Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивач, ПАТ «КРИСТАЛБАНК» звернувся 28 грудня 2016 року до суду із вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 26101,32 долар США та 179955,42 гривень, судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20 липня 2007 року між ЗАТ «ІНВЕСТ-КРЕДИТ БАНК» (правонаступником якого є ПАТ «ТЕРРА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК», правонаступником якого є ПАТ «КРИСТАЛБАНК») та [PERSON] укладено кредитний договір №502-Ф/07, в подальшому 20 липня 2007 року укладено додатковий правочин до кредитного договору. На підставі кредитного договору відповідач отримала грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США на поточні потреби, строком користування по 19 липня 2017 року зі сплатою процентів в розмірі 12% річних. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 15 червня 2016 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 26101,32 долар США та 179955,42 гривень. Присутня у судовому засіданні представник позивача [PERSON] (довіреність від 14 листопада 2016 року, термін дії, до 14 листопада 2017 року (а.с.33-34) надала пояснення по суті справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі за зареєстрованою в установленому порядку адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Віталія Матусевича (22-го Партзїзду), буд.№20, кв.№62 (за відомостями адресно-довідкового відділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 24 січня 2017 року), причини неявки суду не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності, або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, матеріалами справи встановлено, що ЗАТ «ІНВЕСТ-КРЕДИТ БАНК» та [PERSON] 20 липня 2007 року укладено кредитний договір №502-Ф/07, в подальшому 20 липня 2007 року укладено додатковий правочин до кредитного договору. На підставі кредитного договору відповідач отримала грошові кошти в сумі 15000,00 доларів США на поточні потреби, строком користування по 19 липня 2017 року зі сплатою процентів в розмірі 12% річних (а.с.5-6). Відповідно додаткового правочину до кредитного договору №502-Ф/07 від 20 липня 2007 року з метою добросовісного виконання договірних зобовязань зі сторони позичальника у випадку невиконання або неналежного виконання умов кредитного договору позичальник сплачує банку 20% від суми кредиту, визначеної п.1.1. кредитного договору №502-Ф/07 20 липня 2007 року, набирає чинності з моменту підписання, всі інші умови кредитного договору залишено без змін і сторони підтвердили по ним свої зобовязання (а.с.6 зворот). Правонаступником ЗАТ «ІНВЕСТ-КРЕДИТ БАНК» є ПАТ «ТЕРРА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК», правонаступником якого є ПАТ «КРИСТАЛБАНК» (а.с.11-20). Відповідно акту приймання-передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК», - ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» від 22 грудня 2014 року неплатоспроможний банк передає, а Перехідний банк, як правонаступник приймає активи Неплатоспроможного банку, включаючи забезпечення за ними, які визначено у Плані врегулювання та у Реєстрі договорів про здійснення активних операцій та договорів забезпечення (додаток №1 до цього акту), крім випадків передбачених цим актом (а.с.11-12). З додатку №1 до акту приймання-передавання активів та зобовязань неплатоспроможного банку ПАТ «ТЕРРА БАНК», - ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «КРИСТАЛБАНК» від 22 грудня 2014 року вбачається передача кредитних зобовязань відповідача [PERSON] (а.с.17). Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитним договором було обумовлено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно 28 числа поточного місяця за розрахунковий період: з 28 числа минулого місяця по 27 число поточного місяця включно (у грудні місяці, - по 31 грудня включно, в зв'язку із завершенням календарного року). У випадку, якщо 28 число поточного місяця припадає на святкові /неробочі/ вихідні дні, то нарахування процентів здійснюється у перший робочий день після 28 числа, або в день напередодні в разі відсутності робочих днів після вищезазначеного числа (п.2.1.3. Кредитного договору). Крім того, за порушення строків погашення процентів і користування кредитом позичальник (відповідач) сплачує банку (позивачу) (додатково до процентів за користування кредитом) за кожний день прострочення платежів пеню у розмірі, що розраховується виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачуєте пеня, від суми своєчасно не повернутих коштів (п.4.3. Кредитного договору). За приписами п.5.2. Кредитного договору вимога банку (позивача), щодо повернення позичальником (відповідачем) кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів, передбачених Кредитним договором, має бути виконана позичальником (відповідачем) протягом 10-ти календарних днів. Однак, [PERSON] умови договору належним чином не виконала, порушила вимоги кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами. Станом на 15 червня 2016 року заборгованість за кредитним договором непогашена та становить, 26101,32 долар США та 179955,42 гривні (розрахунок заборгованості надається), з яких: 1750,00 доларів США, - строкова заборгованість за кредитом; 11149,06 доларів США, - прострочена заборгованість за кредитом; 239,69 доларів США, - проценти нараховані за користування кредитом; 12962,57 долари США, - прострочені проценти за користування кредитом; 1296,92 гривень, - комісії нараховані за обслуговування кредитного рахунку; 43412,18 гривень, - прострочені комісії за обслуговування кредитного рахунку; 135246,32 гривень, - пеня за несвоєчасну сплату процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.10). У звязку із невиконанням зобовязань за кредитним договором позивач направив відповідачу вимогу про досудове врегулювання спору від 02 вересня 2016 року, що підтверджується квитанцією «Укрпошта» ЦПЗ№2 про надсилання рекомендованого листа (а.с.7-8, 9), але відповідачем заборгованість за кредитним договором не погашена. Таким чином, відповідно до наданого розрахунку, з яким погоджується суд, підлягає стягненню з відповідача заборгованість за договором №502-Ф/07 від 20 липня 2007 року в сумі 26101,32 долар США та 179955,42 гривні. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» (зі змінами від 07 лютого 2014 року), у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Крім того тривалий термін прострочення платежів, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов'язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання нею своїх зобов'язань. На підставі ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved