Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № DNH4KP50560437 від 15.08.2005 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1186,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Кредитним договором обумовлено, що договір діє з моменту його укладення до повного виконання зобовязань сторонами, тобто термін дії договору обумовлений моментом повного виконання зобовязань. Однак в порушення вимог ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з чим, станом на 14.08.2015 відповідач має заборгованість за кредитним договором в розмірі 14156,42 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 481,28 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3768,02 гривень; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 9907,12 гривень. Тому, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 14156,42 гривень та судові витрати в розмірі 1218,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вправі постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши їм оцінку в їх сукупності, дійшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 15 серпня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» - правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) та відповідачем [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір (Заява Позичальника) № DNH4KP50560437 від 15.08.2005 відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1186,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості, що підтверджується копією Договору № DNH4KP50560437 від 15.08.2005 (а.с.5-6). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до п. 3.10 Договору, при порушенні Позичальником кожного із зобовязань, передбачених п.п.1.1,1.2,3.1,3.2,3.7,3.9 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що відповідачем зобовязання за кредитним договором виконуються не належним чином, в звязку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Згідно розрахунку заборгованості, який прийнятий судом як такий, що зроблений фахового у відповідності до умов договору (а.с. 4), станом на 14.08.2015 відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань дійсно має заборгованість в розмірі 14156,42 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 481,28 гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 3768,02 гривень; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 9907,12 гривень. За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов кредитного договору щодо належного виконання грошового зобов'язання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1218,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved