Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Семенівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 28.12.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду, за якою [PERSON] було надано кредит у розмірі 12104,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вказаною угодою виконав в повному обсязі, а саме на дав відповідачу кредит у визначеному розмірі. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором Відповідач, станом на 02.01.2014р. має заборгованість на загальну суму 14817,36грн., яка складається з : заборгованість за кредитом - 11512,54 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2123,04 грн.; Штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500,00грн.; процентна складова штрафу - 681,78 грн. Позивач прохав стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» із відповідача [PERSON] заборгованість за Генеральною угодою від 28.12.2012 р. в розмірі 14817грн. 36коп. та судові витрати. Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. В судовому засіданні відповідач, [PERSON] , позовні вимоги визнав повністю, вказав що він дійсно укладав кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» та на даний час має заборгованість за вказаним договором. Судом встановлено, що визнання відвідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом роз'яснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. 28.12.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду, за якою [PERSON] було надано кредит у розмірі 12104,38 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов Генеральної угоди погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з « 1» по « 25» число кожного місяця, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за вказаною угодою виконав в повному обсязі, а саме на дав відповідачу кредит у визначеному розмірі. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором Відповідач, станом на 02.01.2014р. має заборгованість на загальну суму 14817,36грн., яка складається з : заборгованість за кредитом - 11512,54 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2123,04 грн.; Штрафи відповідно до умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина штрафу - 500,00грн.; процентна складова штрафу - 681,78 грн. Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, Зобов'язання має виконуватися належним Чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства… Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, залишилася, та сплати процентів. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved