Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

позивач Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за використану електричну енергію в сумі 3657.03 гривень, а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2102.00 гривень, посилаючись на те, що договірні відносини у позивача за адресою: [ADDRESS] , укладені з [PERSON] , а саме: договір про користування електроенергією №82/124 від 19.03.2000 року. Відповідно інформації Мостищанської сільської ади, [PERSON] помер в квітні 2011 року, а за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та проживають дочки померлого - [PERSON] та [PERSON] . Тобто, постачання електроенергії до житлового будинку за вказаною адресою продовжувалося з моменту смерті [PERSON] , а відповідачами споживалася електроенергія та не оплачувалася. У відповідачів внаслідок несплати за спожиту електроенергію виник борг, що вбачається з показань електролічильника СОЕ 5028Н №0136776 за особовим рахунком №200643511 боржника станом на 01.01.2020 року спожито електроенергії у розмірі 23689 кВт/год згідно особової картки споживача. Заборгованість за спожиту електроенергію складає 3657.03 гривень, яку споживачі зобов`язані оплатити, якщо вони фактично користувалися цією послугою. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] просить: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] грошові кошти по заборгованості за використану електроенергію в сумі 3657.03 гривень, витрати по сплаті судового збору в сумі 2102.00 гривень. Представник позивача [PERSON] надала клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я відповідачки [PERSON] повернувся з відміткою працівника пошти про те, що адресат за адресою відсутній. Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.130 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідачка [PERSON] є особою, що належним чином повідомлена про час, місце слухання справи, та відзиву не надав. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я відповідачки [PERSON] повернувся з відміткою працівника пошти про закінчення встановленого строку зберігання. Разом з тим в поштовій довідці про причини повернення/досилання вказано, що категорично забороняється використання такої причини як «повертається за закінченням терміну зберігання» для рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка». Згідно п.99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.3009 року, рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Відповідно до вимог пункту 4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є відмітка в поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідачка [PERSON] є особою, яка належним чином повідомлена про час, місце слухання справи, але заяв, клопотань, відзиву не надала. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 року у справі «Axen v.Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 ст.6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , між ДАЕК «Київобленерго» і [PERSON] 19.03.2000 року укладений договір про користування електроенергією №82/124, відповідно до умов якого останній взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати спожиту електроенергію (а.с.6, 7). З довідки №339 від 02.08.2017 року, виданої Мостищанською сільською радою Макарівського району Київської області, вбачається, що згідно погосподарської книги №1 за 2016-2020 року (номер об`єкта погосподарського обліку 000022-1) житловий будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , який помер [INFO] , актовий запис №5 від 21.04.2011 року по Мостищанській сільській раді. В житловоу будинку зареєстровані: дочка [PERSON] 1975 року народження, дочка [PERSON] 1978 року народження, (а.с.9). Згідно особовому рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] з показань електролічильника СОЕ 5028Н № [NUMBER] станом на 01.01.2020 року вбачається споживання електроенергії у розмірі 23689 кВт/год. Заборгованість за спожиту електроенергію складає 3657.03 гривень (а.с.10-13). Частиною 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкових території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутриманнґ, укладання договорів на виконання послуг , контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка регламентує права та обов`язки споживача, передбачено, що споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що постачання електроенергії до будинку за адресою: [ADDRESS] , продовжувалося після квітня 2011 року, тобто після смерті власника будинку. Відповідачі фактично користувалися житлово-комунальними послугами. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам пособі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Outcome: approved