Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 21.02.2017 року, вказуючи, що 21.02.2017 року відповідач надав позивачу анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», яка одночасно із Умовами та правилами надання банківських послуг (далі Умови) та Тарифами є кредитним договором. Згідно заяви відповідачу було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 30000 грн. на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором, відповідач в свою чергу не надав банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору. Таким чином, станом на 18.05.2020 року відповідач має перед позивачем заборгованість в загальній сумі 18423 грн. 32 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 18405 грн. 55 коп. та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в сумі 17 грн. 77 коп. Добровільно відповідач розрахуватись не бажає. Ухвалою судді від 24.09.2020 року у справі відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 04.02.2021 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області клопотання представника відповідача задоволено та справу вирішено розглядати в загальному позовному провадженні із призначенням підготовчого засідання. 22.02.2021 року ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області, в порядку ст.ст. 84, 197, 200 ЦПК України задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. 20.04.2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнає, посилаючись на те, що для кредитів умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Крім того роздруківка із сайту позивача щодо умов кредитування та тарифів належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка вносить відповідні зміні в умови та правила згідно ст. 634 ч.1 ЦК України щодо договору приєднання, адже Умови та правила надання банківських послуг, що розміщенні на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком, а також надані позивачем Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору, Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року, а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 21.05.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Представник відповідача в призначений час в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», де підписав заяву б/н від 21.02.2017 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3. та п. 2.1.1.2.4. Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивачем перераховані кошти обумовлені договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 18.05.2020 року відповідач має перед позивачем заборгованість в загальній сумі 18423 грн. 32 коп., яка складається з простроченого тіла кредиту в сумі 18405 грн. 55 коп. та заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в сумі 17 грн. 77 коп. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 21.02.2017 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 30000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», розрахунок заборгованості. Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження між сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, ні довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» не містять підпису [PERSON] . Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, але не містить даних про умови кредитування. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа №342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ «КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням зазначеної позиції Великої Палати Верховного Суду АТ «КБ «Приватбанк» має право виключно на повернення сум фактично отриманих коштів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення фактично отриманої суми кредитних коштів (сума непогашеного тіла кредиту) в розмірі 18405 грн. 55 коп. В частині стягнення з [PERSON] нарахованої заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 17 грн. 77 коп., то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, в силу ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2099 грн. 89 коп. пропорційно до розміру задоволених вимог позивача.

Outcome: partial