Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення штрафу. Свої вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачем 25.09.2007 року укладений договір №CSIPGA00000217, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.09.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 25.09.2007р. уклали договір іпотеки №CSIPGA00000217. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: а саме - двокімнатну квартиру, загальною площею 49,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2004 року №7364. Згідно з п.33.4 договору іпотеки, сторони оцінили вартість предмету іпотеки в 363600грн. 00коп. 01 липня 2012 року відповідач уклав з [PERSON] договір оренди згідно якого, [PERSON] передав [PERSON] в строкове платне користування предмет іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк»: а саме - двокімнатну квартиру, загальною площею 49,1 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. Договір оренди укладений строком на 35 місяців до 30 червня 2015 року. Відповідно до п. 18.7 договору іпотеки №CSIPGA від 25.09.2007р. Відповідачу забороняється без письмової згоди іпотекодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк» передавати предмет іпотеки в оренду. Згідно п.19 договору іпотеки у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань передбачених п.п. 18.2,18.3,18.4, 18.7 договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 100% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.33.4 договору іпотеки, тобто 363600,00грн. ПАТ КБ «Приватбанк» не надав дозволу [PERSON] передавати предмет іпотеки в користування іншим особам. Просить суд за порушення умов договору іпотеки №CSIPGA00000217 від 25.09.2007р. стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 363600,00грн., а також просить стягнути судові витрати. В судовому засіданні представники позивача за дорученням Васьковський Р.М., Зборовська С.Є. та Герасименко О.А. повністю підтримали заявлені вимоги і просили їх задовольнити в повному обсязі. Також пояснили, що між позивачем та відповідачем був укладений договір, за яким [PERSON] отримав кредит і договір іпотеки щодо квартири №22, що належить відповідачу 01.07.2012р. відповідач уклав з [PERSON] договір оренди і передав їй у платне користування квартиру на строк до червня місяця 2015р. Згідно умов договору (п.п.18.7, 33.4, 19) відповідач не мав права передавати квартиру по договору оренди. За дане порушення умов договору передбачений штраф, який вони і просили стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Відповідач не звертався до банку для отримання згоди на укладення договору оренди. Коли органами ДВС виконувалося рішення суду про виселення [PERSON], то [PERSON] надала договір оренди і, відповідно позивачеві стало відомо про обставини оренди квартири. На підставі вищевикладеного просили задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з [PERSON] штраф в сумі 363 600,00грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав заявлені позовні вимоги та пояснив, що банку не було завдано збитків, квартира не зазнала пошкоджень. Дійсно договором передбачено штраф, але розмір його повинен бути не більше 10000грн. По даній квартирі існує заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, тому він був змушений укласти договір оренди з [PERSON], яка проживає у даній квартирі та частково погашає заборгованість. Право власності на кватиру за судовим рішенням визнано за [PERSON] і його дружиною, хоча надати відповідні документи не може. [PERSON] проживає у ? частині квартири, яка належить відповідачу. Змоги сплатити штраф він немає. Згідно ст. 551 ЦК просив зменшити розмір штрафу. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час, дату та місце проведення розгляду справи, про причини неявки не повідомила та не скористалася правом надання заперечень проти позову. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав: встановлено, що між позивачем та відповідачем 25.09.2007 року укладений кредитний договір за умовами якого, останній отримав кредит у розмірі 50400,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 25.09.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] цього ж дня укладено договір іпотеки №CSIPGA00000217, за яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: а саме, - двокімнатну квартиру, загальною площею 49,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: в [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 13.07.2004 року №7364. Згідно з п.33.4 договору іпотеки, сторони визначили вартість предмету іпотеки в 363600грн. 00коп. Крім того, встановлено, що 01 липня 2012 року відповідач уклав з [PERSON] договір оренди згідно якого, [PERSON] передав [PERSON] в строкове платне користування предмет іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк»: а саме - ? двокімнатної квартири, загальною площею 49,1 кв.м., яка знаходиться в [ADDRESS]. Договір оренди укладений строком на 35 місяців до 30 червня 2015 року. Згідно умов договору оренди, наймач квартири мав сплачувати орендну плату в розмірі ? частини вартості житлово-комунальних послуг гривень за один місяць. Крім того, за п. 9 договору оренди, орендар сплачує, крім орендної плати, такі види послуг за рахунками (п.1 даного розділу) та зобов»язаний своєчасно вносити орендну плату (п.6 договору). Відповідно до п. 18.7 договору іпотеки від 25.09.2007р. відповідачу забороняється без письмової згоди іпотекодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк» передавати предмет іпотеки в оренду, у лізинг, наступну іпотеку, або інше розпорядження предметом іпотеки. Згідно з п.19 договору іпотеки у разі порушення відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених п.п.18.2,18.3,18.4, 18.7 договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 100% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.33.4 договору іпотеки, тобто 363600,00грн. ПАТ КБ «Приватбанк» не надав дозволу [PERSON] передавати предмет іпотеки в користування іншим особам. Як вбачається з акту державного виконавця від 15.04.2013р., під час примусового виконання виконавчого документа №2/2314/1904/2012, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси, встановлено, що в квартирі [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, з липня 2012р. проживає гр.-ка [PERSON] на підставі договору оренди, укладеного між нею та [PERSON] - відповідачем по даній справі. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Статтею 1054 ч.1 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Тобто встановлено, що відповідач [PERSON] отримав кредитні кошти від позивача - ПАТ КБ «Приватбанк». Проти даних обставин сторони по справі не заперечують. Також відповідач не заперечує проти факту укладання, в т.ч. підписання ним договору іпотеки від 25.09.2007р. Як передбачено ст. 627ЦК України (в ред. що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України. Загальні положення про правочин, в т.ч. договори, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені главою 16 розділу 1У ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодержателем) зобов»язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави), що визначено ч.1 ст. 572ЦК. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Закон України від 05.06.2003р. «Про іпотеку» регулює правовідносини щодо іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, і до якої застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору. При цьому, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов»язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст. 546ЦК). Статтею 610 ч.1 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов»язання. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] зазначив, що умови договору іпотеки від 25.09.2007р. йому були відомі, дані про визнання даного договору недійсним відсутні. На час укладення договору оренди - 01.07.2012р. він не звертався до банку щодо отримання дозволу на укладання договору оренди квартири, яка є предметом іпотеки. Посилання відповідача на поважність причин укладання договору оренди, а саме, на те, що ним надано дозвіл на проживання в квартирі іншої особи для того, щоб сплачувати борги за квартиру за надані комунальні послуги відповідними підприємствами, є безпідставними. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо порушив умови договору іпотеки, а саме: п. 18.7 договору іпотеки №CSIPGA від 25.09.2007р., яким передбачено, що відповідачу забороняється без письмової згоди іпотекодержателя - ПАТ КБ «Приватбанк» передавати предмет іпотеки в оренду, у зв'язку з чим, згідно з п.19 договору іпотеки підлягає до стягнення штраф, але не в розмірі 100% від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.33.4 договору іпотеки, тобто - 363600,00грн. Отже, враховуючи обставини справи, відсутність збитків, які б були завдані позивачеві від дій відповідача, майновий стан останнього, його позицію щодо часткового визнання позовних вимог, суд вважає, що співмірним та справедливим буде розмір штрафу, який слід стягнути з [PERSON] - 150000грн. 00коп. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати, виходячи із розміру задоволених позовних вимог, - в сумі 1500,00грн. Оплата судового збору при подачі позову до суду підтверджується платіжним дорученням від 13.06.2013р. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: partial