Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 13650 грн.11 коп. заборгованості за договором кредиту та 1378 грн. витрат на сплату судового збору, посилаючись на те, що 03 липня 2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав взяті на себе зобов'язання, а [PERSON] скористався кредитною лінію, але не виконує зобов'язання за договором та станом на 31 серпня 2016 року має заборгованість на суму 13650 грн.11 коп., в зв'язку з чим у разі невиконання умов кредитного договору банк має право стягнути всю суму заборгованості по кредиту, тому позивач і змушений звернутися з відповідним позовом до суду. Представник позивача в попереднє судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в попереднє судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03 липня 2012 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] уклали договір, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Із розрахунку заборгованості по кредитній лінії та відсотках за користування нею видно, що станом на 31 серпня 2016 року загальна заборгованість позичальника [PERSON] перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» становить 13650 грн.11 коп., з них: заборгованість за кредитом - 4871 грн.14 коп.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 7252 грн.77 коп.; заборгованість за пенею та комісією за користування кредитом - 400 грн.; штрафи: 500 грн. (фіксована частина), процентна складова - 626 грн.20 коп. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Із ч.1 ст.1054 ЦК України вбачається, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що оскільки відповідач не виконував умов кредитного договору, то позивач вправі вимагати стягнення заборгованості за цим договором, а тому позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Із платіжного доручення від 30 вересня 2016 року видно, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплатило 1378 грн. судового збору. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі. На підставі ст.ст.526, 530, 631, 1054, 1055 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 травня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved