Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

Позивач просить поновити його на роботі на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС», скасувавши наказ про його звільнення з вказаної посади від 03.11.2016 року №1, та стягнути з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки в його діях не має одноразового грубого порушення трудових обовязків, як керівника підприємства, та його звільнено в період перебування у відпустці, що заборонено законодавством. Представник позивача позов підтримав, представники третьої особи проти задоволення позову заперечували, відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності та позов визнав. Наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» від 27.04.2016 року [PERSON] на підставі протоколу загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» від 26.04.2016 року приступив до виконання обовязків директора товариства, з усіма наданими директору правами та обовязками, з 27 квітня 2016 року. 26 жовтня 2016 року рішенням загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» створено [PERSON] цього товариства у складі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з листом [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» №1-16 від 27.10.2016 року, директора товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» [PERSON] просили до 31.10.2016 року надати Ревізійній комісії фінансову звітність підприємства за 2015 рік, а також документи, що свідчать про своєчасність та правильність відображення в бухгалтерському обліку фінансово-господарських операцій товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС». У відповідності з наказом керівника товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» №141-К від 01.11.2016 року, [PERSON] надано відпустку з 02.11.2016 року по 25.11.2016 року включно. Наказом директора товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» №141-К/1 від 01.11.2016 року на час відсутності директора призначено в.о. [PERSON] на період з 02.11.2016 року по 25.11.2016 року. З наказу голови [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» №1 від 03.11.2016 року вбачається, що звільнено директора товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» [PERSON] із займаної посади з 03.11.2016 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 Кодексу законів про працю України за невиконання листа [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС», що є одноразовим грубим порушенням трудових обовязків як керівника підприємства, зобовязано головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» провести повний розрахунок з директором цього товариства [PERSON] станом на день звільнення, а відділ кадрів зобовязано видати директору товариства [PERSON] трудову книжку. Частина 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Пунктом 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України визначено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Положеннями ч. 3 цієї статті встановлено, що розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40, а у випадках, передбаченихпунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, - також вимог статті 43 цього Кодексу. За змістом ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Таким чином, трудове законодавство не тільки зазначає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, але й встановлює юридичні гарантії забезпечення прав працівника від незаконного звільнення, однією з яких є передбачена ч. 3 ст. 40, ч. 3 ст. 41 Кодексу законів про працю України заборона звільнення працівника у період перебування працівника у відпустці. Наказ №1 про звільнення директора товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» [PERSON] із займаної посади від 03.11.2016 року винесений [PERSON] цього товариства в період перебування [PERSON] у відпустці, а тому звільнення позивача є незаконним. При цьому посилання представників третьої особи на відсутність підстав для поновлення позивача на роботі через те, що немає наказу про звільнення з роботи попереднього директора [PERSON], призначеного на цю посаду на підставі протоколу зборів учасників товариства від 18.03.2003 року №1, а також визнання Господарським судом Миколаївської області недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» від 26.04.2016 року, яке оформлене протоколом №16/04-1 від 26.04.2016 та яким було звільнено з посади директора [PERSON] і призначено на зазначену посаду [PERSON], не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки рішення Господарського суду Миколаївської області від 16.11.2016 року по справі №915/540/16 не набрало законної сили. За змістом ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Враховуючи, що [PERSON] звільнено незаконно, позовні вимоги в частині скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі підлягають задоволенню. Частиною 2 статті 235 Кодексу законів про працю України встановлено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більше як за один рік. Однак, якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно із п. 5 розділу IV Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. З довідки про середню заробітну плату [PERSON], виданої товариством з обмеженою відповідальністю «РИНОК-ТОРГ-СЕРВІС» 22.06.2017 року за №38, вбачається, що заробітна плата позивача за два місяці, що передували дню звільнення, тобто\~за вересень та жовтень 2016 року становить 7900,00 грн., загальна кількість відпрацьованих днів за вказаний період 42, відповідно середньоденна заробітна плата позивача становить 188 грн. 10 коп.(7900,00 грн./42 дні). Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.11.2016 року по 27.06.2017 року становить 30096 грн. 00 коп. (188 грн.10 коп. х 160 робочих днів.). Враховуючи незаконне звільнення позивача та поновлення його на роботі, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 04.11.2016 року по 27.06.2017 року в сумі 30096 грн. 00 коп. Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн.40 коп. На підставі ст. 43 Конституції України, ст. ст. 40, 41, 235 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved