Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідача 35871500 грн. заборгованої позики, три проценти річних за розпискою - 3 121555 грн. 44 коп., пеню - 65644845 грн. та суму основного боргу за розпискою 2 - 4782900 грн., три проценти річних в сумі 714730 грн. 19 коп., а всього 110135530 грн. 63 коп., мотивуючи тим, що 03.05.2008 року відповідач отримав від нього позику в сумі 4500000 доларів США та зобов`язувався повернути їх не пізніше 01.10.2008 року. 25.08.2006 року відповідач отримав від нього позику в сумі 600000 доларів США, яку зобов'язувався повернути не пізніше 01.09.2008 року. Факти отримання коштів підтверджуються написаними відповідачем розписками. Однак, свої зобов`язання відповідач не виконав і не виконує. Тому, відповідач має сплатити йому борг у гривнях за офіційним курсом НБУ долара США, що діє станом на 23.08.2011 року - 7,9715 грн. та три відсотки річних і пеню, що і становить вищевказані суми. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Так, позивачем на підтвердження своїх вимог надано дві розписки відповідача: від 03.05.2008 року та від 25.08.2006 року. У вказаних розписках йдеться про отримання відповідачем від позивача коштів в сумі 4500000 доларів США та 600000 доларів США відповідно та про зобов'язання повернути вказані кошти позивачу у визначені строки. Причому, в розписці від 03.05.2008 року зазначено і про обов'язок відповідача сплатити пеню позивачу в разі неповернення суми боргу в повному обсязі до встановленої дати. Відповідно, вказані розписки містять ознаки договору позики. Однак, суд звертає увагу, що в розписці від 25.08.2006 року вписані паспортні дані відповідача, які свідчать про отримання паспорта пізніше дати написання розписки, а саме: 23.11.2007 року. При наявності вказаного факту суд не може покласти в основу рішення по справі вказану розписку та, з врахуванням заперечень відповідача, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у вказаній частині. Розписка відповідача від 03.05.2008 року підтверджує факт отримання останнім від позивача 03.05.2008 року 4500000 доларів США., які він зобов'язувався повернути до 01.10.2008 року, а тому суд вважає, що між сторонами укладено договір позики 03.05.2008 року, тобто в день передачі відповідачу коштів. Заперечення сторони відповідача, які ґрунтувалися на тому, що вказані розписки не писалися ним у зазначені дати, а писалися у 2010 році під впливом обману та насильства, ніяких коштів він по них не отримував, суд також не може покласти в основу рішення по справі, оскільки будь-якими об'єктивними доказами вказані обставини не підтверджено. Нормами, закріпленими в ст.60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 17.12.2013 року ухвалу про призначення судово-технічної експертизи в черговий раз повернуто було без виконання в зв'язку з несплатою відповідачем витрат за її проведення. Таким чином, оскільки на даний час відповідачем борг не повернуто, то позовні вимоги в частині стягнення коштів по розписці від 03.05.2008 року підлягають задоволенню. Зі змісту правової норми, закріпленої в ст. 533 ЦК України слідує, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. На час розгляду справи сторона позивача позовні вимоги не уточнювала, а тому застосовується курс НБУ долара США, що діяв станом на 23.08.2011 року - 7,9715 грн.. За таких обставин, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача борг за договором позики в сумі 35871500 грн.(4500000х7,9715=35871750 грн.) в межах позовних вимог, 3121555 грн. 44 коп. трьох відсотків річних, як передбаченої ч.2 ст.625 ЦК України відповідальності за порушення грошового зобов'язання (за 2008 рік: 35871500х3%:366х92=270506,39 грн.; за 2009 та 2010 роки: 35871500х3%х2=2152290 грн.; за 2011 рік: 35871500х3%:365х243=716447,22 грн., разом - 3139243,61 грн.) в межах позовних вимог, та 65644845 грн. пені в межах позовних вимог (35871500 х1%х183), хоча фактично кількість днів прострочки склала 1065 до дня звернення до суду. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1700 грн. в доход держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сума яких відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial