Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач ПАТ «Полтавакондитер» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 08 липня 2013 року ПАТ «Полтавакондитер» надано відповідачу безпроцентну позику в розмірі 17000 грн. відповідно до договору від 04 липня 2013 року. У встановлений договором строк відповідач кошти не повернула, вимоги щодо сплати боргу залишила без реагування. Тому позивач просив суд розірвати договір безпроцентної позики №152/07-13, укладений 04 липня 2013 року, та стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 13220,00 грн., три проценти річних згідно ст.625 ЦК України в розмірі 211,88 грн., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 1454,20 грн. та судові витрати згідно платіжного доручення. Представник позивача Серьогіна О.М. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, розірвати договір та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу в розмірі 13220,00 грн., три проценти річних згідно ст.625 ЦК України в розмірі 211,88 грн., компенсацію інфляційних втрат підприємства у розмірі 1454,20 грн. та судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, проти його задоволення не заперечувала, але просила суд встановити розстрочку сплату боргу, оскільки одночасно таку суму виплатити вона не має можливості. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 липня 2013 року між позивачем ПАТ «Полтавакондитер» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №152/07-13 безпроцентної позики, згідно якого позикодавець ПАТ «Полтавакондитер» передає у власність позичальнику [PERSON] 17000 грн., а позичальник зобов'язується повернути позику у визначений цим договором строк (а.с.6-7). Згідно даного договору позика надається на період з серпня 2013 року по січень 2015 року, та повертається шляхом щомісячного утримання із заробітної плати позичальника з серпня 2013 року по грудень 2014 року включно по 945 грн., а в січні 2015 року - 935 грн. У зв'язку зі звільненням [PERSON] з ПАТ «Полтавакондитер» сторонами укладено 29 листопада 2013 року додаткову угоду до Договору безпроцентної позики №152/07-13 від 04 липня 2013 року (а.с.8). Даною додатковою угодою сторони визначили, що станом на 28 листопада 2013 року розмір заборгованості позичальника по договору безпроцентної позики №152/07-13 від 04 липня 2013 року становить 13220 грн. Даний борг позичальник має сплатити шляхом внесення готівкових коштів до каси позикодавця кожного місяця в розмірі 945 грн. не пізніше 10 числа кожного місяця, починаючи з грудня 2013 року по грудень 2014 року включно та 935 грн. в січні 2015 року. Остаточний розрахунок по договору повинен бути здійснений позичальником не пізніше січня 2015 року. Дана угода вступає в силу з моменту її підписання сторонами і діє до закінчення терміну дії договору. Дана угода є невід'ємною частиною договору безпроцентної позики №152/07-13 від 04 липня 2013 року. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивачем свої зобов'язання за договором безпроцентної позики від 04 липня 2013 року виконано, [PERSON] надано позику в розмірі 17000 грн. (а.с.11). Дана обставина підтверджується видатковим касовим ордером від 08 липня 2013 року та гарантійним зобов'язанням позичальника (а.с.10-11). Відповідач у встановлені наведеним договором позики строки свої зобов'язання не виконала. Після звільнення з ПАТ «Полтавакондитер», яке відбулося 29 листопада 2013 року, відповідач позивачу на погашення боргу жодної суми не сплатила. У зв'язку з цим сума боргу, що визначена сторонами в додатковій угоді від 29 листопада 2013 року в розмірі 13220 грн. не зменшилась, і на час розгляду справи судом також становить 13220 грн. Дана обставина визнавалась сторонами в судовому засіданні і підтверджується випискою по рахунку позичальника [PERSON] від 12.06.2014 року (а.с.12). Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем належним чином виконано не було, позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником. Зокрема, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України в свою чергу передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Користуючись зазначеним правом, позивач вимагає від відповідача сплатити суму боргу в розмірі 13220 грн., а також 3% річних за час затримки повернення боргу та відшкодувати інфляційні втрати підприємства, які ним обраховані станом на день звернення з позовом до суду - 16 червня 2014 року - в розмірі 211,88 грн. та 1454,20 грн. відповідно. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути борг за договором позики від 04 липня 2013 року в сумі 13220 грн. Вказані 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд обраховує за наступним розрахунком: На час розгляду справи відповідачем [PERSON] прострочено 7 платежів: з 10.12.2013 року прострочено 945 грн. на 31 день; з 10.01.2014 року - 1890 грн. (945х2) на 31 день; з 10.02.2014 року - 2835 грн. (945х3) на 28 днів; з 10.03.2014 року - 3780 грн. (945х4) на 31 день; з 10.04.2014 року - 4725 грн. (945х5) на 30 днів; з 10.05.2014 року - 5670 грн. (945х6) на 31 день; з 10.06.2014 року - 6615 грн. (945х7) на 7 днів. Тому виходячи з положень ст.625 ЦК України саме прострочену суму боргу відповідач має повернути з врахуванням індексу інфляції та 3% річних. До решти боргу - 6605 грн. дані положення ст.625 ЦК України позивачем застосовано безпідставно. Таким чином 3% річних з вказаних вище сум боргу судом обраховані в загальному розмірі 53,29 грн. (2,41 грн. за грудень 2013 року + 4,82 грн. за січень 2014 року + 6,52 за лютий 2014 року + 9,63 за березень 2014 року + 11,65 за квітень 2014 року + 14,45 за травень 2014 року + 3,81 за червень 2014 року). Інфляційні втрати підприємства у зв'язку з несплатою вказаних сум відповідачем склали 436,59 грн. (1,89 грн. за грудень 2013 року + 11,34 грн. за січень 2014 року + 62,37 за лютий 2014 року + 124,74 за березень 2014 року + 179,55 за квітень 2014 року + 56,7 за травень 2014 року). Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: борг за договором позики від 04 липня 2013 року в сумі 13220 грн., компенсація інфляційних втрат підприємства у зв'язку з простроченням зобов'язання в розмірі 436 грн. 59 коп., 3% річних за прострочення повернення боргу в розмірі 53 грн. 29 коп. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо надання відповідачу розстрочки для сплати боргу, підстави для задоволення клопотання [PERSON] про надання їй такої розстрочки судом відсутні. Крім того, суд звертає увагу, що за період з 29.11.2013 року по 11.07.2014 року відповідачем борг не погашався взагалі, навіть частинами, що викликає сумнів в доцільності подальшої розстрочки сплати боргу. Також, згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 224,11 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (судовий збір сплачений в розмірі 243,60 грн., позов задоволено на 92%, тому судовий збір має бути відшкодований позивачу також в розмірі 92%. Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 13933 грн. 99 коп. Крім того, оскільки позовна вимога про розірвання договору позивачем при зверненні з позовом до суду сплачена не була, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. за дану позовну вимогу має бути стягнутий з відповідача на користь держави.

Outcome: partial