Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач пред`явив до суду позов до [PERSON] з вимогами стягнути з аліменти на його користь на утримання неповнолітніх дітей сторін [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2009 р.н., у розмірі 1/3 частки доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття, та про припинення стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання цих неповнолітніх дітей за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.02.2016. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони перебували у шлюбі, у якому народилось двоє дітей, в подальшому шлюб між сторонами розірвано, діти залишились проживати з матір`ю. Проте з травня 2019 року діти проживають разом з позивачем та перебувають на його повному утриманні, мати дітей матеріально їх утримувати не допомагає, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з неї аліментів на утримання дітей. Після розірвання шлюбу за судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей, на даний час виконавчий лист про їх стягнення повернуто стягувачеві за її заявою, проте така обставина не позбавляє [PERSON] права в подальшому повторно пред`явити його до виконання, у зв`язку з чим існує потреба припинити судовим рішенням стягнення аліментів. У відзиві на позов [PERSON] зазначає, що не заперечує проти задоволення вимоги про стягнення з неї аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей у розмірі, запропонованому позивачем, проте вимогу про припинення стягнення з нього аліментів вважає передчасною, оскільки обставини в подальшому можуть змінитись, і тягар утримання дітей може знову нести вона, що вимагатиме додаткових зусиль для нового звернення до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав позовні вимоги та з викладених у позові підстав просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свою позицію, викладену у відзиві на позов. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд встановив та врахував наступне. Судом встановлено, що сторони з 23.11.2007 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.02.2016. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 18.03.2008 та серії [NUMBER] від 07.12.2009, виданими відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області, підтверджується, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] являються батьками неповнолітніх дітей - дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . З довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Вараської міської ради №894-05 від 21.02.2020 вбачається, що неповнолітні діти сторін зареєстровані за місцем реєстрації їх батька [PERSON] Учасниками процесу не оспорюється, що з липня 2019 року діти фактично проживають з батьком, який несе витрати на їх утримання, забезпечує їх усім необхідним для гармонійного розвитку, навчання, харчування. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З урахуванням змісту позовних вимог, позиції позивача, а також беручи до уваги працевлаштованість відповідача, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] аліментів у частці від її доходу. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан сторін, задовільний стан їх здоров`я, відсутність у відповідачки інших утриманців, крім спільних з позивачем неповнолітніх дітей, бере до уваги заробіток [PERSON] , встановлений з довідки управління освіти виконавчого комітету Вараської міської ради № 145 від 30.03.2020, який на момент розгляду справи складає 4997,92 грн. З урахуванням вищезазначених обставин, а також визнання відповідачкою позовних вимог у цій частині, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з неї аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей сторін у запропонованому ним розмірі - 1/3 частини її щомісячного заробітку. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.02.2016, яке набрало законної сили 10.03.2016, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/5 частин його щомісячного заробітку, починаючи з 29.01.2016 і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту вказаного судового рішення вбачається, що при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховував, що неповнолітні діти сторін на час його винесення проживали разом з матір`ю та перебували на її утриманні. Як встановлено судом під час розгляду даної справи, такі обставини з часом змінились, і на час пред`явлення [PERSON] позову діти сторін проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Питання припинення стягнення за судовим рішенням, яке набрало законної сили, аліментів на користь одного з батьків на утримання неповнолітніх дітей у разі зміни обставин, що стали підставою для їх стягнення, Главою 15 СК України не врегульоване. Відповідно до ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Такою нормою СК України, яка регулює подібні відносини, на думку суду є ст.82 СК України, положення якої встановлюють підстави припинення права одного з подружжя на утримання. Так, відповідно до ч.3 ст.82 СК України, право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинено за рішенням суду, у випадку, якщо одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги. Оскільки, як встановлено судом, з часу набрання законної сили судовим рішенням про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] діти сторін припинили проживати з матір`ю та перебувати на її утриманні, потреба у матеріальній допомозі на їх утримання у відповідачки [PERSON] від батька дітей - позивача [PERSON] відпала. Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Вараського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) ВП № 50536299 від 21.02.2020, виконавчий лист Кузнецовського міського суду Рівненської області №565/116/16-ц від 10.03.2016 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2/5 частин його щомісячного заробітку, починаючи з 29.01.2016 і до досягнення старшою дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, повернуто стягувачу [PERSON] за її заявою на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана обставина повернення виконавчого листа стягувачу [PERSON] не може бути підставою для відмови у задоволенні вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів на її користь, оскільки відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. При цьому суд враховує, що у разі, якщо в подальшому тягар утримання дітей сторін буде нести відповідачка [PERSON] , питання стягнення аліментів з позивача [PERSON] може бути вирішене в порядку ст.180 СК України, ст.273 ЦПК України шляхом пред`явлення нею нового позову. Судові витрати слід стягнути з відповідачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved