Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-30 00:00:00

Позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього внука [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що батько дитини помер, а відповідачка припинила підтримувати будь-які відносини з дитиною, не цікавиться його життям, участь у вихованні сина не бере, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, тому після народження внук проживає з позивачкою та перебуває під її опікою та вихованням. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судові засідання 12.04.2019, 16.09.2019, 31.01.2020 рр. не з`явився, заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності не подавав, про причини неявки не повідомляв. При цьому, відповідачем не було подано відзиву. Представник третьої особи подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. На підставі норм ст.ст.280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Вислухавши позивачку і її представника, оцінивши докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив таке. Згідно з копіями свідоцтв про народження серій [NUMBER] , [NUMBER] , позивачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Як видно з копії свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] , [PERSON] 29.10.2011 р. уклав шлюб з відповідачкою, а [INFO] у цього подружжя народився син [PERSON] . Згідно з характеристиками директора та класного керівника ЧНВК № 13 від 05.11.2018 р., а також акту соціального інспектування № 115 від 23.08.2018 р., основну увагу щодо виховання та навчання дитини приділяє позивачка. За період навчання відповідачка жодного разу не відвідувала навчальний заклад, за навчанням сина не слідкує. З вересня 2017 р. відповідачка не цікавилася життям і розвитком сина. Дитина проживає з бабою і дідом та всім забезпечена для повноцінного росту. Як видно з довідок від 17.08.2018 р., від 18.02.2019 р., 19.02.2019 р., позивачка та її чоловік [PERSON] (дід дитини) одержують щомісячні страхові виплати у Червоноградському відділенні УВД ФССУ у Львівській області та пенсію за віком в Червоноградському відділі УПФУ у Львівській області. Медичні документи, надані позивачкою, свідчать про те, що вона за станом здоров`я здатна виконувати обов`язки з виховання внука. Позивачка також не має судимостей, що підтверджується довідкою МВС України від 19.02.2019 р. Чоловік позивачки - [PERSON] - 19.02.2019 р. надав нотаріально посвідчену згоду на оформлення позивачкою опікунства над їхнім внуком [PERSON] . Як видно з довідки про склад сім`ї від 21.02.2019 р. та реєстраційного посвідчення, позивачка зареєстрована та проживає з чоловіком [PERSON] та внуком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 21.03.2019 р. № 51 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини» прийнято рішення про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина [PERSON] та призначення позивачки опікуном дитини. Зі змісту позовної заяви та пояснень позивачки вбачається, що матеріальний тягар утримання та виховання дитини повністю покладений на останню, відповідачка цими питаннями тривало й умисно не переймається. Згідно ст. 60 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Підстави для позбавлення судом батьківських прав перелічені у ст. 164 СК України. Позивач має право на звернення до суду з даним позов в силу норм ст. 165 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осі, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Встановлені фактичні обставини справи та оцінені докази у світлі викладених норм права, їх роз`яснень свідчать, що відповідачка свідомо нехтує своїми обов`язками батька і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, зокрема не забезпечує належною матеріальною допомогою, не цікавиться навчанням дитини, не створює жодних умов для нормального спілкування з нею чи отримання сином доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори є свідченням винної поведінки відповідачки та умисного ухилення нею від виховання дитини у такій мірі, що це дає достатні підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Поряд з цим, з огляду на наявні докази та вимоги ч. 3 ст. 166 СК України суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки про стягнення з відповідачки аліментів на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно. Зважаючи на викладене, фактичні обставини справи, інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у користь позивачки у сумі 704,80 грн. та у користь держави у сумі 1681,60 грн.

Outcome: approved