Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач просить визнати за ним, спадкоємцем за законом другої черги, права спадкування за законом зі спадкодавцем першої черги, [PERSON], відповідачем по справі, після [PERSON], який помер [INFO]. Вказує, що він є братом померлого [PERSON]. Брат тривалий час тяжко хворів, у зв'язку з чим був безпорадний. Він весь час піклувався про брата, матеріально забезпечував його та допомагав фізично, викликав швидку допомогу, купував ліки, продукти харчування та одяг, його дружина готувала їжу, прала його одяг та білизну. Доглядав за його частиною будинку, сплачував комунальні послуги. Після смерті брата він поніс всі витрати на його поховання. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що померлий батька до останнього працював і міг піклуватися про себе. В судовому засіданні встановлене наступне. [INFO] помер [PERSON] у віці 73 роки. Спадкоємцем першої черги після нього є його син [PERSON], відповідач по справі. Позивач [PERSON] є братом померлого, а тому є спадкоємцем першої черги. У відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як вбачається з довідки КЗ «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» №103 від 29.08.2014 року [PERSON] працював в КЗ до 13.11.2013 року і був звільнений за власним бажанням. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] померлий [PERSON] працював до листопаду 2011 року і лише в кінці листопаду, після звільнення з роботи, він захворів і потребував догляду. Але свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не вказали суду якій догляд і яке утримування надавались позивачем і його дружиною. Свідки [PERSON] і [PERSON], які працювали з померлим, поясняли суду, що співробітники померлого після його звільнення збирали кошти для нього і передавали йому, коли приходили відвідувати. В якому стані знаходився [PERSON] і яку допомогу надавав йому позивач і як він піклувався за хворим їм не відомо. Свідкам [PERSON] і [PERSON] також невідомо в якому стані знаходився [PERSON] і яку допомогу надавав йому позивач і як він піклувався за хворим, оскільки вони не бували у померлого в [INFO]. Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка №26» №1185 від 03.10.2014 року к хворому [PERSON] викликалась бригада швидкої медичної допомоги 22.07.2013 року, а потім 25.12.2013 року, 27.12.2013 року, 31.12.2013 року і 02.01.2014 року. [INFO] він помер, причина смерті - двобічна гнійна пневмонія, збудник невідомий. Таким чином судом встановлене, що померлий хворів лише в [INFO] і помер не від діагнозу, який вказує позивач, а від хвороби, яка виникла у нього в грудні 2013 року. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав суду доказів того, що спадкодавець [PERSON] протягом тривалого часу був в безпорадному стані, протягом якого він опікувалася, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкоємцеві. Суд не вважає тривалим часом встановлений судом відрізок - грудень - початок січня. Також суд не вважає достатньою підставою для зміни черговості спадкування понесення затрат позивачем на поховання спадкодавця, оскільки законом дана обставина не є підставою для зміни черговості спадкування. З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed