Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивач ПАТ «ЕЛЕКТРОГРАД»\~ звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання договору та стягнення боргу.\~ Просять суд винести рішення, яким розірвати договір №08/02-16 про надання безпроцентної позики, укладений 25 серпня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Електроград» та [PERSON] у зв`язку із істотним порушенням умов договору з боку боржника. Стягнути з [PERSON] , на користь Приватного акціонерного товариства «Електроград» загальну суму боргу 17300,00 грн., 3 відсотка річних за прострочення виконання грошових зобов`язань у сумі 520,94 грн., суму інфляційних витрат 1972,29 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача ПАТ «ЕЛЕКТРОГРАД»\~ Пантелєєв О.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, не проти, щоб справа розглядалася у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явилася, судові повістки направлені їй за адресою зазначеною в позовній заяві не отримує, інформації щодо іншої адреси для листування в порушення вимог ст. 131 ЦПК України суду не надано. За правилами ст.128-130 ЦПК України, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомила, не надала суду жодної заяви або клопотання. На думку суду, така поведінка відповідача свідчить про недобросовісне користування правами сторони у цивільному процесі, у зв`язку з чим суд визнає неповажною неявку [PERSON] та вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та зі згоди представника позивача, що відповідає положенням ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 25 серпня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Електроград» (далі - АТ «Електроград», (Позивач, Позикодавець) та [PERSON] ( Відповідач, Позичальник) було укладено договір №08/02-16 про надання безпроцентної позики (Договір). Відповідно до заяви Позичальника від 25 серпня 2016 року, п.п. 1, 3 Договору Позикодавець передав у власність Позичальнику грошові кошти на безпроцентної основі у розмірі 17300,00 (Сімнадцять тисяч триста) гривень 00 копійок шляхом видачі готівки через касу підприємства. Отримання грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером №196 від 02 вересня 2016 року. Згідно до п. 5 Договору Позика підлягає поверненню рівними частинами шляхом утримання щомісяця із заробітної плати Позичальника по 500(п`ятсот) гривень 00 копійок щомісяця , з вересня 2016 року по травень 2019 року , та 800(вісімсот) гривень 00 копійок у червні 2019 року. 05 вересня 2016 року [PERSON] була звільнена з АТ «Електроград» у зв`язку з виходом на пенсію (копія наказу №158-К додається до позовної заяви). На підставі означеного , між сторонами 06 вересня 2016 року була підписана Додаткова угода до договору №08/02-16 про надання безпроцентної позики від 25.08.2016р. , якою пункт 9 був виключений з тексту Договору. Порядок погашення був встановлений п. 3 даної угоди, а саме Позика підлягає поверненню рівними частинами шляхом внесення Позичальником у касу позикодавця та/або перерахування на поточний рахунок АТ «Електроград» 260061544810014 в КФ ПАТ КБ «Приватбанк» , м. Кривий Ріг, МФО 305750 щомісячно по 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок, з вересня 2016 року по травень 2019 року, та 800 (вісімсот) гривень 00 копійок у червні 2019 року. (копія додаткової угоди). Однак, до цього часу Відповідач не здійснила жодного платежу у погашення існуючого договору, видана сума позики у розмірі 17300,00 (сімнадцять тисяч триста) гривень залишилась не погашеною. З метою мирного врегулювання ситуації, яка склалась, та для відновлення порушеного права і охоронюваних законом інтересів, Позивачем було направлено на адресу Відповідача лист-попередження про намір звернення до суду для вирішення питання стосовно стягнення суми боргу по укладеному договору. (копія листа-повідомлення №2337 від 24 жовтня 2018 року). Також, на телефоні звернення [PERSON] не виконала жодних дій щодо погашення (у тому числі часткового) існуючої заборгованості, як їй було запропоновано. На підставі означеного , Позичальник був вимушений звернутися до суду за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже вбачається, що відповідачем порушено не тільки умови зобов`язання, але й вищенаведене законодавство та позивач в значній мірі позбавлений того, на що розраховував під час укладення договору. Крім того, до Відповідача, як порушника виконання зобов`язань в частині оплати заборгованості по кредиту, може бути застосована санкція у якості захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, що належать кредиторові, яка передбачена п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до додаткової угоди до Договору від 06 вересня 2016р. графік погашення боргу не виконувався , розмір несвоєчасно погашеної заборгованості станом на 16 лютого 2019р. складає 14700,00 грн. У зв`язку з вищевказаним, позивачем нараховані 3% від суми несвоєчасно повернутих грошових зобов`язань, яка складає 520,94 коп. (додаток таблиця розрахунку) та розраховані інфляційні витрати, які дорівнюють 1972,29 коп. (додаток таблиця розрахунку). Відповідно до ч 2. ст. 651 ЦК України Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оскільки з боку відповідача має місце факт істотного порушення умов договору на виконання яких розраховував позивач при укладанні договору, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1921,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved