Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» і з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором № BL4173 від 24.04.2008 року у розмірі 179 447,46 грн. Рішення суду набрало законної сили. До цього часу рішення суду не виконано, після постановлення судового рішення відповідач здійснив в рахунок погашення боргу лише один платіж в сумі 243,00 Доларів США. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь Банку суму нарахованих відсотків за кредитним договором у розмірі 13 195,78 доларів США та суму боргу інфляційних витрат та 3 % річних у розмірі 105 263,46 грн., та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № BL4173. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» і з відповідача [PERSON] на користь позивача стягнуто заборгованість за Кредитним договором № BL4173 від 24.04.2008 року у розмірі 179 447,46 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 181267,46 грн. Рішення суду набрало законної сили і на його виконання судом був виданий виконавчий лист, що був пред'явлений позивачем на виконання до Відділу ДВС. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті чого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Відповідно до п. 1.3.5 Кредитного договору нарахування процентів здійснюється щоденно за методом «факт/360», починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку Позичальника, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок суми заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. Враховуючи те, що відповідач на даний час рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02.03.2008 року не виконав, після постановлення даного судового рішення відповідач здійснив в рахунок погашення боргу лише один платіж в сумі 243,00 доларів США, суд вважає, що він повинен сплатити Банку заборгованість по нарахованим відсотках за період з 03.11.2009 року по 25.01.2012 року у розмірі 9 787,52 доларів США, заборгованість по нарахованим підвищеним відсотках за період з 03.11.2009 року по 25.01.2012 року у розмірі 3 408,26 доларів США, а також інфляційні витрати, які нараховані на суму боргу по вищевказаному рішенню у розмірі 93 985,23 грн. та 3% річних у розмірі 11 278,23 грн. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Банку є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved