Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказує про те, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 28.10.2020 року з [PERSON] , який діяв за довіреностями від імені двох інших співвласників квартири - [PERSON] та [PERSON] , набула право власності на вказану квартиру. На час укладання договору купівлі-продажу у квартирі були зареєстровані її попередні співвласники - [PERSON] та відповідачі [PERSON] , [PERSON] . У договорі було зазначено, що продавці зобов`язуються знятися з реєстраційного обліку за даною адресою протягом десяти днів від дня посвідчення договору. Однак до цього часу знявся з обліку лише один з продавців [PERSON] , батько двох інших продавців, які є відповідачами по справ та які залишаються зареєстрованим у вказаній квартирі, хоча в ній фактично не проживають з початку 2012р., тривалий час перебувають за кордоном, а саме в Італії, мають там постійне місце проживання, приїхати в Україну не мають можливості. Своїми діями відповідачі порушують права позивача, яка, як власник квартири, не може в повній мірі реалізувати своє право власності. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 28). Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлені належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 19, 20), про що свідчить отримання судової повістки, копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 26, 27), однак в судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали, поважності неявки не убачається. Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідачів в розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу від 28.10.2020р. (а.с. 8-10). Як вбачається з довідки та відповіді виконавчого комітету Балаклійської міської ради Харківської області, попередні співвласники вказаного житла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишаються зареєстрованим у ньому (а.с. 13, 19, 20), хоча за п. 6 вищевказаного договору продавці зобов`язувались знятися з реєстраційного обліку за даною адресою протягом десяти днів від дня посвідчення договору. Згідно акту-обстеження від 01.12.2020р. за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які зі слів заявниці та сусідів фактично не проживають за вказаною адресою принаймні з початку 2012р., їх особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується свідками [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved