Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивач просить суд встановити факт належності земельної ділянки на території Трудівської сільської ради його померлій матері [PERSON], визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Трудівської сільської ради Кілійського району, площею 3,74 га, після смерті своєї матері [PERSON]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї матері, успадкував належні права спадкодавця, але в зв'язку з тим, що кадастровий номер земельної ділянки помилково був присвоєний 5122383900:01:001:0123 відноситься до кадастрових номерів Старотроянівської сільської ради згідно кадастрової карти, замість належного 5122384600:01:001:0123, нотаріус відмовив йому у оформленні спадкових прав та порадив звернутися до суду, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом про захист прав та інтересів. Окрім цього оригінал державного акту на земельну ділянку був загублений, що унеможливлює оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку. Позивач за вх.. № 7115/14 від 14.08.2014 р. надав суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в особі голови Трудівської сільської ради за вх.. № 7118/14 від 14.08.2014 року надала суду письмову заяву, згідно якої позов визнає, вважає за можливе визнати право власності позивача на спадкове майно, а також просить суд розглянути справу у відсутності представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, вивчивши представлені документи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, так як підтверджений наступними дослідженими доказами по справі. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04.01.2014 року. При житті [PERSON] залишила заповідальне розпорядження відносно земельної ділянки площею 3,74 га згідно акту на право приватної власності на землю ОД № 093873 від 10.06.2004 року на користь позивача [PERSON], що підтверджується долученим до справи заповітом від 03.06.2010 року, зареєстрований та посвідчений секретарем виконкому Трудівської сільської ради 03.06.2010 року, реєстровий № 22. Як вказано в державному акті на право приватної власності на землю серія ОД № 093873, виданого 10.06.2004 року, земельна ділянка загальною площею 3,74 га, яка розташована на території Трудівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий № 5122383900:01:001:0123, належить на праві приватної власності [PERSON]. Позивач зазначив, що після смерті своєї матері, він звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав у відповідності до закону, але спадкові права на земельну ділянку позивач не оформив належним чином через нотаріальну кантору в зв'язку з тим, що в державному акті на право власності на землю ОД № 093873 від 10.06.2004 року кадастровий номер зазначений 5122383900:01:001:0123, який згідно кадастрової карти України відноситься до кадастрових номерів Старотроянівської сільської ради, замість належного 5122384600:01:001:0123, який відноситься до Трудівської сільської ради, про що йому повідомили в відділі Держземагентства, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав у встановленому законом порядку. Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 116 ЗК передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вказано в ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ст. 78 ЗК України однією з підстав набуття права власності на земельну ділянку громадянами України, є зокрема, прийняття спадщини, як вказує ч.1 ст. 81 ЗК України. Позивач, як спадкоємець за заповітом правовим чином набув права на спадкове майно у вигляді вказаної земельної ділянки, так як прийняв спадщину, звертався до нотаріальної кантори за оформленням прав. Згідно з ч.1 статті 152 ЗК, якою регламентовані способи захисту прав на земельні ділянки держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. На підставі роз'яснення Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ на це майно відсутній, питання визначення належності цього майна померлим та наступного власника, якими є позивачі, повинно вирішуватися у судовому порядку України. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234, ст. 256 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду. Як вказано в п. 2 Постанови № 7 від 30.05.2008 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У судовому засіданні було встановлено, що після смерті спадкодавця, якому належала відповідна земельна ділянка на праві власності, позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, звертався до нотаріальної кантори за належним оформленням спадщини, що підтверджується долученими до матеріалів справи листом № 663/02-14-208/2014 від 09.07.2014 року, але у зв'язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку є втраченим, нотаріус відмовив позивачу в оформленні права на спадщину. На даний момент, як наслідок спадкового правонаступництва позивач, як спадкоємець за заповітом, що претендує на спадщину, став виключним власником спадкового майна. Визнання здобутих прав на нерухоме майно на даний момент можливе лише у судовому порядку. Інших спадкоємців та осіб, які б претендували на спадкове майно судом при розгляді цивільної справи виявлено не було.

Outcome: approved