Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив до суду позов шляхом подання позовної заяви до відповідача [PERSON], яким просить стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором б/н від 31 серпня 2007 року у розмірі 17169,17 гривень та судові витрати у розмірі 1762 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач звернулася до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг та 31 серпня 2007 року підписав заяву, згідно якої отримав кредит у розмірі 21600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком Договір. У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобовязання за договором, у звязку з чим станом на 07 травня 2018 року за ним утворилась заборгованість у розмірі 17169,17 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1450,70 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11163,06 гривень, заборгованості за пенею та комісією у розмірі 3261,64 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 793,77 гривень процентна складова. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16 липня 2018 року зазначену цивільну справу направлено за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2018 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного Управління ДМС України в Харківській області, отриманих судом відповідно до вимог ч.6\~ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не зявились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У звязку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту заяви [PERSON] від 31 серпня 2007 року та Умов та правил надання банківських послуг, між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» в новій редакції, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України (Рішенням єдиного акціонера) від 03 квітня 2017 року №409 та погодженого з Національним банком України 19 квітня 2017 року) та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 31 серпня 2007 року, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 21600 гривень зі сплатою процентів за користування кредитом. Заява [PERSON], Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та тарифи банку, які викладені на банківському сайті є по суті кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що [PERSON] підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг. У заяві [PERSON] та Умовах та правилах надання банківських послуг визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобовязання банк перед відповідачем виконав. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобовязався погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по витратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених вказаним договором. Судом встановлено, що відповідач за кредитним договором №б/н від 31 серпня 2007 року не в повному обсязі виконав свої зобовязання, у звязку з чим станом на 07 травня 2018 року за ним утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 1450,70 гривень та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 11163,06 гривень. Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Суд, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Як вбачається з п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених даним договором більше ніж на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Крім того, як вбачається зі змісту п. 5.1 вказаних Умов за несвоєчасне виконання боргових зобовязань позичальник сплачує додаткову комісію, розмір якої встановлений Тарифами. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як вбачається з розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, здійсненого позивачем, за відповідачем станом на 07 травня 2018 року були також нараховані заборгованість за пенею та комісією у розмірі 3261,64 гривень, а також штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 гривень фіксована частина та 793,77 гривень процентна складова. Відповідно до положень ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Разом з тим, відповідно до матеріалів справи, штраф і пеня нараховані за одні і ті ж порушення, а тому суд вважає, що вимоги про стягнення з боржника одночасно штрафу й пені є подвійною цивільно-правовою відповідальністю. За положеннями статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року № 6-1374цс17. За таких обставин, правові підстави до стягнення штрафу у вигляді 500 гривень штраф (фіксована частина) та 793,77 гривень процентна складова, відсутні. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 31 серпня 2007 року, яка підлягає стягненню з відповідача складає 15875,40 гривень. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Враховуючи ту обставину, що зміна типу товариства в розумінні ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерне товариство» не є його перетворенням, а зміна назви юридичної особи не тягне за собою правонаступництва, зазначені зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, суд вважає можливим стягнути вищевказану заборгованість за користь АТ КБ «ПриватБанк». Згідно платіжного доручення №PROM8ВJ4PL від 18 травня 2018 року при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 15875,40 гривень, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1629,23 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: partial