Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 15 815,00 гривень, в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14.12.2012 року між позивачем та [PERSON] укладений договір страхування транспортного засобу - ВАЗ 217030 державний номер [NUMBER]. 21.03.2013 року за участю зазначеного автомобіля та водія [PERSON] який керував автомобілем ЗАЗ 698 державний номер [NUMBER]. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова [PERSON] визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21.03.2013 року. За фактом дорожньо-траспортної пригоди позивачем було виплачено страхувальнику [PERSON] відшкодування в сумі 15 815 гривень. Позивач просить стягнути дану суму з винної особи. В судове засідання представник позивача за довіреністю Лигін В. В. не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримує та просить суд розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, в судове засідання викликався належним чином. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.12.2012 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] укладено договір серії АМ № 045530 добровільного страхування наземних транспортних засобів - автомобіля ВАЗ 217030 2010 року випуску державний номер [NUMBER]. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.03.2013 року за участі автомобіля ВАЗ 217030 державний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно звіту № 283 від 17 квітня 2013 року, про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість збитків заподіяних пошкодженням транспортного засобу ВАЗ 2170 державний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження, за станом на дату оцінки, становить 15 385,07 гривень. Платіжним дорученням № 12523 від 17 травня 2013 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» перерахувало на рахунок [PERSON] 12405,25 гривень, та платіжним дорученням № 15583 від 30 серпня 2013 року - 3409,75 гривень. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та іншим. Згідно положень ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. За таких обставин, перевіривши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено право позивача ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» пред'явлення до відповідача [PERSON] вимоги про відшкодування в порядку регресу шкоди, яка була відшкодована потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді. Питання щодо судових витрат вирішується судом у відповідності зі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved