Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим, 29.01.2018 року між \~ \~ \~ \~ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10026/020 філії Головного управління по м. Києву та Київської області та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), а також заяву про встановлення відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до кредитного договору відкритий поточний (картковий) рахунок. Банком перед позичальником зобов`язання були виконані у повному обсязі, а саме - надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Однак, станом на 15.03.2019 року заборгованість позичальника перед банком складає 14956,12 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 14956,12 грн., яка складається: - 13632,53 грн. основна заборгованість (прострочена); - 916,33 грн. проценти за користування кредитом (строкові); - 282,01 грн. пеня за прострочену заборгованість; - 27,28 грн. сума інфляційних витрат на суму нарахованих та несплачених процентів; - 53,09 грн. - сума інфляційних витрат на суму простроченого кредиту; - 37,03 грн. - 3% річних на суму простроченого кредиту; - 7,85 грн. річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Ухвалою суду від 25.10.2019 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, в судове засідання не з`явився, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, подачі зустрічної позовної заяви. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 29 січня 2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено заяву № 424198811 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якого на ім`я клієнта відкритий поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу за дебетово-кредитною схемою. Згідно п.3.1.шляхом підписання цієї заяви про приєднання, до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб. В своїй заяві відповідач просив Банк надати йому кредит на споживчі потреби шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на його кредитний рахунок (а.с. 10). В свою чергу Банк встановив кредит у сумі 20\~000 грн. (а.с.15). Згідно п. 6.6.процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 процентів річних за користування кредитними коштами. Згідно Додатку №1 до основного Договору, плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку становить 40 % на рік. Умовами п.6.1.Договору передбачено, що послуги, які надаються банком згідно з п.п.1.п.3.2. розділу ІІІ цього договору, оплачуються клієнтом згідно з тарифами, чинними на момент здійснення відповідної операції, отримання послуги. Розмір плати за послуги, які надаються Банком згідно п.п.3 П.3.2.розділу ІІІ цього договору, проценти тощо визначаються в заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії та інших документів, які є невід`ємними частинами Кредитного договору. Клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт по рахунку та сплачувати за кредитом всі платежі на підставі цього звіту (виписки) по рахунку, не пізніше 25 числа місяця наступного за звітним або на початку операційного дня, наступного за вихідним, святковим днем чи неробочим згідно з Договором. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України\~зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Відповідач в порушення умов договору не виконував взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 15.03.2019 року виникла заборгованість у розмірі 14956,12 грн., яка складається із: - 13632,53 грн. основна заборгованість (прострочена);- 916,33 грн. проценти за користування кредитом (строкові);- 282,01 грн. пеня за прострочену заборгованість;- 27,28 грн. сума інфляційних витрат на суму нарахованих та несплачених процентів; - 53,09 грн.- сума інфляційних витрат на суму простроченого кредиту;- 37,03 грн.- 3% річних на суму простроченого кредиту;- 7,85 грн. річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 14548,86 грн., оскільки вказана сума доведена належним чином згідно матеріалів справи. Стосовно вимоги сторони позивача про нарахування та стягнення 3,0 % річних, суми інфляційних витрат та пені відповідно до ч. 10\~ст. 265 ЦПК України, то суд зазначає наступне. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36). В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Відповідно до вимог ч. 10\~ст. 265 ЦПК України\~суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Оскільки ухвалення рішення в цій частині є правом суду, а позивач не обґрунтував доцільності застосування цієї норми, то суд не вбачає за необхідне її застосування. Відповідно до п.1 ч.2, ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд вважає за необхідне зменшити суму судових витрат, стягнених з відповідача, пропорційно до задоволених вимог, що складає 1868,55 грн.

Outcome: partial