Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» 16.02.2015 року звернувся до суду з позовом, яким зазначив, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №602/25-023 від 24.03.2006 року, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 36000 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 12,75% річних на період користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 24.03.2026 року. Свої зобовязання відповідач не виконує. Станом на 08.01.2015 року заборгованість становить 62350,13 доларів США та 207266,09 грн., що становить 35525,42 дол.США основного боргу, 26824,71 дол. США- відсотки за користування кредитом, пеня за невчасну сплату заборгованості по кредиту нараховану з 07.01.2014 року по 07.01.2015 року в розмірі 118094,662 грн., пеня за невчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 07.1.2014 року по 07.01.2015 року в розмірі 89171,47 грн. Просить стягнути з відповідача зазначені суми та судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, додав, що станом на час розгляду справи заборгованість 62350,13 доларів США за курсом НБУ становить 1626322,09 грн., просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що за рішенням Шевченківського районного суду від 4.12.2007 року звернуто стягнення на предмет іпотеки на зазначену суму заборгованості, однак заставлене майно не реалізовано, заборгованість не погашена. Просив у позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.1048 ЦК України передбачають, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідност.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з положень ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.1052 ЦК у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, що до забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідност.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №602/25-023 від 24.03.2006 року згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 36000 доларів США зі сплатою процентної ставки за кредитом 12,75% річних на період користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 24.03.2026 року. Відповідно до кредитного договору повернення кредитних коштів здійснюється позичальником згідно графіку визначеного договором. Відповідно до п.п.3.3.8, 3.3.9 кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, визначеному п. 2.4, 2.5 цього договору; своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку визначеному п.1.1 цього договору. Згідно п.4.4 договору кредиту у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обовязків, визначених в п.п. 3.3.7, 3.3.9, цього договору, протягом більше ніж 5 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобовязаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 04.12.2007 року звернено стягнення на заставлене майно згідно іпотечного договору №914 від 24.03.2006 року, а саме: на квартиру №21 в будинку №20 на вул. Острянині в м.Львові на загальну суму 65236,08 доларів США . Як зазначено в ухвалі Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року по справі № 6-39цс15 , «суди повинні мати на увазі, що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно постанова Верховного Суду України від 4 вересня 2013 року у справі № 6-73цс13). Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобов'язання.» Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України і у справі за №6-1206цс15 за якою виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Крім того, суд враховує, що згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. З матеріалів справи вбачається, що рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 04.12.2007 року вступило в законну силу, неодноразово зверталось до виконання, зокрема 29.07.2009 року, 27.12.2010 року, 07.05.2014 року, 11.06.2015 року, проводився аукціон з продажу квартири [ADDRESS], однак станом на даний час квартира не реалізована, рішення суду не виконано, заборгованість за кредитом не погашена. Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором станом на 08.01.2015 року відповідач має заборгованість 62350,13 доларів США, що на час винесення рішення за курсом НБУ становить 1626322,09 грн., та 207266,09 грн., розмір заборгованості складається з 35525,42 дол.США основного боргу, 26824,71 дол. США- відсотки за користування кредитом, пеня за невчасну сплату заборгованості по кредиту нараховану з 07.01.2014 року по 07.01.2015 року в розмірі 118094,662 грн., пеня за невчасну сплату заборгованості по відсотках, нараховану з 07.1.2014 року по 07.01.2015 року в розмірі 89171,47 грн. Таким чином, оскільки [PERSON] не виконав своїх зобовязань перед позивачем за кредитним договором, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь ПАТ Укрсоцбанк судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви.

Outcome: approved