Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2013 року, але на даний час фактично припинили шлюбні відносини; -від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка знаходиться на його повному утриманні та вихованні; -він вважає, що причиною розпаду сім'ї є те, що 2 роки тому відповідач покинула його разом з донькою; -відповідач не займається виховання та добробутом їх доньки, не цікавиться її здоров'ям; -він вважає, що їх шлюб фактично розпався, носить формальний характер, не виконує свого прямого призначення, примирення між ними неможливе, звернувся з позовом до суду та просить: шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву /а.с.30/, згідно якої просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про місце та час слухання справи була повідомлена особисто /а.с.31/, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи у її відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення та поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 16 лютого 2013 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.6/ та свідоцтвом про народження дитини /а.с.7/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у своєму позові посилається на те, що причинами розпаду сім'ї є те, що відповідач два роки тому покинула сім'ю. Також позивач вказав, що він вважає, що їх шлюб фактично розпався, носить формальний характер, не виконує свого прямого призначення, примирення між ними неможливе. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, сторони проживають окремо, позивач на примирення категорично не згідній, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про місце проживання неповнолітньої дитини та спільно нажите майно сторони не заявляють.

Outcome: approved