Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 19 травня 2001 року; -від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -вона вважає, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем - люди різних характерів та поглядів на шлюб та сім`ю, між ними відсутня повага та взаємопорозуміння; -у зв`язку з цим вона прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишилися існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними припинено, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву /а.с.18/, згідно якої позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала та просила розглянути справу у її відсутність. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином особисто /а.с.23/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення та поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності позивача та відповідача, без фіксування судового процесу. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 19 травня 2001 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , якій на момент винесення рішення виповнилося 18 років, та [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с.5/ та свідоцтвами про народження дітей /а.с.10-11/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Позивач вважає, що причиною розірвання шлюбу є те, що вони з відповідачем - люди різних характерів та поглядів на шлюб та сім`ю, між ними відсутня повага та взаємопорозуміння. Крім того, у своєму позові позивач посилається на те, що вона прийняла рішення, що розірвання шлюбу є єдиним виходом для припинення відносин, які залишилися існувати лише формально, оскільки фактичні шлюбні відносини між ними припинено. З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач на примирення не згідна, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Суд вважає, що збереження шлюбу буде суперечить інтересам позивача. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітньої дитини сторони не заявляють.

Outcome: approved