Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачки отриману допомогу по безробіттю у сумі 12 764 грн. 83 коп., відшкодування витрат у сумі 2270 грн.. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.06.2020 відповідачка звернулась до Сумського міського центру зайнятості із заявою, в якій повідомила про відсутність роботи та заробітку, засвідчила власну обізнаність про права та обов`язки зареєстрованого безробітного та відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Останнім видом зайнятості відповідачка зазначила договір з ТОВ «Анта Сервіс» до 05.06.2020. З 11.06.2020 відповідачці надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю. З 11.06.2020 по 19.11.2020 їй виплачено допомогу по безробіттю в сумі 12 764 грн 83 коп. У порядку розслідування страхових випадків отримано інформацію, що відповідачка мала діючий договір з ТОВ «Анта Сервіс» по 30.06.2020 за яким отримала дохід. За наслідками розслідування страхового випадку було складено акт від 17.12.2020 № 287, яким встановлено факт зайнятості відповідачки на момент набуття статусу безробітної. Із вказаним актом відповідачку було ознайомлено. Наказом від 18.12.2020 припинено виплату допомоги по безробіттю з 20.11.2020 та припинено реєстрацію безробітної з 17.12.2020 позивачці запропоновано повернути кошти. Представник відповідача надав відзив у якому позов не визнав і просив відмовили у задоволенні. Заперечення мотивовані тим, що з ТОВ «Анта Сервіс» укладала договір про надання послуг від 25.05.2020 № АСС-185/2020. Втім згідно додаткової угоди строк дії договору був визначений по 05.06.2020, зазначена дата вказана товариством у листі на запит позивача. Ці обставини вбачаються з документів перевірки позивача. В цілому вважав докази позивача недопустимими. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти позову з підстав наведених у відзиві. Суд, заслухавши учасників розгляду, вивчивши матеріали встановив, що 11.06.2020 відповідачка звернусь до Сумського міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, при зверненні було заповнено персональну картку. 11.06.2020 відповідачка у своїй заяві про надання статусу безробітного особисто зазначила про відсутність роботи та заробітку. Відповідно до витягу з наказу за № НТ200611 від 11.06.2020 відповідачці було надано статус безробітного 11.06.2020. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 17.12.2020 № 287, встановлено перебування відповідачки у цивільно-правових відносинах ТОВ «Анта Сервіс» по 30.06.2020. Факт зайнятості відповідачки на момент набуття статусу безробітної підтверджується договором цивільно-правового характеру з ТОВ «Анта Сервіс» про надання послуг від 25.05.2020 № АСС-185/2020, додатковою угодою до договору від 05.06.2020, яким строк дії договору обмежено по 30.06.2020, актом приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2020 за яким вартість виконаної роботи відповідачки визначена у сумі 734,96 грн., офіційними відомостями про сплату єдиного соціального внеску за роботу відповідачки у червні 2020 року за 30 календарних днів. Зазначені договори, акти передачі підписані електронним цифровим підписом відповідачки. У період 11.06.2020 по 19.11.2020 відповідачка отримала допомогу по безробіттю в сумі 12 764 грн 83 коп., що підтверджується довідкою від 17.12.2020 за № 1159/102 Наказом Сумського міського центру зайнятості від 18.12.2020 за № НТ201218 та відповідачці припинено виплату допомоги по безробіттю та зобов`язано повернути отримані у період з 11.06.2020 по 19.11.2020 кошти у сумі 12 764 грн 83 коп. 22.12.2020 відповідачці вкручено претензію. Вона оскаржила зазначений наказ до Сумського обласного центру зайнятості. Втім листом від 03.02.2020 № 13-209 скарга залишена без задоволення. Статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що безробітним визнається особа, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення» реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до п. 6 Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу і безробітних, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 219 від 14.02.2007 року, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до п.7 цього Порядку. Згідно з п. 7 Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Підпунктом 1 пункту 37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу та ведення обліку осіб, які шукають роботу» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року №198 із змінами від 29.03.2020 № 244 передбачено: центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітного з дня працевлаштування за наймом на умовах трудового договору (контракту). Частиною 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ст. 1212 ЦК України). На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що укладення відповідачем договору цивільно-правового характеру є обставиною, яка впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю. Неповідомлення відповідачкою центру зайнятості про таку обставину свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та є підставою для стягнення суми виплаченої допомоги по безробіттю. У зв`язку із зазначеним, суд відхиляє доводи відповідачки про те, що строк договору був визначений по 05.06.2020 як зазначено у листі ТОВ «АНТА СЕРВІС» та однієї з додаткових угод. Втім закінчення дії договору чітко вбачається з зазначених вище договору цивільно-правового характеру з ТОВ «Анта Сервіс» про надання послуг від 25.05.2020 № АСС-185/2020, додатковою угодою до договору від 05.06.2020, яким строк дії договору обмежено по 30.06.2020, актом приймання-передачі наданих послуг від 30.06.2020 за яким вартість виконаної роботи відповідачки визначена у сумі 734,96 грн., офіційними відомостями про сплату єдиного соціального внеску за роботу відповідачки у червні 2020 року за 30 календарних днів. Всупереч положенням ст. 81 ЦПК України відповідачка не надала доказів на спростування встановлених позивачем та судом обставин. За такий тривалий строк відповідачка не вжила заходів для усунення суперечностей у договорах які надані ТОВ «Анта Сервіс» позивачу тощо. Інші доводи відповідачки не спростовують наведеного та не є підставою для задоволення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути відшкодування витрат на користь позивача. На підставі викладеного і

Outcome: approved