Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернувся з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 205\~014,66 грн. з відповідача [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що, відповідно до Кредитного договору № KIL0AN02263788 від 23.04.2008 року, відповідач отримав кредит в розмірі 55\~891,51 грн. на термін до 22.04.2015 року, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № KIL0AN02263788 від 23.04.2008 року, у звязку з чим порушив умови кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦПК України, та зобовязання не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором, станом на 16.07.2015 року утворилася заборгованість відповідача в розмірі 205\~014,66 грн., з яких: -43\~124,75 грн. заборгованість за кредитом; -151\~889,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -9\~750,70 грн. штраф (процентна ставка). Оскільки відповідачем порушені умови договору, представник позивача, направивши письмову заяву про підтримання позовних вимог, просив задовольнити позов, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання не зявився, про час та місце судових засідань у справі розгляду справи вважається повідомленим належним чином, - згідно вимог ст. 74-77 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № KIL0AN02263788 від 23.04.2008 року, відповідач отримав кредит в розмірі 55\~891,51 грн. на термін до 22.04.2015 року під 8,52 % річних, зобовязався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с. 6-9). Відповідно до п. 2.1 Договору, Банк зобовязався надати Позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов Договору. Кредит на умовах надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Згідно з п. 4.1 Договору, за користування наданим кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту Позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеній у статті Договору. Відповідно до п. 4.3 Договору, Позичальник сплачує банку винагороду у розмірах та в строки , що зазначені в статті даного договору . Якщо згідно із статтею Договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (вказаному у статті договору) і сплачується щомісяця від дня списання коштів з кредитного рахунку по до Дати погашення. При цьому не залежно від кількості днів, що минули від дня закінчення останнього періоду сплати до дня остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується вищевказаному розмірі Нарахування винагороди на прострочену заборгованість не проводиться. Згідно наданого позивачем суду розрахунку заборгованості, станом на 16.07.2015 року наявна заборгованість у розмірі 205\~014,66 грн., з яких: -43\~124,75 грн. заборгованість за кредитом; -151\~889,21 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до Договору: -250,00 грн. штраф (фіксована частина); -9\~750,70 грн. штраф (процентна ставка). Пеня і штрафи розраховані позивачем згідно п. 14.3., 14.9 Договору. Згідно з п. 14.3 Договору, встановлено, що у випадку порушення Позичальником зобовязання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого ст. 6.2.4 Договору, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежі, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки. Відповідно до п. 14.9 Договору, при порушенні Позичальником будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних дні, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5 % від суми невиконаного зобовязання. Однак, при вирішенні даної справи суд згідно вимог ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої правові позиції Верховного Суду України є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, застосовує правову позицію у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р., яка полягає у наступному. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки відповідач допустив порушення зобовязання, встановлені договором, доказів своєчасного та належного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості за кредитом, а також штрафу, то в цій частини позовні вимоги підлягають задоволенню. Однак, правові підстави для стягнення з відповідача пені з огляду на наведену вище правову позицію відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial