Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват Банк» 08.08.2013 року звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №HEXRRX15090056 від 06.11.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3916,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором. Але відповідач на протязі тривалого часу не виконувала взяті на себе зобов'язання, не здійснювала щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 33645,43 гривень. Просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 33645,43 гривень та витрати пов'язані з судовими витратами. Представник позивача Романченко Т.М. в судовому засіданні позов підтримала, наполягла на стягненні з відповідача на користь ПАТ КБ «Приват Банк» борг за кредитним договором в сумі 33645,43 гривень та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, вказуючи на те що його довірителька [PERSON] кредит на своє ім'я не оформляла, кошти не отримувала, а лише стала жертвою шахрайських дій громадянки [PERSON], яка оформила кредит та отримала кошти, якими в подальшому і користувалася, а отже і повинна нести відповідальність за несвоєчасне погашення кредиту. Крім того ПАТ КБ «Приват Банк» порушено вимоги чинного законодавства при складанні та оформленні кредитного договору та кредитної справи, що є підставою для визнання договору нікчемним. Просив відмовити у задоволенні позову. Покази свідків: [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили, що дійсно в листопаді місяці 2008 року громадянка [PERSON] просила відповідачку [PERSON] та їх оформити, споживчі кредити і вони оформили, сфотографувалися, надали ксерокопії паспортів і кодів, однак ніякої побутової техніки не отримували та не сплачували щомісячні платежі по кредиту, так як його не брали. Громадянка [PERSON] приватний підприємець, завірила їх, що буде сплачувати кредит та надала письмову розписку і їм і представникові служби безпеки банку. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування позову та заперечення проти позову, покази свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Предметом спору є стягнення заборгованості за кредитним договором, тобто необхідність виконання зобов'язання та повернення кредитних коштів банку. Спірні відносини відносяться до цивільних правовідносин та регулюються нормами цивільного законодавства: ст. 61 Конституції України, ст. 258 ч.2, 509, 510, 525-530, 549, 610, 625, 1046-10561, ЦК України; Умов кредитного договору № HEXRRX15090056 від 06.11.2008 року. У судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач - 06.11.2008 року отримав кредит в сумі 3916,80 гривень у ПАТ КБ «Приват Банк», але у зв'язку із несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань відповідачем утворився борг. Позичальнику встановлювався відповідний графік погашення кредиту, за яким погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: кожного поточного місяця позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в установленій договорами сумі для погашення заборгованості за кредитами, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії а також інших витрат, згідно з умовами, але позичальником порушується графік погашення кредиту, внаслідок чого станом на 05.07.2013 року відповідач має перед ПАТ КБ «Приват Банк» борг в сумі 4092,20 гривень де: 3016,75 гривень - заборгованість за кредитом, 276,45 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 799,00 гривень - заборгованість за комісією, всього заборгованість складає: 4092,20 гривень, яка підлягає стягненню. Крім того, згідно позовних вимог, ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути з відповідача 27474,88 гривень - заборгованість з пені, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1578,35 гривень - штраф (процентна ставка), однак на думку суду в цій частині позов не підлягає задоволенню. Із вказаного розрахунку вбачається, що пеня банком нарахована за період з 2009 року по 2013 рік, включно, тобто за п'ять років. Згідно із умовами кредитного договоруйого складовою є Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, відповідно до п.п. 5.5 яких давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлено тривалістю п'ять років, що відповідає ч.1 ст. 259 ЦК України. Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), хоча в договорі давність стягнення боргу за кредитом, процентів за користування кредитом, пені, штрафу, сторонами встановлена тривалістю п'ять років, що суперечить ст.258 ч.2 ЦК України. За таких обставин слід застосовувати норму діючого цивільного законодавства. В суді також встановлено, що громадянка [PERSON] отримувала кредитні кошти і ними користувалася, що підтверджується письмовою розпискою [PERSON] (а.с. ) та встановлено факт порушення кримінального провадження щодо [PERSON] за вчинення шахрайських дій. Однак на момент розгляду позову в суді, вироку вступившого в законну дію щодо [PERSON] не має, лише проводиться досудове слідство. Як вбачається із огляду в судовому засідання оригіналу матеріалів кредитної справи, що всі документи підписані відповідачкою [PERSON] і таким чином вона повинна нести відповідальність за неналежне виконання умов договору. Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що стягненню підлягає з винної особи, тобто з відповідачки, борг за кредитом - в сумі 3016,75 гривень, борг за процентами за користування кредитом - в сумі 276,45 гривень, та заборгованість за комісією в сумі - 799,00 гривень. В сього: 4092,20 гривень. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Виходячи зі змісту наведеної норми права вбачається, що пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. За таких обстави, позивач звертаючись до суду з даним позовом просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа зобов'язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Дотримуючись чинного законодавства України ПАТ КБ «Приват Банк» виконав всі зобов'язання перед позичальником в частині надання кредиту в розмірі та на умовах встановлених кредитним договором та видав відповідачеві кредит в сумі 3916,80 гривень, що підтверджується кредитним договором, однак відповідач не сплачував щомісячні платежі за кредит та відсотки за користування ним, тому за ним обліковується борг в сумі 4092,20 гривень де: 3016,75 гривень - заборгованість за кредитом, 276,45 гривень - заборгованість за процентами за користування кредитом, 799,00 гривень - заборгованість за комісією, та ці факти підтверджуються письмовими доказами по справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник позивача частково довів факт неналежного виконання умов кредитного договору відповідачем та факт наявності несплаченого боргу за кредитним договором разом із відсотками за користування кредиту в сумі 4092,20 гривень. Представник відповідача не надав суду вагомих доказів, які б переконали суд в тому, що його довірителька не брала кредит та не користувалася ним, оскільки вона довірилася громадянці [PERSON], яка своїми шахрайськими діями скористалася та оформила на її ім'я кредит. Отже є підстави для часткового задоволення позову. В решті вимог слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, то суд відповідно до ст. 88 ЦПК України вважає необхідним віднести судові витрати за рахунок відповідача і стягнути з нього судовий збір в розмірі 336,45 гривень на користь позивача. На підставі зазначеного ст. 61 Конституції України, ст. 258 ч.2, 509, 510, 525-530, 549, 610, 625, 1046-10561, ЦК України; Умов кредитного договору № HEXRRX15090056 від 06.11.2008 року і

Outcome: partial