Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем по справі [PERSON], який зареєстрований 28 листопада 2012 року за № 129 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, неповнолітніх дітей залишити на проживати з відповідачем по справі, посилаючись на те, що 28 листопада 2012 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі [PERSON] і проживали з нею однією сімєю разом з дітьми до травня 2016 року, після чого його проживання однією сімєю припинено. Від даного шлюбу вони мають двох синів : Даніїла - [INFO] та [PERSON] - [INFO], які проживають з відповідачем по справі і на їх утримання стягуються аліменти. Спільне життя з відповідачем по справі не склалося. Спільне господарство ними разом не ведеться. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе і суперечить його інтересам, які мають істотне значення. На примирення не згідний і тому вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги позивача визнає. Вислухавши позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 28 листопада 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 129, у звязку з чим було видано свідоцтво про шлюб серія І-ОК № 136680 від 28.11.2012 р. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені з травня 2016 року. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сімя розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сімї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу відповідач залишається на прізвищі [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~\~ \~\~Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ \~\~Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що\~\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що відповідач може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дітей. Відповідно до вимог ст. 150 СК України\~\~батьки зобов'язані виховувати дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено виняткових обставин, які можуть бути підставою для залишення проживати малолітню дитину сторін сина Даніїла, [INFO] та [PERSON], [INFO] з позивачем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати дітей синів Даніїла, [INFO], та [PERSON], [INFO], із [PERSON]. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved