚ суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З матеріалів справи судом встановлено, що 29.12.2007 р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 5726-004/07Р, відповідно до умов якого Кредитор зобов`язався надати Позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 407788,00 грн. на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси Банку після укладення договору застави та надання Позичальником Банку документу, що підтверджує страхування заставленого майна на користь Банку, а також письмового повідомлення Банку про наміри Позичальника скористуватися Кредитом або його частиною. Встановлено, що 29.12.2007 р. між [PERSON] (Іпотекодавець) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (Іпотекодержатель) було укладено Договір іпотеки №5726-004/07Р, відповідно до п. 1.1 якого Іпотоекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Іпотекодержателем за Кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р. та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається строком до 29.12.2032 р. зі сплатою 14,99 відсотків річних. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Так, відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, проценти за користування кредитом, вказаного у п. 1.2. Кредитного договору, підлягають сплаті Позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа кожного місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів), а також в момент повернення кредиту, вказаного в п. 1.2. даного Договору. Згідно п. 9.1. Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, Банк виконав свої договірні зобов`язання. Проте, відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Матеріалами справи підтверджується те, що за період користування кредитними коштами, Позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість Позичальника перед Банком за Кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] 29.12.2007 р . було укладено Договір поруки № 5726-004/07Р, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстровано в реєстрі № 7552. Відповідно до умов Договору поруки, Поручитель несе солідарно відповідальність з Позичальником перед Банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним їм майном та грошовими коштами. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, оскільки строк дії поруки визначено договором поруки - 29.12.2035 р. (п. 4.1 Договору поруки), тобто на момент звернення до суду з позовом, визначений договором поруки строк не закінчений, то [PERSON] несе солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] за кредитним договором №5726-004/07Р від 29.12.2007 р. Уклавши дані Договори на умовах, викладених у ньому, відповідачі тим самим засвідчили свою згоду та взяли на себе зобов`язання виконувати умови, які були у них закріплені. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в Кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 29.12.2007 р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 5726-004/07Р та 29.12.2007 р. між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 5726-004/07Р, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстровано в реєстрі № 7552, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даних договорів. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст. 1050 ЦК України. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобов`язань покладених на нього Кредитним договором, а саме щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Сума кредитної заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р. станом на 06.02.2017 р. становить 710456, 93 грн., та складається з: суми кредиту - 327607,00 грн.; суми відсотків - 209419,65 грн.; суми пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків - 173430,28 грн. Однак, як зазначає Банк, останній простив відповідачу заборгованість у розмірі 91509,53 грн. Враховуючі дані обставини, на момент звернення до суду з даним позовом, сума заборгованості [PERSON] та [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» становить 618947,40 грн. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 31 травня 2017 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами № 1, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», що в свою чергу є підставою правонаступництва. Так, відповідно до п. 2.1. (а, б) вказаного договору, з урахуванням положень цього договору та відповідно до них, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати, без права регресу, права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі. Сторони підтверджують свій намір, який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим договором, є купівлею - продажем (відступленням), і що до неї застосовується положення українського законодавства, які регулюють купівлю - продаж (відступлення) прав вимоги. Згідно до п. 2.2 (а) договору права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та, з урахуванням інших зобов`язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов`язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання - передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття. 31 травня 2017 р. між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було підписано акт приймання - передачі прав вимоги за кредитами. Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. В позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] , [PERSON] за кредитним договором № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., який є предметом розгляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 10.09.2018 р., залучено до участі у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Правекс-Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в якості правонаступника позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк». Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, відзиву щодо заявлених позовних вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що 31.05.2017 р. між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами №1, за яким ПАТ КБ «ПРАВЕКС-Банк» передав позивачу право грошової вимоги до [PERSON] , з яким первісним кредитором було укладено кредитний договір № 5726-004/07Р від 29.12.2007 р., виконання зобов`язань по якому забезпечувалося поручителем [PERSON] , згідно укладеного 29.12.2007 р. Договору поруки №5726-004/07Р, умови договорів належним чином не виконалися з боку відповідачів, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» задовольнити в повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості, яка складається з суми боргу та суми відсотків, що в загальному становить 445517,12 грн. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 6682,76 грн. підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved