Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Вказує про те, що вона є власником житлового будинку, а відповідач [PERSON] , який є її онуком, фактично з 28.05.2015р. без поважних причин не проживає та не з`являється в будинку, де його особисті речі відсутні, постійно проживає із своєю матір`ю [PERSON] в м. Москва Російської Федерації. Своїми діями відповідач порушує права позивача, як власника будинку, а також законні інтереси на отримання субсидії. Позивач надала письмову заяву про підтримку позову, розгляд справи за її відсутності (а.с. 1). Відповідач надала письмову заяву про визнання позову, розгляд справи за її відсутності (а.с. 33). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини. Належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Позивач згідно Договору купівлі-продажу від 29.08.1989 року, є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с. 5-8). Відповідно до довідки Балаклійської міської ради Харківської області від 08.07.2019р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровано дві особи (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] (а.с. 14) і онуком позивача. Відповідно до копії паспорта громадянина України, [PERSON] знята з реєстрації за вказаною адресою з 08.07.2019р. (а.с. 11). Відповідно до посвідки на проживання від 20.03.2017р., [PERSON] зареєстрована за місцем проживання в [ADDRESS] (а.с. 12-13). З копії будинкової книги вбачається, що [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] на даний час [ADDRESS] зареєстрований з 28.05.2015р. (а.с. 15-16). Це ж підтверджується і інформацію органу реєстрації від 15.07.2019р. (а.с. 27). Відповідно до посвідки на проживання від 20.03.2017р., [PERSON] одночасно зареєстрований за місцем проживання в [ADDRESS] (а.с. 18-19). Фактично проживає з матір`ю в м. Москва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Суд, захищаючи права власності позивача, усуває перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Син відповідача [PERSON] без поважних причин не проживає у зазначеному будинку понад один рік, втратив зв`язок і зацікавленість до вказаного житла, а тому за правилами ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування цим житлом. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved