Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивач ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО» звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування заборгованості за спожиту, але не обліковану електричну енергію, внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення (далі по тексту ПКЕЕН) у сумі 5357 грн 95 коп та судового збору в сумі 243,60 грн. з [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [PERSON] є споживачем ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», тому на неї відкрито особовий рахунок. 12 грудня 2013 року, за місцем проживання відповідача, представниками Енергопостачальника було проведено перевірку дотримання ПКЕЕН, в результаті якої було виявлено порушення: самовільне підключення після відключення під приладом обліку. Внаслідок перевірки був складений акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення та нараховані збитки. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4330,23 грн, з урахуванням індексу інфляції в сумі 918,46 грн та 3% річних в сумі 109,26 грн. У судове засідання представник позивача по довіреності Реброва Л.Г. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. 07 вересня 2015 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Перевіривши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено та підтверджено. Відповідачка [PERSON] є споживачем Криворізьких міських електричних мереж ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО», у зв'язку з чим на неї відкрито особовий рахунок № [NUMBER]. Суд встановив, згідно п. 37 ПКЕЕН, Енергопостачальник має право перевіряти справність приладів обліку, знімати показання та проводити обстеження електроустановок споживачів щодо виявлення споживання електричної енергії поза приладами обліку та вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електричною енергією. Так, 12 грудня 2013 року, за адресою проживання відповідача: [ADDRESS], представниками позивача контролерами [PERSON], [PERSON] та інженером [PERSON] було проведено перевірку дотримання Правил користування електричною енергією для населення, в результаті якої було виявлено порушення ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення після відключення під прилад обліку. Дане порушення продемонстровано споживачу, про що свідчить підпис [PERSON] (а.с. 4). За фактом виявленого порушення, працівниками Енергопостачальника, 12 грудня 2013 року був складений Акт про відключення побутового споживача та Акт технічної перевірки стану і схеми підключення засобу обліку електричної енергії, збереження пломб на ньому та стану дооблікової проводки побутового споживача, з якими споживача було ознайомлено під розпис (а.с. 7-8). Суд встановив, що згідно до ст. 27 Закону України «Про електроенергетику», якою встановлено відповідальність за порушення законодавства про електроенергетику, визначено, що правопорушеннями в електроенергетиці, є зокрема: крадіжка електричної енергії; самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією. Згідно з п. 48 ПКЕНН за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку споживач несе відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до п. 53 ПКЕЕН, розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до методики, затвердженої НКРЕ. Відповідно до наданих позивачем розрахунків в матеріалах справи, розрахунок суми збитків проводився за період з 11.04.2012 року по момент виявлення порушення, тобто по 12.12.2013 року (а.с. 5-6), виходячи з наступного розрахунку: сума заборгованості становить 4330,23 грн + 3% річних в сумі 109,26 грн + індекс інфляції в сумі 918,46 грн = 5357,95 грн. З позовних вимог, які обґрунтовуються розрахунком позивача убачається, що позивач просить стягнути з відповідача суму збитків з урахуванням інфляції та 3% річних, що на думку суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, слід мати на увазі, що грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договірні правовідносини. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13, відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, тому на шкоду не можуть бути нараховані проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Ці нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Таким чином, дія частини другої статті 625 ЦК про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, позивач ставив питання про стягнення з відповідача на його користь 3% річних від простроченої суми в розмірі 109 гривень 26 копійок та інфляцію в розмірі 918 гривень 46 копійок, нарахованих на суму збитків по акту про порушення споживачем ПКЕЕН. Тобто у даному разі між сторонами склалися правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди, на які відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України індекс інфляції за час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми не нараховується. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, оцінивши усі надані докази у сукупності суд уважає, що позовні вимоги в частині стягнення 4330 грн 23 коп у рахунок відшкодування за спожиту, але не обліковану енергію є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в частині стягнення 3% річних та інфляції задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України відповідно до якої, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial