Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 30 червня 2015 року між [PERSON] Кабаєвичем і ними був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8011670, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль [NUMBER], за участю якого під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] 09 вересня 2015 року сталася в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області дорожньо-транспортна пригода. На підставі страхового акту № 3800-ЦВ, розрахунку суми страхового відшкодування, звіту за шкоду завдану пошкодженим транспортним засобам ними було виплачено [PERSON] страхове відшкодування в сумі 26 258 грн. 68 коп. Відповідач [PERSON] письмово не повідомив страховика про дорожньо-транспортну пригоду, як це передбачено п.п.33.1.4. ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і тому, як водій забезпеченого транспортного засобу спричинившого дорожньо-транспортну пригоду і не повідомившого страховика про це у передбачені строки, повинен відшкодувати їм сплачене страхове відшкодування в сумі 26 258 грн. 68 коп. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити, про підстави та обставини якого пояснив так, як це викладено в заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити посилаючись на його необґрунтованість та [PERSON] пояснив, що повідомив позивача про дорожньо-транспортну пригоду по телефону та представник страхової компанії пояснила йому, що ніяких документів надавати не потрібно, якщо в цьому виникне потреба вони йому зателефонують. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення відповідача та його уповноваженого представника, судом встановлено наступне. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Судом встановлено, що відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2015 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за те, що він 09 вересня 2015 року о 08 год. 05 хв. на 243 км. автодороги Н-08 в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області керуючи автомобілем [NUMBER] здійснюючи поворот ліворуч не надав дорогу автомобілю [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка рухалась по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, внаслідок чого відбулося зіткнення та транспортні засоби отримали технічні пошкодження. Автомобіль «HYUNDAI Elantra» державний номерний знак [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON] є забезпеченим транспортним засобом згідно полісу № АІ/8011670 від 30 червня 2015 року [PERSON] акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», де застрахував свою цивільно-правову відповідальність [PERSON] Кабаєвич. 10 вересня 2015 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від потерпілої особи, який згідно страхового акту № 3800-ЦВ від 09 грудня 2015 року нарахував їй страхове відшкодування в сумі 26 258 грн.68 коп. та сплатив в повному обсязі згідно платіжного доручення № 5480 від 18 грудня 2015 року. Актом цивільного законодавства, що регулює правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - полісу № АІ/8011670 від 30 червня 2015 року є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Вказаний закон містить виключний перелік підстав, за якими у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право подати регресний позов до страхувальника, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив про це страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як визначено п.п. ґ п. 38.1.1 ч.38.1 ст.38 зазначеного Закону. Відповідно до п.п. 33.1.4 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка можу бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобовязаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обовязок, він має підтвердити це документально. Отже, відповідач мав письмово повідомити позивача про дорожньо-транспортну пригоду. Суду відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він письмово повідомляв позивача про скоєну дорожньо-транспортну пригоду. Таким чином, з урахуванням системного аналізу наведених законодавчих приписів, а також доказів по справі, можна зробити висновок, що неповідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Outcome: approved