Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року в розмірі 11417,34 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 12 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем укладено кредитний договір № НАЕ5RX12610126, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3150,40 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов`язався повернути кредит та щомісяця в період сплати надавати позивачу грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання за договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року не виконав. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2014 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Проте, винесення вказаного рішення не свідчить про припинення договірних відносин між сторонами, оскільки договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання. На даний час, рішення суду від 20 жовтня 2014 року відповідачем не виконано. Прострочена сума заборгованості становить 3150,00 гривень. Отже заборгованість відповідача за період з 12 грудня 2007 року до 05 травня 2020 року складає 11417,34 гривень, з яких: інфляційне збільшення за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року в розмірі 10245,48 гривень та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1171,86 гривень. За вказаних обставин, позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 червня 2020 року відкрито провадження по справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав суду клопотання, в якому підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення вимог позивача заперечував та пояснив, що кредит він отримав для знайомого і не знав, що останній кредит не сплачує, також вказав, що рішенням суду, що набрало законної сили, позивачу вже було відмовлено в задоволенні вимог про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до заяви позичальника [PERSON] № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року, позивач надав відповідачу строковий кредит в розмірі 3150,40 гривень на строк 12 місяців з 12 грудня 2006 року до 11 грудня 2007 року, включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 42,53 гривень та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 286,40 гривень, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, у визначених в заяві та Умовах надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) строки. Відповідач надав згоду на те, що підписана заява № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року. В якості доказів позивач надав суду умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), відповідно до яких відповідач зобов`язався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви; сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви, Умов та Тарифів; повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту; нарахування відсотків здійснюється в останню дату сплати відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом 360 днів у році, щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати включно; повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми кредиту. Відповідач зобов`язався погашати заборгованість в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «10» до «15» числа кожного місяця сплачувати щомісячний платіж в розмірі 340,94 гривень, який складається з заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до п. 4.2 Умов, про порушення позичальником зобов`язань із погашення кредиту, відповідач зобов`язався сплатити банку відсотки за відсотковою ставкою за кредитом в розмірі 11,01% в місяць, розрахованої від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, передбачених умовами. За несвоєчасне погашення заборгованості відповідач зобов`язався сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день його прострочки. Відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, а за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань передбачених договором - сплатити штраф у розмірі 500,00 гривень + 5% від суми заборгованості. Заочним рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове агентство «Верус», в особі філії ТОВ «Українське Фінансове агентство «Верус» у Дзержинському районі міста Харкова, [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено вимоги позивача в повному обсязі та стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року в загальному розмірі 31263,96 гривень, з яких заборгованість за кредитом в розмірі 3150,40 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 15088,19 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 20073,87 гривень; штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) в розмірі 1941,14 гривень; стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року в розмірі 10000,00 гривень та суму судового збору в розмірі 206,32 гривень з кожного. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні вимог до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року у розмірі 58921,44 гривень з яких: заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 33582,43 гривень; пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в розмірі 22057,04 гривень; штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень; штраф (процентна складова) в розмірі 2781,97 гривень. Також судом встановлено, що згідно з рішенням Єдиного акціонера АТ КБ «ПриватБанк» від 21 травня 2018 року № 519 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що свідчать відомості Статуту Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» в новій редакції, затверджений постановою КМУ № 594 від 05 червня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд аналізуючи доводи позивача вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і стягує з відповідача суму інфляційного збільшення за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року в розмірі 10245 гривень 48 копійок, при цьому виходить з тих обставин, що за рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 жовтня 2014 року з відповідача стягнуто суму боргу але рішення не виконано і відповідач борг не повернув, тому на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України сума інфляційних нарахувань за весь час прострочення виконання договору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача суми три проценти річних від простроченої суми суд відмовляє, оскільки розмір відсотків встановлений кредитним договором, тому положення ч. 2 ст. 625 ЦК України застосуванню не підлягають. При вирішенні справи суд розцінює критично і не приймає до уваги заперечення відповідача проти позову, оскільки посилання на те, що кредит він отримував для третьої особи жодним чином не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати такий кредит, а вимоги за якими АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позову до відповідача не стосувались стягнення інфляційного збільшення за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № НАЕ5RX12610126 від 12 грудня 2006 року та 3% річних від простроченої суми. За викладених обставин, суд частково задовольняє вимоги позивача, питання про розподіл судових витрат вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 1886,25 грн., в іншій частині сплачену позивачем суму судового збору відносить за його рахунок.

Outcome: partial