Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач подала до суду позов до відповідача, в якому просить встановити факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2003 року по 01 серпня 2013 року; визнати майно, придбане у вказаний проміжок часу спільною сумісною власністю та розподілити його між ними, а саме за [PERSON] визнати право власності та виділити їй: кімнати №15,16 в б.41 по [ADDRESS] в м.Запоріжжі вартістю 112000 грн.; автомобіль ЗАЗ Таврія-Нова р.н. [NUMBER] вартістю 9600 грн.; пральну машину «Самсунг» вартістю 500 грн.; телевізор кухонний вартістю 200 грн.; два кондиціонери загальною вартістю 2400 грн.; хлібопічку вартістю 100 грн.; принтер вартістю 800 грн.; ксерокс вартістю 600 грн.; два комп'ютери загальною вартістю 1000 грн.; комп'ютерний монітор вартістю 600 грн.; комп'ютерний монітор вартістю 750 грн.; ноутбук вартістю 500 грн.; стіл офісний вартістю 500 грн.; диван офісний вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 130550 грн.; за [PERSON] визнати право власності та виділити йому: квартиру [ADDRESS] в м.Запоріжжі вартістю 184000 грн., потім уточнила, що за [PERSON] визнати право власності на ринкову вартість цієї квартири, оскільки вона була продана; шафу для одягу вартістю 1000 грн.; шафу для посуду вартістю 1500 грн.; кухонний гарнітур вартістю 2000 грн.; меблі для вітальні вартістю 1000 грн.; дві шафи на балконі вартістю 4000 грн.; диван вартістю 1000 грн.; журнальний стіл вартістю 100 грн.; тумбочку під телевізор вартістю 100 грн.; гардини вартістю 500 грн.; витяжку для кухні вартістю 200 грн.; планшет вартістю 1000 грн.; а всього майна на загальну суму 196400 грн.. Також, просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за різницю в вартості спільного майна в сумі 32925 грн., та судові витрати. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився частково та зазначив, що дійсно проживав з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу в період з кінця лютого - початку березня 2007 року та до 01 серпня 2013 року, до цього часу він з 2004 року підтримував з нею лише романтичні стосунки, спільно сім»єю не проживав, спільні бюджет та бізнес не вів. Автомобіль ЗАЗ та квартиру придбав особисто і без участі позивачки, для купівлі вказаного майна отримував кредити, які потім сплатив, при цьому визнає, що частину кредиту за квартиру сплачував в період з березня 2007 року по 2010 рік у період спільного проживання з позивачкою, але сплачувати кредит допомагали його батьки. В період спільного проживання з позивачкою вони придбали майно: шафу для одягу вартістю 1000 грн.; шафу для посуду вартістю 1500 грн.; меблі для вітальні вартістю 1000 грн.; дві шафи на балконі вартістю 4000 грн.; журнальний стіл вартістю 100 грн.; тумбочку під телевізор вартістю 100 грн.; гардини вартістю 500 грн.; телевізор кухонний вартістю 200 грн.; два кондиціонери загальною вартістю 2400 грн.; хлібопічку вартістю 100 грн.; пральну машину «Самсунг» вартістю 500 грн.; принтер вартістю 800 грн. та ноутбук вартістю 800 грн., всього майна на суму 11200 грн.. Вартість майна, вказану позивачкою, він не оспорює, крім вартості нежитлового приміщення в б.41 по [ADDRESS] в м.Запоріжжі, яке придбано ним та позивачкою у рівних частках, тому розподілене бути не може. Крім того, квартира [ADDRESS] продана [PERSON], яка є її власницею на даний час. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погодився та зазначив, що 26.10.2013 року [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS], належним чином зареєструвала своє право власності та є її власницею на даний час, тому вказана квартира не може бути розподілена між сторонами по справі. В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що з 2002 року [PERSON] почала працювати у ПП «Аверс-плюс», власником якого є [PERSON] /а.с.17/, з того ж часу відбулось їх знайомство. Офіс ПП «Аверс-Пліс» з того часу був розташований в [ADDRESS], які [PERSON] орендував до лютого 2007 року. [PERSON] суду пояснила, що з січня 2003 року почала проживати спільно з [PERSON] однією сім»єю. [PERSON] суду пояснив, що почав підтримувати з [PERSON] романтичні відносини з 2004 року, але однією сім»єю з нею не проживав до лютого-березня 2007 року. 02.04.2004 року [PERSON] уклав з ЗАТ «ЗАЗ» договір купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту та придбав автомобіль ЗАЗ - Таврія 110217 р.н. [NUMBER] за 16720 грн.. Згідно довідки Запорізького ДАІ ГУМВСУ в Запорізькій області від 24.04.2014 року автомобіль на даний час зареєстровано за [PERSON] /а.с.90,102-104/. 17.05.2005 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, згідно якого за 55803 грн. придбав у нього квартиру [ADDRESS], належним чином зареєстрував своє право власності на неї. /а.с.96-97/. Зі слів [PERSON], для придбання вказаної квартири в травні 2005 року він уклав з ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредитний договір на суму 7500 доларів США, копія якого суду не надана, але надана виписка про погашення по кредиту від 16.05.2005 року, з якої вбачається, що кредит достроково погашений 22.07.2010 року /а.с.126/. Сторони не оспорюють цих обставин. Позивач в обґрунтування своїх доводів про те, що вона з 2003 року проживала однією сім»єю з [PERSON] та витрачала кошти на ремонт квартири за адресою [ADDRESS], та на виготовлення та придбання для цієї квартири різноманітних меблів, надала суду наступні договори: договір №10 від 15.06.2005 року між [PERSON] та ТОВ «Хімпромсервіс» на ремонтно-будівельні роботи за адресою [ADDRESS] загальною вартістю 40000 грн., акти виконаних за цим договором робіт та квитанції за період з 20.06.2005 р. по 19.10.2005 р. про сплату 2500 грн., 5500 грн., 8000 грн. /а.с.18-26/; накладна №1144 від 10.06.2005 р. та квитанція на суму 6076,20 грн. про придбання [PERSON] у ПП «[PERSON]» кабелів, шпаклівки, ґрунтовки, дверного блоку та розподільної коробки, накладна №1450 від 08.08.2005 р. та квитанція на суму 9370,80 грн. про придбання [PERSON] у ПП «[PERSON]» унітазу, водонагрівача, ванни, сушителя для рушників, смесителя, пластикових труб, керамічної плитки, шпалер та фарби. /а.с.27-30/; договір №МОК-068 від 27.08.2008 р. між ПП [PERSON] та [PERSON] на поставку металопластикових виробів на суму 1700 грн./а.с.31/; договір № 601 від 20.12.2005 року між ПП «[PERSON] та [PERSON] на виготовлення та поставку меблів /шафи для одягу/ за адресою [ADDRESS] на суму 1500 грн. /а.с.32-35/; договір №602 від 20.12.2005 року між ПП «[PERSON] та [PERSON] на виготовлення та поставку меблів /горки/ за адресою [ADDRESS] на суму 2500 грн. /а.с.36-39/; договір №158 від 05.03.2006 року між ПП «[PERSON] та [PERSON] на виготовлення та поставку меблів /кухонного гарнітуру кутового/ за адресою [ADDRESS] на суму 4969 грн. /а.с.40-43/; договір №303 від 12.10.2007 року між ПП «[PERSON] та [PERSON] на виготовлення та поставку меблів /навісних шаф тумби / за адресою [ADDRESS] на суму 2000 грн. /а.с.44-47/; договір №4 від 16.01.2012 року між ПП «[PERSON] та [PERSON] на виготовлення та поставку меблів /балконних шаф / за адресою [ADDRESS] на суму 4000 грн. /а.с.48-51/. Проте, на даний час [PERSON] подав до Ленінського районного суду м.Запоріжжя позовну заяву про визнання вказаних договорів недійсними, ухвалою суду від 26.05.2014 року відкрите провадження по справі. /а.с.159-161/. Крім того, за заявою [PERSON] щодо надання неправдивих документів, а саме актів виконаних робіт ПП «[PERSON]» та ТОВ «Хімпромсервіс» дані Хортицьким РВ внесені до ЄРДР. [PERSON] в обґрунтування придбання ним до початку відносин з [PERSON] комп'ютерної техніки надав суду накладну та гарантійний талон, з яких вбачається що монітор «Самсунг» придбано в ТОВ «Рома Лтд» 14.08.2000 року /а.с.105,106/, а також гарантійний талон до ксероксу, придбаному 11.06.2005 року /а.с.107/. Проте, на вказаних документах не вказано, ким саме придбана техніка. 20.02.2007 року [PERSON] та [PERSON] у рівних частках за договором купівлі-продажу придбали кімнати [ADDRESS] зареєстрували своє право власності кожен по 1/2 частині вказаного приміщення. /а.с.52-54/. При цьому, в договорі купівлі-продажу від 20.02.2007 року, укладеному на Запорізькій товарній біржі «Гілея» та засвідченому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що у зареєстрованому шлюбі не перебувають та ні з ким однією сім»єю без укладення шлюбу не проживають. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили свої підписи у вказаному договорі та під вказаним його пунктом. [PERSON] суду пояснив, що саме після укладення цього договору він почав проживати з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу. Сторони пояснили, що на час початку проживання один з одним у зареєстрованому шлюбі ніхто з них не перебував. Згідно звіту про незалежну оцінку, здійсненого оцінщиком [PERSON], ринкова вартість кімнат [ADDRESS] складає 58970 грн. /а.с.165-205/. Згідно довідки від 19.06.2014 року директора ТОВ «Капітал-Сервіс 97», середньоринкова вартість вказаного приміщення може складати 115000 грн.. 26.10.2013 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], договір засвідчено приватним нотаріусом [PERSON]. Продаж квартири здійснено за148842 грн., [PERSON] на даний час здійснила державну реєстрацію свого права власності на вказану квартиру /а.с.98-100/. [PERSON] та [PERSON] 07.11.2013 року склали акт приймання квартири, згідно з яким в квартирі на час її передачі [PERSON] знаходяться меблі: кухонні меблі, холодильник, диван, 2 крісла, шафа для передпокою, горка у кімнаті /а.с.101/. 13.11.2013 року комісія МКП «Основаніє» склала акт про те, що на вказаний день в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON]. /а.с.56/. У підтвердження своїх доводів про те, що гроші на придбання меблів в спірній квартирі та на виплату кредиту по квартирі йому давали його батьки, [PERSON] надав суду виписку з пенсійної картки свого батька [PERSON], з якої вбачається, коли [PERSON] знімав, і в яких сумах, гроші з вказаної картки. /а.с.128-132/. На підтвердження факту проживання однією сім»єю з [PERSON] у період з січня 2003 року [PERSON] надала суду фотографії, на яких зображено, зі слів [PERSON]: 1/ у квартирі батьків [PERSON] в [ADDRESS] в 2003-2004 роках, де зображені [PERSON], [PERSON] мати [PERSON], а також позивач, відповідач та їх батьки і син [PERSON] /а.с.10/; 2/ у квартирі батьків [PERSON] в [ADDRESS] восени 2003 року зображені разом [PERSON] та [PERSON], а також в орендованій [PERSON] квартирі в [ADDRESS] 01.02.2004 року зображені [PERSON], [PERSON] та його мати, батько [PERSON] /а.с.11/; у квартирі батьків [PERSON] в [ADDRESS] 08.03.2005 року зображені разом [PERSON] та [PERSON], а також батьки [PERSON] та мати [PERSON], а також в серпні 2006 року [PERSON] та [PERSON] разом у кафе /а.с.12/; в офісі по [ADDRESS] в м.Запоріжжі в 2007 році зображені на святкуванні [PERSON], [PERSON] та співробітники /а.с.13/; влітку 2009 року зображені разом на відпочинку в СМТ Кирилівка [PERSON] та [PERSON], та в 2011 році в квартирі [ADDRESS] разом на святкуванні /а.с.14/; в листопаді 2005 року [PERSON] та [PERSON] зображені разом на святкуванні у свідка [PERSON] /а.с.162/; 30.07.2006 року зображені разом [PERSON] та [PERSON] на дачі [PERSON] на святкуванні дня народження [PERSON] /а.с.163/; в квартирі [ADDRESS] зображені [PERSON], її батько та свідок [PERSON] /а.с.164/. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив склад осіб, які зображені на наданих позивачкою суду фотографіях, але наполягав, що до лютого -березня 2007 року він з [PERSON] перебував лише у романтичних відносинах, знайомився з її сином та батьками, його батьки та батьки [PERSON] бували одне в одного в гостях, але однією родиною не проживав. Свідок [PERSON] - сусідка по б.14 по [ADDRESS] в м.Запоріжжі - суду пояснила, що її квартира розташована на 4 поверсі цього будинку, а квартира, в якій мешкали [PERSON] та [PERSON] - на 6 поверсі. У квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] вселялись разом, потім в квартирі робили ремонт, купували меблі. Вона бувала в цій квартирі та бачила, що вони живуть разом з часу вселення. Восени 2013 року дізналась, що [PERSON] продав квартиру, підписувала акт про проживання в квартирі [PERSON]. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] та [PERSON] він знає, оскільки вони займались ріелторською діяльністю, і з 2003 року батьки свідка познайомились з ними, а потім познайомився і він. Він практично одночасно встановлював кондиціонер в офісі [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS], а також встановлював кондиціонер в їх квартирі по [ADDRESS] була лише [PERSON] і гроші за встановлення кондиціонеру йому віддавала вона. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає з дитинства. В 2003 році зі слів [PERSON] їй стало відомо, що та заміжня. Свідок прийшла в офіс по [ADDRESS], де познайомилась і з [PERSON], він з [PERSON] допомагали свідку придбати квартиру у жовтні 2003 року, тоді ж вона дізналась, що [PERSON] і є чоловік [PERSON]. В 2010 році [PERSON] також допоміг свідку придбати нерухомість, а в 2008 році він з [PERSON] допомогли зятю свідка продати нерухомість. Після цього вони відмічали угоду в ресторані і [PERSON] з [PERSON] були разом як чоловік та дружина. [PERSON] сказала їй, що заміжня, ще в 2003-2004 роках, її син в цей час проживав з батьками [PERSON], а вона - у чоловіка в Хортицькому районі, на зйомній квартирі. У підтвердження пояснень свідка [PERSON] позивач надала суду копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна: від 25.10.2003 року про придбання [PERSON] квартири; та від 16.04.2010 року також про придбання квартири [PERSON], і зазначила, що ці квартири [PERSON] допомагали придбати ПП «Аверс-Плюс» і вона з [PERSON]./а.с.137-138/. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є донькою свідка [PERSON], з [PERSON] разом навчалась ще у школі. В 2003 році від своєї матері свідок дізналась, що [PERSON] працює в агентстві нерухомості і допомогла їй купити квартиру. В 2004 році від самої [PERSON] свідок дізналась, що та проживає разом з чоловіком в Хортицькому районі, де знімають квартиру. Після цього в 2004 році вона прийшла в офіс до [PERSON], де познайомилась з [PERSON]. [PERSON] в 2007 році допомагав її чоловіку продавати нерухомість. В 2005 році від [PERSON] свідок дізналась, що вони купили квартиру, вона прийшла в гості до [PERSON] та [PERSON] в квартиру по [ADDRESS], побачила, що в квартирі вже зроблений ремонт, але меблів ще немає. Після цього вона також неодноразово бувала у них в гостях в цій квартирі. Свідок з сім»єю відпочивали разом з [PERSON] та [PERSON], і ті поводились, як подружжя. