Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON], [INFO], уродженкою м. Кагарлика Київської області, та [PERSON], [INFO], уродженцем м. Бориспіль Київської області, який був зареєстрований 24 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 233 від 24.06.2011 року без надання часу для примирення, стягнути з [PERSON] на її користь сплачений нею судовий збір 640 грн. та витрати на правову допомогу 300 грн., згідно поданих квитанцій, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебуває у шлюбі з 24.06.2011 року, який того ж дня був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 233 від 24.06.2011 року. Під час проживання у шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], У 2015 році їхнє сімейне життя погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю і на цьому грунті у них склалися неприязні стосунки один до одного і це зробило сімейне життя нестерпним та спільне проживання неможливим. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання повністю припинено ще з 2015 року. Відповідач фактично має іншу сім'ю, тому подальше сумісне життя, примирення між нею та відповідачем та збереження нашої сім'ї вважає неможливим. Крім того, бути замужем і не мати чоловіка, це суперечить як її інтересам, так і інтересам дитини. Про її намір розірвати їхній шлюб вона повідомила відповідача і він з цим погодився. Тому фактично дане рішення є їхнім спільним, але жодних дієвих кроків у цьому питанні відповідач не вживає. Майнових спорів між ними немає. Шлюб вони розривають вперше. Весь цей час їхня донька перебуває на її утриманні та проживає з нею, тому після розірвання шлюбу вона також залишиться проживати з матір'ю, тобто з нею, що нею погоджено з відповідачем. Враховуючи те, що у них є неповнолітня дитина та у зв'язку з вищенаведеним вона змушена звернутися з позовом про розірвання шлюбу до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України «шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу». Відповідно ж до ч. 1 ст. 110 СК «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя». Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, якій просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти заочного рішення суду не заперечує. Прізвище залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить телефонограма. Згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області - місце проживання відповідача відповідає з адресою зазначеною у повістці, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про винесення заочного рішення про задоволення позову з таких підстав. Позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 24 червня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції к Київській області, актовий запис № 233. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. За таких обставин, суд приходить до впевненості, що подальше збереження сім'ї [PERSON] є неможливим , оскільки суперечить інтересам позивачки, а тому їхній шлюб суд розриває. Позивач [PERSON] після розірвання шлюбу залишається на прізвищі [PERSON]. Згідно ст. 141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача, тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 300 грн. 00 коп., а всього 940 грн.. 00 коп. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved