Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Позивач пред'явила позов, де зазначила, що 04.09.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що відносини в шлюбі не склались у зв»язку із різними поглядами на життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків та ведення спільного господарства, а також неможливість збереження сім»ї, наполягає на розірванні шлюбу, також просить вирішити питання про визначення місця проживання дітей разом із матір»ю. Одночасно, позивач вказує на те, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання, хоча зобов»язаний приймати участь в забезпеченні. У зв»язку з наведеним, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення повноліття в розмірі 1/2 частини доходів відповідача щомісячно. Крім того, посилаючись на ту обставину, що відповідач має достатній рівень доходів, просить стягувати з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення найменшою дитиною трьох років в розмірі 1/5 частини доходів щомісяця. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Обгрунтовуючи вимогу про стягнення аліментів в розмірі ? частини доходів відповідача зауважила на тому, що сума коштів, яка буде залишатись за відрахуванням сплачених аліментів у вказаному розмірі, дозволятиме забезпечувати необхідні потреби відповідача. Вказала на те, що за заявою відповідача, поданою ним за місцем роботи, здійснюється відрахування аліментів з його заробітної плати в розмірі 40 %. Стягнення аліментів в меншому розмірі призведе до погіршення становища дітей. Представник відповідача не заперечував щодо задоволення вимог в частині розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей із позивачем, стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частин доходів. При цьому, заперечував щодо стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі ? частини доходів. Представник служби у справах дітей Житомирської міської ради позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.2013 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб - актовий запис № 539. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, отже шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання про частку доходу, яка буде стягуватись як аліменти на дітей, суд враховує, що відповідач працевлаштований, за період вересень 2018 року отримав заробітну плату в сумі 9380.25 грн. Виходячи з принципів необхідності та достатності, розмір аліментів на утримання дітей в 1/3 частині доходу відповідача щомісяця відповідатиме доведеним позивачем обставинам про щомісячні потреби дітей, враховувати рівень суспільно визнаного побутового забезпечення. Суд звертає увагу, що відомості про стан здоров»я дітей, інші обставини, які можуть враховуватись судом при визначені розміру аліментів з огляду на вимоги ст. 182 СК України, позивачем не наводились, а залишок коштів, що буде припадати на відповідача за відрахуванням сплачених аліментів, на думку суду, є пропорційним. Подана відповідачем заява за місцем роботи про відрахування аліментів в розмірі 40 % - відповідна обставина не заперечувалось представником відповідача, є добровільним проявом особи, та не може мати істотного значення при вирішення спору про розмір аліментів в судовому порядку. За положеннями СК України суд позбавлений можливості вирішувати питання про стягнення аліментів у відсотковому виразі. Відповідно до ч.1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Така заява може бути ним відкликана. Суд також враховує, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/5 частини доходів, яка визнається відповідачем. За положеннями ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги позицію учасників, суд приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання дітей разом із позивачем. За положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial