overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

позивач просить стяувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.11.2003 року між нею на відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. В добровільних витратах пов'язаних з утриманням та вихованням дітей участі не приймає. Неповнолітні діти повністю знаходяться на її утриманні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.Не заперечує проти заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка у рекомендованому повідомленні. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 6). Згідно довідки виконавчого комітету Озірянської сілької ради Звенигородського району Черкаської області № 871 від 19.09.2014 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей. На даний час діти знаходяться на утриманні позивача. За таких обставин з відповідача, який є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] і на якого покладено обов'язок по їх утриманню, слід стягувати аліменти на користь позивача в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів, починаючи з дня подачі заяви до суду 23 вересня 2014 року і до повноліття дітей, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути із [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. ст.180,181,182,183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. При цьому посилається на те, що відповідачі з серпня 2002 року і до теперішнього часу в зазначеній квартирі не проживають без поважних причин, в квартирі відсутні їх особисті речі. Пояснив, що жодні перешкоди у користуванні квартирою відповідачам він не чинив, вони виїхали із квартири добровільно. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, неодноразово, про причини неявки суд не повідомили, заперечення на позов до суду не надали. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, у відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить в цілому на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності (а.с.3), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В даній квартирі зареєстрований позивач по справі, а також з 16.05.2001 року зареєстровані відповідачі по справі (а.с.4,16-17,48). [PERSON] є колишньою дружиною позивача, шлюб розірвано 16.11.2002 року (а.с.7). [PERSON] є дочкою позивача по справі (а.с.4,5). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом також встановлено, що відповідачі по справі хоча і зареєстровані у вказаній квартирі, але згідно наданих суду доказів з серпня 2002 року по даний час в спірній квартирі без поважних причин не проживають, їх майна і особистих речей в квартирі не має, вони добровільно виїхали із квартири, не зверталися до відділу поліції і житлового органу за місцем проживання про перешкоди у користуванні житлом. Зазначені вище обставини підтверджуються актом (а.с.12), листом відділу поліції, листом КП «Жилкомсервіс», показаннями допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт не проживання відповідачів з 2002 року по даний час, факт відсутності майна і речей відповідачів в квартирі і факт того, що їм не перешкоджали проживати в зазначеній квартирі. Зважаючи на викладене, на підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку про те, що відповідачі не проживають в квартирі [ADDRESS] без поважних причин з серпня 2002 року і по теперішній час. Докази, які б свідчили про домовленість між відповідачами і власником житла щодо збереження права на житло в період іншого терміну не проживання в житлі, ніж передбачено ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, відсутні. Приймаючи до уваги викладене, вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, суд позовні вимоги задовольняє і визнає відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям їх з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач просить суд визнати [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], т.я. вони без поважних причин не проживають у вказаному жилому приміщенні понад 6-ть місяців. У судовому засіданні позивач та його адвокат підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON], я кий діє за себе і за довіреністю від [PERSON], заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі і проти їх задоволення не заперечував, при цьому суду пояснив, що дійсно вони з матір'ю не проживають у спірній квартирі з 2000 року, т.я. тривалий час проживали у с. Межиліска Народицького району Житосмирської області, де мати проживає і дотепер, а він разом з дружиною та дітьми також проживав у Житомирській обрості, а тепер винаймають квартиру по вул.. Курузова у м.Запоріжжі. Також пояснив, що вони з матір'ю витратт на утримання спірної квартири не несуть з 2000 року. Представнвик 3-ї особи у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не наддав. Вислухавши пояснення учасників процесу, думку адвоката, дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] і [PERSON] [PERSON] і [PERSON] у вказаній квартирі не проживають з 2000 року без поважних причин, ніяких їх речей у квартирі не знаходиться, витрат на її утримання не несуть чого сам відповідач не заперечував. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 71 ЖК України містить вичерпний перелік випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Судом установлено, що відповідачі не користується жилим приміщенням понад 6-ть місяців з жодної з причин, визначеної у законі як поважна. Відповідно до ст.. 72 ЖК України Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач [PERSON], я кий діє за себе і за довіреністю від [PERSON], заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі , то суд вважає, що інші обставини у справі доказуванню не підлягають. З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS], т.я. він без поважних причин не проживає у вказаному жилому приміщенні понад 6-ть місяців, а саме з січня 2013 року, витрат на утримання квартири не несе. Позивач та його адвокат у судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Про час і місце судвого розгляду відповідач повідомлений через засоби масової інформації. У зв'язку з чим, суд ухвалює у справі заочне рішення у порядку ст.. 224-226 ЦПК України. Представник 3-ї особи у судове засідання не з'явився, заперечень на позов не наддав. Дослідивши надані докази та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останній у вказані й квартирі зареєстрований , але не проживає. Зі змісту Акту ЦОА №9 від 19.02.2014 року вбачається, що відповідач тривалий час не проживає у вказаній квартирі, а саме з січня 2013 року, витрат на її утримання не несе. Будь-які речі . які б належали відповідачу у квартирі відсутні. Згідно ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст.. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 71 ЖК України містить вичерпний перелік випадків збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців. Судом установлено, що відповідач не користується жилим приміщенням понад 6-ть місяців з жодної з причин, визначеної у законі як поважна. Відповідно до ст.. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на викладене суд вважає, що заявлені позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 139 в будинку № 7-А по вул.Косарєва у м.Харкові. При цьому позивач посилається на те, що відповідач є батьком її дитини, у вказаній квартирі відповідач був зареєстрований з 2009 року, відповідач не є власником житла. У вересні 2014 року позивач з відповідачем повністю припинили відносини та ведення спільного господарства, відповідач забрав свої речі і добровільно залишив квартиру. З того часу відповідач квартирою не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Позивач подала суду заяву про закінчення розгляду справи у її відсутність, просить суд ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. Приймаючи до уваги викладене, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст.280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що квартира № [ADDRESS] належить в цілому на праві приватної власності позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.09.2006 року (а.с.3, 4-5), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.27). В даній квартирі зареєстровані позивачка по справі та її донька [PERSON], [INFO], а також зареєстрований відповідач [PERSON] (а.с.8, 28), який є батьком дитини позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.9). Відповідач [PERSON] із заявами чи повідомленнями з приводу порушення його житлових прав до Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області не звертався, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит від 26.09.2017 року (а.с.14). Крім того, факт того, що відповідач не проживає в [INFO] з вересня 2014 року без поважних причин, підтверджується показаннями допитаних в суді свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт того, що відповідач з 2014 року добровільно не проживає у вказаній квартирі, що в квартирі відсутні його особисті речі, що відповідачу не перешкоджали проживати в зазначеній квартирі, що місцезнаходження відповідача не відоме. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на викладене, на підставі наданих суду доказів суд приходить до висновку про те, що відповідач не проживає в [INFO] з вересня 2014 року без поважних причин. Докази, які б свідчили про домовленість між відповідачем і власником житла щодо збереження права на житло в період іншого терміну не проживання в житлі, ніж передбачено ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, відсутні. Приймаючи до уваги викладене, вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, суд позовні вимоги задовольняє і визнає відповідача, таким що втратив право користування квартирою № 139 в будинку № 7-А по вул.Косарєва у м.Харкові.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям її з реєстраційного обліку за даною адресою. При цьому посилається на те, що відповідачка по справі власницею квартири на цей час не являється, з грудня 2012 року у вказаній квартирі не проживає без поважних причин, квартиру залишила добровільно, забрала із квартири усі свої речі, квартплату і комунальні платежі не сплачує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, неодноразово, про причини неявки суд не повідомила, заперечення на позов до суду не надала.. Приймаючи до уваги, що позивач просить суд провести заочний розгляд справи, у відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що спірною є квартира [ADDRESS], яка відповідно до договору дарування (а.с.8), свідоцтва про право власності на житло (а.с.10), витягу про державну реєстрацію прав (а.с.9), належить на праві власності в цілому [PERSON]. В спірній квартирі зареєстровані: позивач - [PERSON], відповідачка - [PERSON] (а.с.4). Відповідачка є матір'ю позивача. Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] після оформлення договору дарування частини квартири, з грудня 2012 року у спірній квартирі не проживає без поважних причин, квартирою не цікавиться, квартплату і комунальні платежі не сплачує, добровільно забрала із квартири свої речі і добровільно покинула спірну квартиру, вселитися до квартири не намагалася, Викладене підтверджується наданими суду доказами, в тому числі показаннями свідків [PERSON], [PERSON], які підтвердили вказані вище обставини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачка не проживає в спірній квартирі більше одного року без поважних причин, так як вказана квартира не потрібна їй для проживання. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Приймаючи до уваги встановлений судом факт не проживання відповідачки в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, суд позовні вимоги задовольняє і визнає відповідачку такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] зі зняттям її з реєстраційного обліку за даною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивач просить суд визнати відмову відповідача у наданні дозволу на виїзд його до Держави Ізраїль безпідставною та надати дозвіл на виїзд для лікування та постійного проживання до Ізраїлю без згоди свого батька [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Позивач надав пояснення в якості свідка, і пояснив, що він є інвалідом другої групи за вадами зору, інвалідність має з дитинства. На даний час він має бажання і можливість виїхати за кордон для постійного проживання та лікування в державі Ізраїль, але відмова батька надати нотаріально посвідчену згоду на постійне проживання за кордоном, вимусила його звертатися до суду, оскільки без зазначеної згоди батьків міграційна служба не оформить дозвіл на постійне місце проживання в Ізраїлі. Незважаючи, на його неодноразові звернення до батька про надання дозволу на виїзд, батько без пояснення будь-яких причин відмовляється від вчинення такої дії. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в зв'язку з чим, суд розглянув справу за відсутності відповідача із заочним ухваленням рішення по справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, та заслухавши показання свідка [PERSON], суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). Як вбачається з матеріалів справи, позивач є інвалідом другої групи за вадами зору, інвалідність має з дитинства. На даний час позивач має бажання і можливість виїхати за кордон для постійного проживання та лікування в Державі Ізраїль Серед документів, які необхідно надати для оформлення виїзду на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, необхідно надати нотаріально оформлені оригінали заяв батьків заявника, які проживають на території України, про те, що вони не мають жодних матеріальних претензій до заявника або заперечень на рахунок його рішення виїхати за кордон на постійне місце проживання. Безпідставна відмова батька надати нотаріально посвідчену згоду на постійне проживання за кордоном порушує його права на вільний самостійний виїзд за межі України та самостійне обрання місця свого проживання, що гарантується фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років, статтею 313 ЦК України та статтею 33 Конституції України. В судовому засіданні позивач, допитаний як свідок, та свідок [PERSON] (мати позивача) підтвердили ту обставину, що відповідач відмовляє у наданні нотаріально посвідченої довіреності без будь-яких обгрунтованих підстав. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

Позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позов мотивований тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, від 30 липня 1998 року, за реєстром №123. В вказаній квартири значиться зареєстрованою його колишня дружина [PERSON] Вказує, що 15 травня 2013 року шлюб між ними був розірваний. Відповідачка з січня 2013 року не мешкає за місцем реєстрації, особисті речі відповідачка забрала. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, на позові наполягає. Відповідачка в судовому засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи сповіщалася належним чином,що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21). Представник відповідачки в судове засідання не з'явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згодний. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Матеріалами справи встановленою, що позивач є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 липня 1998 року за реєстром №123 ( а.с.4). З довідки від 13.01.2014 року №653, виданої Житлово-експлуатаційної дільниці №2 КП «Аршинцево» вбачається, що відповідач по справі значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS]( а.с. 9). З рішення Керченського міського суду вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (а.с.6). Згідно ст. 319 ЦК України - власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач має у власності квартиру 7, по вул.. Кірова, 81 у м. Керч, що підтверджується випискою з реєстру прав власності ( а.с.24). Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи дослідженні докази, суд вважає, що позовна заява про визнання [PERSON] такою, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню, оскільки відповідач не користується житлом без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного та

Outcome: approved