Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» 29.11.2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 18336,91 гривень і судові витрати, посилаючись на те, що 11.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з вимогами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків, станом на 18.11.2018 р. має заборгованість в сумі 18336,91 грн., з яких: 4902,31 грн. тіло кредиту; 5537,37 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 6547,85 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 849 грн. штраф (процентна складова), тому позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, направленою рекомендованим листом за адресою вказаною в позові, яка є адресою його зареєстрованого місяця проживання. Проте, повістки повертались не врученими з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Тобто, суд виконав обовязок по направленню судових повісток відповідачу, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст..224 ЦПК України. Позивач не заперечував проти такого вирішення справи Суд дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, доходить наступних висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, згідно з вимогами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно з умовами договору банк надав позичальнику кредитний ліміт на умовах його забезпечення строковості, повернення і плати за користування, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути кредит у зазначеній сумі та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, на умовах і в строки, визначені договором. Вказаний договір складається із заяви позичальника, тарифів, умов і правил надання банківських послуг. Згідно п.3.1 Умов і правил надання банківських послуг банк відкриває клієнту для надання послуг картрахунки, видає клієнтові карти, їх вид та строк дії визначений у заяві та в пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена в розділі заяви «Відмітки банку». На підставі п.3.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт або його довірена особа використовують платіжні карти в розмірі платіжного ліміту відповідного картрахунку як засіб для безготівкових розрахунків за товари та (послуги), для перерахування коштів з картрахунків на рахунки інших осіб, а також як засіб для отримання готівки в касах банку, фінансових установах, через банкомати і здійснення інших операцій, передбачених угодою сторін та діючим законодавством України. Пунктом 3.5 Умов і правил надання банківських послуг порядок здійснення платіжних операцій с використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту, регулюється діючим законодавством України, нормами Міжнародних платіжних систем, цим договором, умов і правил надання банківських послуг та тарифами банку. Відповідно до п.6.5 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його використання, за перевитрачання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. На підставі п.6.6 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадках невиконання зобовязань по договору, на вимогу банку виконувати зобовязання по поверненню кредиту (в тому числі простроченого кредиту та овердрафту), сплаті винагороди банку. Згідно п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний заплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Однак [PERSON] вимоги кредитного договору №б/н від 11.02.2016 року не виконує, в обумовлені строки кредит і відсотки по ньому не сплачує. Станом на 18.11.2018 р. має заборгованість в сумі 18336,91 грн., з яких: 4902,31 грн. тіло кредиту; 5537,37 грн. нараховані відсотки за користування кредитом; 6547,85 грн. пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина); 849 грн. штраф (процентна складова), Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Будь-яких доказів, які б спростували надані представником позивача розрахунки заборгованості, процентів за кредитним договором, відповідачем або його представником суду не надано. Крім того, ніяких клопотань від відповідача та її представника про призначення експертизи розрахунку заборгованості до суду не надходило. Розмір заборгованості є обґрунтованим, підтверджується умовами кредитного договору, відповідними розрахунками, наданими позивачем, іншими матеріалами справи. Таким чином, у звязку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе задовольнити позов. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved