Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі - колишні члени його родини. В 1995 році він приватизував даний будинок. Вулиця, на якій розташований приватизований ним будинок та земельна ділянка під ним, була названа Підгоспна, а будинок отримав №6. На прохання вищезгаданих членів сім'ї він зареєстрував їх у своєму будинку, реєстрація їм потрібна була для підтвердження місця проживання, але вказані особи не проживали і не проживають по даний час у його будинку. Шлюб між ним та [PERSON] розірваний 29.09.2012. В даний час його будинок не придатний для проживання в результаті його руйнування. Враховуючи те, що вище вказані особи не проживали і не проживають у його будинку - вони втратили право користування. Відповідачі не з'явилися в судове засідання, про причини неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом надання оголошення в газеті «Слобідський край» від 09.09.2017 за №72. Позивач в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що будинок №6, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район с. Білаші вул. Підгоспна належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.11.2009, виданого на підставі розпорядження від 04.11.2009 комісії по приватизації державного житлового фонду ПСГ «Сад» (а.с. 10-12). Відповідно даних адресно-довідкового підрозділу ГУДМСУ України в Харківській області, [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] з 14.12.1988, [PERSON], [INFO], зареєстрована в [ADDRESS] з 03.02.2011, [PERSON], [INFO], зареєстрований в [ADDRESS] з 15.12.2010. З довідки Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області від 14.06.2017 за №2574 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] з 26.09.1995, [PERSON], [INFO] з 14.12.1988, [PERSON], [INFO] з 03.02.2011, [PERSON], [INFO] з 15.12.2010. Відповідно до актів Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області від 20.05.2014, 14.06.2017 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] були прописані в будинку [PERSON] за адресою: [ADDRESS], але не проживали і не проживають в цьому будинку, вони проживають в інших будинках по вул. Підгоспній, ремонтні роботи та комунальні послуги не сплачували. Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.386 ЦК України власнику надається можливість звернення з позовом про вчинення певних дій для запобігання порушенню свого права власності, що може мати місце у майбутньому. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Оскільки відповідачі не проживають в будинку за указаною вище адресою подан один рік, а знаходження відповідачів на реєстрації в будинку, належному позивачу, перешкоджає здійсненню у повній мірі права розпорядження цим майном, позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд визнає відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Відповідно що вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Outcome: approved