Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі, з яким мають двох спільних неповнолітніх дітей дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач, який на теперішній час проживає окремо від позивача та малолітніх дітей, ніякої матеріальної допомоги на утримання останніх добровільно не надає, чим ставить позивача в тяжке матеріальне становище. У звязку з чим позивач змушена предявити до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду даної позовної заяви, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на своє утримання кошти (аліменти) в розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення [PERSON] трьох річного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце судового розгляду була своєчасно повідомлена належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, позивач звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутності та зазначила про те що заявлений нею позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду був своєчасно повідомлений належним чином в порядку встановленому ч.4-5 ст. 74 ЦПК України. При цьому, відповідач звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив про те що заявлений позивачем позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Згідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що сторони у справі мають двох спільних неповнолітніх дітей дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва Серії І-КГ № 022586 виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції 24 березня 2006 року та копією свідоцтва Серії І-КГ № 209409 виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 24 грудня 2015 року. На теперішній час малолітні діти проживають разом з позивачем [PERSON] у звязку з чим перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою № 6009 виданою житлово-експлуатаційною організацією комунальним підприємством «Центр» виконавчого комітету Херсонської міської ради 15 квітня 2016 року. В свою чергу відповідач [PERSON], який проживає окремо від позивача [PERSON] та малолітніх [PERSON] і [PERSON], ніякої матеріальної допомоги на утримання останніх добровільно не надає, чим ставить позивача [PERSON] в тяжке матеріальне становище. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Враховуючи матеріальне становище малолітньої дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, відсутність у відповідача аліментів на утримання інших дітей та інші обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 суд вважає, що позов обґрунтований у звязку з чим його необхідно задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На підставі ч.4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При цьому, ч.1 ст. 79 СК України передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючі матеріальне становище малолітньої дитини, матеріальне становище позивача та відповідача, розмір аліментів стягнутих судом з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, а також інші обставини, що мають істотне значення відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача на її утримання коштів (аліментів) в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно також обґрунтовані у звязку з чим їх необхідно задовольнити. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України та ст.ст. 4-5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, суд також вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,2 грн.

Outcome: approved