Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,20 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Жовтанецької сільської ради, відповідно до сертифікату на право приватної власності на землю (сзч ) серії ЛВ №106284, виданого 08.02.1996 року, що належала померлому [PERSON] . Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Факт його смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] повторно виданим 28Л 0.2020 року Кам`янка-Бузьким РВ ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про що в книзі реєстрації актів про смерть Вирівської сільської ради 28.10.1995 року зроблено запис за № 17. Факт родинних відносин з позивачем підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 30.08.1961 року виданого районним бюро ЗАГС Новояричівського району Львівської області. Після смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2.20 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Жовтанецької (Вирівської) сільської ради, що належала йому на підставі Сертифікату на право приватної власності на землю (сзч) серії ЛВ №106284, виданого 08.02.1996 року. Як вбачається з матеріалів справи, за життя, [PERSON] , склав заповіт, посвідчений 11.10.1995 року секретарем виконкому Вирівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за №7, відповідно до якого заповів порівну житловий будинок в селі Якимів моєму брату [PERSON] та сестрі [PERSON] . Даний заповіт у виконкомі Жовтанецької сільської ради не змінювався і не скасовувався. Після звернення в Кам`янка-Бузьку державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, державним нотаріусом було відмовлено у зверненні позивача та рекомендовано звернутися до суду. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності прав приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті. Обставин, які б вказували, що на спадкове майно окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно - немає. У зв`язку із вищенаведеним, суд приходить переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved