Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

Позивач подала в суд позов, в якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивач посилалась на те, що відповідач після розірвання шлюбу 26.08.2009 року проживає окремо, з того ж часу вихованням дитини не займається, взагалі не цікавиться ні станом здоров'я дитини, ні її розвитком, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації. Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради надало до суду висновок, з якого вбачається, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], є таким, що відповідає інтересам дитини. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Пункт другий частини першої статті 164 СК України встановлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року про « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач, після розірвання шлюбу з позивачем в серпні 2009 року, проживає окремо. За весь час окремого проживання долею дитини не цікавився, участі у вихованні та розвитку доньки не приймав. Ці обставини підтверджуються довідкою Харківської загальноосвітньої школи № 37, з якої вбачається, що батько [PERSON], 2007 року народження, ніколи не відвідував школу, не цікавився у класного керівника успіхами дитини, батьківські зібрання не відвідував. З довідки КЗОХ «Харківська міська дитяча поліклініка № 16» вбачається, що догляд за дитиною під час хвороби останньої здійснювала мати, [PERSON] З висновку від 28 березня 2016 року № 181 вбачається, що Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, після перевірки всіх обставин, вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], [INFO], доцільним. З урахуванням викладеного, аналізуючи всі встановлені та перевірені доказами обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] на протязі, щонайменше, останніх трьох двох років фактично усунувся від виконання батьківського обов'язку по вихованню доньки - [PERSON], 2007 року народження, оскільки свідомо не виконував свій батьківський обов'язок. Поряд з цим, відповідачем не було надано суду доказів на підтвердження того, що у нього були об'єктивні перешкоди для виховання та спілкування з донькою. За таких обставин, суд вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, застосування до [PERSON] такого крайнього заходу, як позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved