Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач просить відновити його право на спадщину за заповітом на 7/8 часток земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,6648 га. та 1,0599 га., розташованих на території Дівичківської сільської ради, які він успадкував після смерті [INFO] [PERSON]; визнати незаконними державні акти на право власності на ці земельні ділянки: серії ЯЙ № 922744 та серії ЯЙ № 922743, видані 25.12.2012 року на ім»я [PERSON], і скасувати їх державну реєстрацію. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечують проти задоволення позову, посилаючись на те, що спірні земельні ділянки є 1/8 частиною спадкового майна після смерті [PERSON] і виділені відповідачці із загальної спадкової маси за рішенням суду. Відповідач - Дівичківська сільська рада,- подала заяву про розгляд справи у відсутності її представника, позовні вимоги визнала у повному обсязі. З наданих сторонами письмових доказів встановлені такі обставини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON]. Згідно з заповітом, посвідченим 21.07.1999 року секретарем виконкому Дівичківської сільської ради Ломакою О.М., все своє майно вона заповідала позивачеві [PERSON], який прийняв спадщину, звернувшись 23.07.2009 р. до Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори. З матеріалів спадкової справи № 353, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що окрім позивача спадщину прийняла дочка померлої, відповідачка [PERSON], яка має право на обов»язкову частку у спадщині як непрацездатна дитина спадкодавця. Інші спадкоємці за законом - [PERSON], [PERSON], [PERSON], - не мають право на обов»язкову частку, на спадщину не претендують і не заперечують, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім»я позивача [PERSON] Згідно з рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2009 р., ухваленим у справі № 1-1211/2009, що набрало законної сили, за [PERSON] визнане право власності на 1/8 частину спадкового майна у вигляді земельної ділянки площею 1,6648 га., розташованої на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 764187 та земельної ділянки площею 1,0599 га., розташованої на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 764188 в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. 10.08.2012 р. державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденко Я.В. видав позивачеві [PERSON] два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 частин кожної із спірних земельних ділянок. У свідоцтвах зазначено, що 1/8 частка вказаного спадкового майна успадкована [PERSON] на підставі зазначеного вище рішення суду. 25.12.2012 р. на ім»я відповідачки [PERSON] виготовлені два державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 1,0599 га. серії ЯЙ № 922744 та площею 1,6648 га. серії ЯЙ № 922743. Підставою видачі державних актів зазначене те ж рішення суду від 09.12.2009 р. у справі № 2-1211. Таким чином державний нотаріус та працівники землевпорядної організації, яка виготовила державні акти на замовлення відповідачки [PERSON], не однаково тлумачили рішення суду. Представник відповідача [PERSON] пояснив, що договір із землевпорядною організацією на виготовлення державних актів його довірителька уклала в серпні 2012 р., а у вересні 2012 р. вона зверталася до суду за роз»ясненням резолютивної частини рішення, однак в подальшому провадження за її заявою було закрите. Сторонами визнано, що до спадкового майна померлої окрім зазначених земельних ділянок належить житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами під номером 22, що знаходиться в с. Дівички по вул. Жовтневої революції (бувша Дружби), грошові вклади та право на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і ведення особистого селянського господарства, які знаходяться за тією ж адресою. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину і не відмовилася від права на спадкування іншого майна померлої [PERSON] Таким чином вона має право на 1/8 частину і в іншому майні, що входить до спадкової маси померлої. Провести в даний час поділ спадкового майна не вбачається можливим. Таким чином усна домовленість, яка існувала між спадкоємцями (про виділ відповідачці земельних ділянок, а позивачеві всього іншого спадкового майна) не може бути реалізованою. Зі змісту рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 09.12.2009 р. вбачається, що у ході розгляду справи не встановлювався весь обсяг спадкового майна та не проводилася його оцінка, в позовній заяві відсутнє посилання на положення ч.2 ст.1278 ЦК України і не йшлося про виділ частки [PERSON] в натурі. Тому суд вважає правильним тлумачення рішення суду нотаріусом, яке зводиться до того, що позивач [PERSON] має право на 7/8 частин в усьому спадковому майні, а відповідач [PERSON] - на 1/8 його частину. Таким чином суд дійшов до висновку, що державні акти на спірні земельні ділянки на ім»я відповідача [PERSON] виготовлені безпідставно. Вказаний висновок підтверджуються і висновком колегії суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного Суду Київської області, який вона зробила в ухвалі від 10.01.2012 р., розглядаючи апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка зазначила таке: «Судом встановлено, що відповідно до рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2009 року, яке набрало законної сили, за [PERSON] визнано право власності на 1/8 частину спадкового майна після смерті [PERSON], померлої [INFO], а саме: на 1/8 частини земельних ділянок площею 1,6648 га та площею 1,0599 га, розташованих на території Дівичківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району». Суд дійшов до висновку, що відповідачка [PERSON], виготовивши на своє ім»я державні акти на право власності на земельні ділянки, в яких їй належить лише 1/8 частина, порушила право позивача [PERSON], який успадкував 7/8 частин цих земельних ділянок, оскільки він позбавлений можливості виготовити державні акти на успадковане ним майно та здійснювати право володіння ним. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно з положеннями ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі встановлених обставин справи та норм чинного земельного законодавства суд дійшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав щодо визнання недійсними державних актів на земельні ділянки, видані відповідачеві та скасування їх державної реєстрації, не суперечить ст. 152 ЗК України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Задовольняючи ці вимоги позивача, суд відновлює його право на успадковане ним майно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 243,6 грн. На підставі ст.328 Цивільного кодексу України, ст.152 Земельного кодексу України,

Outcome: approved