Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.07.2005 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір №DNH4KP20330081, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 5362,50 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач порушив умови договору, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, станом на 15.12.2016 рік відповідач має заборгованість та повинен сплатити: заборгованість за кредитом - 1 374,45 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 13 765,16 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 39 800,55 грн., а всього заборгованість складає 54 940,16 грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте в ході розгляду даної справи відповідачем була надана заява про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом та зменшити розмір боргу. Дослідивши заяву відповідача та письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.07.2005 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено Договір №DNH4KP20330081, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику строковий кредит в сумі 5 362,50 грн. на термін 24 місяців по 20.07.2007р. включно із сплатою відсотків за його користування в розмірі 2,09% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту. З договору вбачається, що кредит виданий для придбання товарів, тобто являється споживчим кредитом. Відповідно до п. 1.2. цього Договору, погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця у період сплати, за який приймається період з «10» по «17» число кожного місяця Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 287,36 грн. для погашення заборгованості за даним Договором, яка складаєтьс із заборгованості за кредитом та відсотками, а також інші витрати Банку відповідно до п.п. 3.9., 3.17. Відповідно до п. 3.1. Договору, за користування Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення Кредиту Позичальник щомісяця в Період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному а п.п.1.1. данного Договору. Пунктом 3.6. Договору передбачено, що при непогашенні Кредиту в строки, зазначені в п. 1.1., 1.2. цього Договору, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченої сумі Кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2. даного Договору з дати виникнення простроченої заборгованості. Так за умовами п. 3.2. Договору, згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні Позичальником зобов'язань по погашенню Кредиту, передбачених п. 1.1., 1.2. цього Договору, Позичальник сплачує Банку відсотки за користування Кредитом у розмірі 6,00 на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за Кредитом. Розраховані відповідно до цього пункту договору відсотки сплачуються Позичальником щомісяця в Період сплати, понад зазначену в п. 1.1. суми щомісячного платежу за Договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Пунктом 3.10 Договору передбачено, що при порушенні Позичальником кожного із зобов'язань, передбачених п.п. 1.1., 1.2., 3.1., 3.2., 3.7., 3.9. даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми прострочено платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконав зобов'язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 15.12.2016 рік становить у сумі 54 940,16 грн., та складається з: заборгованості за кредитом - 1374,45 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 13 765,16 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 39 800,55 грн. Між тим відповідачем було подано заяву про необхідність застосування позовної давності. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Також, статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.ч.1,5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було розраховано заборгованість по сплаті відсотків у строк понад 3 роки та пені у строк понад один рік, суд може зменшити розмір таких стягнень, задовольнивши вимоги в межах нарахувань за вказані періоди. Однак, згідно ч.1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Так при підписанні кредитного договору від 20.07.2005 року, відповідач [PERSON] підтвердив про ознайомлення та погодження з Тарифами та Умовами надання кредиту. Пунктом 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Між тим, незважаючи на визначений у договорі строк його дії (з 20.07.2005р. по 20.07.2007р.), позивачем переривався строк позовної давності шляхом сплати 23.05.2014 року заборгованості по кредиту і відсоткам. Згідно ч. 1. ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Відтак, із врахуванням дати подання даного позову, 16.03.2017 року, прострочені платежі по відсоткам за користування кредитом та пені, що виникли включно до березня 2012 року, є такими, що нараховані поза межами строку позовної давності, визначеною сторонами тривалістю в 5 років. Таким чином, враховуючи невиконання Відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги (в межах позовної давності, а саме від 16.03.2017р. дати подачі позову до суду) про стягнення з нього суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1374,45 гривень, суми заборгованості по нарахованим відсотками в розмірі 5 690,74 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 29 200,73 грн.

Outcome: partial