Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Позивач Пат КБ «Приватбанк» звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №LGLWAN01950047 від 10.09.2007 року у розмірі 37189,69 доларів США, що за курсом 21,42 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.05.2015 року складає 796603,16 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, 10.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №LGLWAN01950047, згідно якого ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 10278,00 доларів США на термін до 09.09.2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими кредитним договором. Позивач зобовязання за даними договором виконав, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором, однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 27.05.2015 року має заборгованість у розмірі 37189,69 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом 7313,76 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом 8383,60 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом 733,67 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 20758,66 доларів США. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У чинність ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. У чинність ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу своїх вимог посилається на невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору №LGLWAN01950047 від 10.09.2007 року. Проте, як вбачається з копії кредитного договору №LGLWAN01950047 від 10.07.2009 року, доданого позивачем до позовної заяви в обґрунтування позовних вимог, кредитний договір укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON]. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача, зважаючи на те, що позивачем, в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 58-59 ЦПК України, на підтвердження тих обставин, на які він посилався в обґрунтування своїх вимог, а саме: підтвердження укладення кредитного договору між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] відповідачем у справі, враховуючи, що відповідач не зміг ані підтвердити, ані спростувати факт укладення кредитного договору між ним та ПАТ КБ «Приватбанк», суд приходить до висновку щодо недоведеності позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], у зв'язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 131 ЦПК України, сторони до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті, зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору. Однак, сторона позивача, проігнорувавши свій обовязок, не повідомила суд про заочне рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 20.03.2012 року, згідно якого в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №LGLWAN01950047 від 10.09.2007 року в сумі 16598,74 доларів США звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки DAEWOO модель Nexia, 2007 року випуску, № кузов/шасі ХWВ3L31UD7A246396, реєстраційний номер [NUMBER]. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, позивачу понесений ним судовий збір та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed