Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

позивач просить стягувати з відповідача, як матері їхніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій формі в розмірі 2400,00 грн. на дітей щомісячно і до досягнення ними повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. В обгрунтування вимог позовної заяви зазначила, що [PERSON] разом з позивачем не проживає, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, їхнім життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Не заперечив щодо заочного розгляду справи. \~ Відповідач до суду не з'явилася, повідомлена належно, відзив на позовну заяву з доказами до нього та заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 25.02.2015 року розірвали шлюб від якого мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на його утриманні. Відповідач, будучи працездатною, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дітей, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи спільний обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, визначений ст. 180 СК України, всі перелічені в сукупності обставини дають підстави для покладення на відповідача обовязку сплачувати аліменти на дітей в твердій грошовій формі в розмірі 2400,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.02.2018 року та до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved