Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором б/н від 03.02.2011 року в сумі 20143,86 грн. мотивуючи тим, що відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У порушення вимог статей 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача проти позову частково заперечує. Відповідач подав до суду письмові заперечення проти даного позову, мотивуючи тим, що заборгованість за кредитом виникла на тій підставі, що в нього народилася друга дитина та були проблеми з працевлаштуванням. Він визнає заборгованість в сумі 14077,56 грн., а також заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 300 грн. та штраф в сумі 500 грн. Але в судовому засіданні представник відповідача змінив суть своїх заперечень проти позову і пояснив суду, що в даний час відповідач по справі ніде не працює, в нього народилася дитина, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, в зв?язку з цим у нього утворилася заборгованість по кредиту, але він визнає дану суму і просить зменшити штрафні санкції та комісію за прострочення платежів у зв?язку зі зміною матеріального становища. Отже, враховуючи вищезазначене, він згоден з позовною заявою про стягнення з нього заборгованості в розмірі загальною сумою 18652,04 грн., а саме: · 14077,56 грн. - заборгованість за кредитом; · 4330,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом , а також судові витрати в розмірі 243,60 грн. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 03.02.2011 року між сторонами було укладено кредитний договір б/н, що складається із Анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, копії яких додано позивачем до матеріалів справи. Відповідно до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року виданої Національним банком України відповідачу по справі вбачається, що Публічне акціонерне товариство КБ «ПриватБанк» має право здійснювати банківські послуги, визначені частиною третьою статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно до п.2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.1.1.3.2.2. Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та /або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. З матеріалів справи та позовної заяви суд вбачає, що відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 20143,86 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.12.2014 року, яка складається: 14077,56 грн. - заборгованість за кредитом; 4330,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 300,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 935,42 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг. Згідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань є неприпустимою. Статтею 549 ЦК України передбачено, що «Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання». Але статтею 551 ЦК України передбачено, що «Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення». За таких обставин, суд враховує норми ст.3 ЦК України, щодо справедливості, та розумності, які є загальними засадами цивільного законодавства та вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 551 ч. 3 ЦК України, з урахуванням обставин справи, оскільки з розрахунку заборгованості суд не вбачає нарахування пені, суд вважає необхідним зменшити розмір штрафів, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 935,42 грн. - штраф (процентна складова), тобто зменшити заборгованість за кредитним договором на суму 1435,42 грн., а саме на загальну суму штрафів (500 грн. + 935,42 гнр.=1435,42 грн.). Крім того, суд вбачає подвійну відповідальність одного виду за одне й те саме порушення. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що суд не може зменшити пеню, оскільки вона в даному випадку не нарахована, а іншу заборгованість по процентах нарахованих за кредитним договором суд не має можливості зменшити відповідно до ст.ст. 549, 551 ЦК України, суд вважає, що слід зменшити штрафи для того, щоб відповідач реально виконав грошові зобов'язання за кредитним договором, тобто підлягає стягненню заборгованість всього в сумі не 20143,86 грн ., а 18708,44 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Під час подання до суду позовної заяви судовий збір позивачем було сплачено в мінімальному розмірі 243,60 грн. Тому суд стягує з відповідача таку ж суму судового збору, сплаченого позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial