Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивач первинно звернувся в суд з даним позовом до відповідача -- Волинської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи». Позов мотивував тим, що 22.11.2004 за договором купівлі-продажу придбав нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] . Продавцем квартири була [PERSON] . На початку 2019 року виявив намір вчинити правочин щодо вказаної квартири, отримавши у нотаріуса витяг з реєстру заборон відчуження нерухомого майна, дізнався, що в цьому реєстрі міститься запис від 22.11.2004 за № 1489141 про накладення на квартиру в цілому арешту. Запис було внесено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С. 22.11.2004 о 16:23 год., тобто до укладення договору купівлі-продажу, оформлення якого відбулося 22.11.2004 о 16:50 год. В п.1.4 договору купівлі-продажу зазначено, що квартира не перебуває під арештом чи забороною, про це свідчить і витяг з Єдиного реєстру відчуження нерухомого майна, виданий приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С. 22.11.2004 №1680018. Вважає, що арешт на майно накладено безпідставно. Встановити підставу накладення арешту на даний час не можливо в зв`язку зі смертю нотаріуса. А тому, просить скасувати арешт квартири [ADDRESS] , який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за №1489141 та виключити відповідний запис з реєстру. Ухвалою суду від 25.04.2019 було ухвалено розгляд вказаної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. У встановлений строк, відповідач Волинська регіональна філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» подали відзив, в якому вимоги позову щодо них заперечували. Вказували на те, що не є реєстратором обтяжень, є лише технічним адміністратором Державного реєстру, не мають відношення до накладеного арешту. Ухвалою суду від 23.09.2019 відповідача Волинську регіональну філію державного підприємства «Національні інформаційні системи» замінено на належного відповідача Департамент державної реєстрації Луцької міської ради. Статус Волинської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» змінено на третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У встановлений строк від відповідача Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради відзив на позовну заяву не надійшов. Представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити, не стягувати судовий збір. Від відповідача Департаменту державної реєстрації Луцької міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника та ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 22.11.2004 між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] придбав вказану квартиру (а.с.7). Договір посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С. за № 1871. В п.1.4 вказаного договору зазначено, що представник продавця стверджує, що на момент укладення цього договору квартира не перебуває під арештом чи забороною, щодо неї не ведуться судові спори, вона не заставлена, в податковій заставі не перебуває, відносно неї не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами, як юридична адреса вона не використовується. Треті особи не мають прав на квартиру. Згідно з витягом, виданим з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С. від 22.11.2004 за №1680018, дана квартира під забороною відчуження (арештом) не перебуває. Витяг з державного реєстру правочинів №352660 щодо укладення вказаного договору було видано приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С. 22.11.2004 о 17:04 год. (а.с.10). Право власності позивача [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом КП «ВОБТІ» № 16213452 від 09.10.2007 (а.с.8). Разом з тим, судом встановлено, що 22.11.2004 о 16:23:29 год. за № 1489141 реєстратором: приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С. було внесено обтяження на квартиру [ADDRESS] , а саме: заборону на нерухоме майно (а.с.6 зворот). Підстава обтяження: договір купівлі-продажу. б/н 22.11.2004. Дана обставина підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. З відповіді Волинського обласного державного нотаріального архіву на адвокатський запит (а.с.49) вбачається, що у фонді №36 приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Сушика В.С. зберігається посвідчений договір купівлі-продажу квартири 22.11.2004 за Р№1871, укладений між [PERSON] та [PERSON] . В реєстрі для реєстрації заборон відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, накладених судовими та слідчими органами та алфавітній книзі заборон за 2004 рік записи про накладення заборони на квартиру [ADDRESS] відсутні. Повідомлення про накладення заборони в наряді №2-34 немає. Копії реєстраційних справ у 2004 році нотаріусами не велися. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про обтяження майна позивача порушує права позивача як власника нерухомого майна. Правові підстави обтяження нерухомого майна позивача відсутні. За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати обтяження нерухомого майна, запис про яке внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 22.11.2004 о 16:23:29 год. за № 1489141 реєстратором: приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Сушиком В.С., а саме: заборону на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Разом з тим, не підлягає задоволенню вимога про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відповідного запису, оскільки рішення суду про скасування обтяження є підставою для виключення відомостей про таке обтяження з відповідних державних реєстрів, про що слід зазначити в рішенні використовуючи права надані суду ст. 267 ЦПК України щодо встановлення порядку виконання рішення суду.

Outcome: partial