Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк»», звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 12.10.2011 року, згідно якої отримала кредит в розмірі 5907,11 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. рrivatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг про, що свідчить підпис останньої у заяві. Заявою Позичальника підтверджується і той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.11.2016 року. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, шо належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу ( 6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Отже спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] по 23.05.2017 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в даному випадку являється [PERSON], що підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, в яких місце реєстрації останніх зазначено: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивач, на виконання вимог вищезазначеної норми закону, 13.04.2017 року була направлена претензія кредитора до Марганецької державної нотаріальної контори. 07.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь від Марганецької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» Оскільки відповідач по справі не відмовився від спадщини у передбачений законодавством строк, то він вважається таким, що прийняв спадщину, до складу якої входить, у тому числі і кредитні зобов'язання померлого Позичальника. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 12.10.2011 року становить - 5780,18 грн. з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: -3203,70 грн. - тіло кредиту; -2526,48 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; -50,00 грн.- нараховано пені, 28.10.2017 року спадкоємцю [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно яких ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив свої вимоги, проте ним ніяких дій не було виконано. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.10.2011 року в розмірі 5780,18 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 17 травня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача надав на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, зазначивши, що наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно до ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 12.10.2011 року ( а.с. 9), згідно якої отримала кредит в розмірі 5907,11 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. рrivatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг про, що свідчить підпис останньої у заяві. Заявою позичальника [PERSON] також підтверджується і той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанку. Відповідності до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме: надав [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг», на підставі яких Позичальник при укладанні Договору про надання банківських послуг дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідно до ст. ст. 526,527,530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 24 листопада 2016 року Марганецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 759 (.а.с.46). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, шо належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 608,1218,1219 ЦК України, у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час, як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу ( 6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із наведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з [INFO] по 23.05.2017 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в даному випадку являється [PERSON], що підтверджується копіями паспортів Позичальника та Відповідача, в яких місце реєстрації останніх зазначено: [ADDRESS] ( а.с.44-45). Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Позивачем, на виконання вимог вищезазначеної норми закону, 13.04.2017 року була направлена претензія кредитора до Марганецької державної нотаріальної контори ( а.с. 50). 07.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь від Марганецької державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» ( а. с.51). Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1273 передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Таким чином, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого Позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки відповідач не відмовився від спадщини, у передбачений законодавством строк, а саме: 6 місяців від дня відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Станом на дату смерті заборгованість Позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 12.10.2011 року становить - 5780,18 грн., з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: -3203,70 грн. - тіло кредиту; -2526,48 грн. - нараховано процентів за користування кредитом; -50,00 грн.- нараховано пені, що підтверджується розрахунком заборгованості ( а.с. 6-8). 28.10.2017 року спадкоємцю [PERSON] було направлено лист-претензію (.а.с.52), згідно яких ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явив свої вимоги, проте останнім ніяких дій не було виконано. На день розгляду справи заборгованість відповідачем перед банком у добровільному порядку не сплачена. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості в розмірі 5780,18 грн. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн. ( а.с. 1)

Outcome: approved