Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-01 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 8\~323,78 доларів США, що еквівалентно 117\~383,75 гривень, а також стягнути судові витрати з відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач,та [PERSON] договору кредиту №996/08-005і-К від 27.06.2008 року, останній отримав кредит на поточні потреби у розмірі 15\~000 доларів США, строком погашення не пізніше 26.04.2012 року, зі сплатою 14% річних за користування кредитом. Додатковою угодою 3 1 від 17.10.2008 року про внесення змін до кредитного договору №996/08-005і-К від 27.06.2008 року було внесено зміни до умов кредитування, зокрема з 20.10.2008 року збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 15 % річних. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. \~ Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27.06.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), та [PERSON] (позичальник) було укладено договір кредиту №996/08-005і-К , згідно умов якого кредитор надав [PERSON] кредит у розмірі 15\~000 доларів США на поточні потреби з оплатою за користування кредитом по процентній ставці 14% річних.У свою чергу, [PERSON] зобовязався належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 26.04.2012 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с. 7-11). Додатковою угодою № 1 від 17.10.2008 року про внесення змін до кредитного договору №996/08-005і-К від 27.06.2008 року було внесено зміни до умов кредитування, зокрема з 20.10.2008 року збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами до 15 % річних (а.с. 12). Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору, з [PERSON] та з майновими поручителями [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого позичальник та майнові поручителі передають кредитору в іпотеку нерухоме майно, чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 79,09 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить позивальнику та майновим поручителям на праві спільної сумісної власності, заставною вартістю 363\~667,50 гривень, що за офіційним курсом НБУ на дату укладення договору еквівалентно сумі 75\~000 доларів США. Пунктом 2.4 договору кредиту №996/08-005і-К від 27.06.2008 року передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму фактичної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту за методом факт/360, де факт фактична кількість днів у періоді, здійснюється нарахування процентів, 360 умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не врахування день погашення кредиту. Згідно п.2.4.5 даного договору, сплата процентів здійснюється у валюті кредиту на рахунок № 22083996487611 в Дніпропетровському відділенні ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк» не пізніше 20 числа наступним за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості в повній сумі. Відповідно до п.4.1 договору кредиту №996/08-005і-К від 27.06.2008 року у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4,2.10 договору , комісій, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення визначених п. 1.1, 3.2.3, 3.3.14 договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Однак, [PERSON] вимоги договору кредиту №996/08-005і-К від 27.06.2008 року належним чином не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплачує. За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача [PERSON] за договором кредиту №996/08-005і-К від 27.06.2008 року станом на 19.10.2015 року складає 8\~328,78 доларів США (еквівалентно 117\~383,75 грн.), а саме: 3\~878,38 доларів США (еквівалентно 82\~600,57 грн.) заборгованість за кредитом, 2\~097,41 доларів США (еквівалентно 44\~669,98 грн.) заборгованість за відсотками, 1\~856,45 доларів США (еквівалентно 39\~538,14 грн.) пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 496,54 доларів США (еквівалентно 10\~575,06 грн.) пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Станом на 19.10.2015 року Національним Банком України встановлено офіційний курс гривні до іноземної валюти (долар США) 100 доларів США еквівалентно 2129,7699 гривень. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору кредиту №996/08-005і-К від 27.06.2008 року Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит. Однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved