Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивач пред`явила позов до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої вимоги обґрунтовує тим. що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2013 року. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини, а тому вона змушена звернутись до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача. Відповідач не має постійного місця роботи, працює на тимчасових роботах, сезонно за кордоном, його заробіток не є постійним, носить мінливий характер, непрацездатних та неповнолітніх осіб немає, а тому вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 2500 гривень. Тому просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 2500 гривень, щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Подальший розгляд продовжено у відсутності позивачки на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у його відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка уклала шлюб з відповідачем 07 лютого 2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 07.02.2013 р.. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 09.12.2013 року, який знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки, що стверджується довідкою Новоселицької сільської ради №57 від 10.01.2020 року. Позивачка сама виховує сина, проживає в будинку матері, відповідач з сім`єю не проживає, участі у вихованні і утриманні дитини не приймає, що підтверджується актом матеріально-побутових умов від 10.01.2020 року. Відповідач не має постійного місця роботи, а його доходи містять мінливий характер. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, суд вважає, що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно ст. 184 Сімейного кодексу якщо платник аліментів має не регулярний мінливий дохід, частину доходів одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин , що мають істотне значення, суд за заявою стягувача або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум на дитину віком для дітей до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 грн, з 1 липня - 1859 грн, з 1 грудня - 1921 грн; для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках. Отже, виходячи з вищенаведеного та беручи до уваги, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 грн, з 1 липня - 2318 грн, з 1 грудня - 2395 грн., суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] , в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, до досягнення ним повноліття.

Outcome: partial