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS], живе в квартирі в другому під»їзді цього будинку. З [PERSON] та [PERSON] знайома з 2006 року, коли вона прийшла в гості на день народження до [PERSON], які були раніше власниками цієї квартири, і на дні народження познайомилась з [PERSON] та [PERSON], які там були разом і поводились, як подружжя. З цього дня народження зроблені фотографії, і на одній з них, наданих суду позивачкою, свідок підтвердила, що зображені вона та [PERSON] з [PERSON] в квартирі [PERSON], і що це був 2006 рік. [PERSON] в судовому засіданні підтвердив пояснення свідка в цій частині. Свідок [PERSON] суду, також, пояснила, що після цього бувала в квартирі [ADDRESS], там вже був зроблений ремонт, тоді як [PERSON] продавали квартиру без ремонту. При цьому, в квартирі разом були і [PERSON] і [PERSON]. Свідок [PERSON] - [PERSON] суду пояснила, що вона є давньою знайомою [PERSON], знає його з 2000 року. З [PERSON] вона познайомилась у фірмі «Аверс-Плюс», як з працівником [PERSON]. З цього часу вона бувала і в квартирі по [ADDRESS], яку знімав [PERSON], і в його новій квартирі по [ADDRESS], яку він купив в 2005 році, але не бачила там [PERSON] і не бачила там жодних жіночих речей. Влітку 2005 році в цій квартирі був тільки [PERSON] та його батьки. Приблизно на початку 2007 року [PERSON] свідку повідомив, що хоче пожити з [PERSON] однією сім»єю, і свідок почала бачити її у квартирі [PERSON], коли приходила у гості. В 2007 -2009 роках свідок працювала в «Аверс-Плюс», а в 2002-2003 роках допомагала [PERSON] у цій фірмі, консультувала його як бухгалтер, бувала в його офісі приблизно один раз на місяць, і не помічала, щоб [PERSON] жив з [PERSON]. На фотографіях, наданих позивачкою, впізнала і обстановку квартири по [ADDRESS], яку знімав [PERSON], і обстановку квартири батьків [PERSON], і квартиру по [ADDRESS], де вже є ремонт, але немає меблів, і що на цих фотографіях зображені [PERSON], [PERSON], батьки [PERSON] та [PERSON], і сама свідок. На дачі [PERSON] також відмічали день народження [PERSON], але там були і інші працівники Аверс-плюс. Їй відомо, що [PERSON] купив квартиру по [ADDRESS] в м.Запоріжжі частково за гроші, які дали йому батьки після продажу своєї квартири, а також частково за кредитні кошти. Свідок [PERSON] - мати [PERSON] - суду пояснила, що в 2005 році вони продали належну їм квартиру по вуд.Задніпровській в м.Запоріжжі, і дали сину [PERSON] 7000 доларів на придбання окремої квартири для нього. [PERSON] взяв в кредит ще 7500 доларів США та придбав квартиру по [ADDRESS] в м.Запоріжжі. Тоді син проживав один, ні з ким однією сім»єю не проживав. Після придбання сином квартири вони дали йому ще гроші в сумі 16000 грн. на ремонт, також вони з батьком давали сину гроші на придбання кухонних меблів, мікрохвильової пічі, кондиціонера. З [PERSON] свідок познайомилась приблизно в 2004 році, побачила її в квартирі по [ADDRESS], яку знімав її син, вони недовго посиділи разом за столом. Потім [PERSON] одна та разом зі своїми батьками бували у них в гостях в їх квартирі по [ADDRESS], яку вони продали на початку 2005 року, а вже в 2006 році вони ближче познайомились з [PERSON], та її батьками, її батьки запросили її у гості до себе в квартиру по [ADDRESS]. Свідок не заперечує, що на фотографіях, наданих позивачкою, [PERSON], її батьки та її син зняті в їх квартирі по [ADDRESS], і що це могло бути лише до продажу вказаної квартири. Свідок наполягає, що гроші на придбання меблів та техніки, а також частково на придбання квартири [PERSON] давали свідок та його батько, з [PERSON] в той час син спільно не проживав, а ще свідок давала їм гроші на проживання і під час їх спільного життя. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є знайомою матері [PERSON], і з її слів свідку відомо, що гроші на придбання квартири [PERSON] дали його батьки. Вислухавши сторони, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 СК України. Тобто, при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період, впродовж якого було придбане спірне майно. У відповідності до ст.ст.256-259 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. При цьому, СК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, а правовідносини, що виникли до набрання чинності СК України, регулювались КпШС України. Згідно ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, обов»язок надання яких покладається на сторони по справі. В даному випадку, вирішуючи питання про те, чи є підстави для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2003 року по 01 серпня 2013 року, суд виходить з того, що оскільки СК України, який передбачає можливість встановлення такого факту судом, набрав чинності з 01.01.2004 року, а КпШС України не передбачав можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки, то у задоволенні вимог про встановлення такого факту за період з 01.01.2003 року по 01.01.2004 року необхідно відмовити. Щодо вимог встановити факт спільного проживання позивачки та відповідача однією сім»єю у період з 01.01.2004 року по 20.02.2007 року /день укладення договору купівлі-продажу приміщення - кімнат [ADDRESS]/ - то суд, попри надання позивачкою таких доказів в обґрунтування того, що в цей період вона проживала спільно з [PERSON] однією та вела з ним спільне господарство, як пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], договорів на ремонт спірної квартири та на придбання меблів для цієї квартири, спільних з [PERSON] фотографій, приходить до висновку, що надані позивачем докази не підтверджуються належним чином той факт, що вона не просто підтримувала з [PERSON] у цей період романтичні стосунки, але і вела з ним спільне господарство та між ними склались усталені відносини, які притаманні подружжю. При цьому, у договорі купівлі-продажу приміщення - кімнат [ADDRESS] від 20.02.2007 року як [PERSON], так і [PERSON] підтвердили, що у зареєстрованому шлюбі не перебувають та ні з ким однією сім»єю без укладення шлюбу не проживають, це засвідчено нотаріусом, і в судовому засіданні сторони підтвердили факт своїх підписів у договорі під даним зазначенням у договорі. Таким чином, позивачка 20.02.2007 року нотаріально підтвердила, що станом на вказаний день ні з ким, в тому числі і з [PERSON], вона однією сім»єю без укладення шлюбу не проживає. Враховуючи наведене, у суда немає підстав для встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з 01.01.2004 року по 20.02.2007 року включно. До пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в цій частині суд відноситься критично, оскільки про факт проживання позивачки та відповідача саме як чоловіка та жінки однією сім»єю в цей період свідки знають тільки зі слів позивачки, а зустрічі на святах в різні періоди часу, в тому числі і зображені на фотографіях, самі по собі не підтверджують факту саме проживання однією сім»єю цих чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з наявністю усталених відносин, які притаманні подружжю. Крім того, перебування [PERSON] під час ремонту в квартирі та встановлення там кондиціонеру, про що пояснили свідки з боку позивачки, само по собі також не підтверджує наявності між позивачкою та відповідачем усталених подружніх відносин на той час. Щодо майна та вартості ремонтних робіт, які зазначені у договорах за 2005-2007 рік, укладених [PERSON], і які вона надала суду в обґрунтування спільного побуту з [PERSON] в цей період, то позовні вимоги щодо розподілу коштів на ремонт та покращення квартири сторонами не заявлялись, і на даний час сторони не надали суду даних про те, що ці договори, які оспорюються [PERSON] в судовому порядку, на цей час визнані дійсними чи недійсними, тому вони не можуть бути прийняті судом, як належні докази по справі. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім»єю без реєстрації шлюбу можуть бути задоволені за період з 21.02.2007 року по 01.08.2013 року, оскільки цей період спільного проживання не оспорюється обома сторонами по справі. При визначенні обсягу спільного майна, яке придбане [PERSON] та [PERSON] під час спільного проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, і яке може бути розподілене між ними, суд виходить з того, що автомобіль ЗАЗ Таврія-Нова р.н. [NUMBER], комп'ютери, монітори, ксерокс, квартира [ADDRESS], а також 1/2 частина офісу в б.41 по [ADDRESS] в м.Запоріжжі, були придбані [PERSON] до 21.02.2007 року, про що надані відповідні договори купівлі-продажу, а також гарантійні талони на техніку. Приміщення - кімнати [ADDRESS] - також було придбане сторонами по справі 20.02.2007 року, крім того, дане приміщення за своїми технічними характеристиками є неподільним, і на даний час, з пояснень сторін по справі, ним користується лише [PERSON]. При цьому, сторони придбали його у рівних частках кожний, підтвердивши, що на час його придбання вони у шлюбних відносинах не перебувають та спільно ні з ким не проживають, тому воно також не може бути виділене у власність одному з них, як спільне майно подружжя, а позовні вимоги про порядок користування цим майном сторони не заявляли. Щодо такого майна, яке просить розподілити позивачка, як диван та стіл офісні, кухонний гарнітур, диван та витяжка для кухні, то сторони не надали суду належних доказів того, коли саме, ким і за які кошти було придбане це майно, тому в частині розподілу вказаного майна позовні вимоги задоволені бути не можуть. Що стосується спірної квартири за адресою [ADDRESS], то визначивши, що дана квартира придбана [PERSON] до початку спільного проживання його з позивачкою, суд виходить з того, що на час подачі позову до суду [PERSON] продав цю квартиру третій особі [PERSON], яка є її власницею, тому вказана квартира не може бути розподілена відповідачу, а її ринкова вартість не може бути врахована у повному обсязі при розподілі майна у частку майна [PERSON] з наступних підстав. [PERSON] і [PERSON] визнали в судовому засіданні, що, придбавши дану квартиру в кредит в 2005 році, [PERSON] продовжував сплачувати кредит і в період спільного проживання з [PERSON], тобто з 21.02.2007 року по 22.07.2010 року, що підтверджується і випискою з рахунку [PERSON] по кредитному договору з ПАТ «ПриватБанк». /а.с.126/. Тобто кошти, які були сплачені за кредитним договором у період спільного проживання сторін по справі, могли б бути об»єктом спільного майна подружжя, яке підлягає розподілу, проте позовні вимоги про розподіл цих коштів сторони по справі не заявили. Таким чином, суд прийшов до висновку що майно, яке придбане сторонами по справі під час їх спільного проживання однією сім»єю як чоловіка та дружини в період з 21.02.2007 року по 01.08.2013 року, не оспорюється обома сторонами по справі та підлягає розподілу між ними у відповідності до глави 8 СК України, це: пральна машина «Самсунг» вартістю 500 грн.; телевізор кухонний вартістю 200 грн.; два кондиціонери загальною вартістю 2400 грн.; хлібопічка вартістю 100 грн.; принтер вартістю 800 грн.; ноутбук вартістю 500 грн.; шафа для одягу вартістю 1000 грн.; меблі для вітальні вартістю 1000 грн.; журнальний стіл вартістю 100 грн.; тумбочка під телевізор вартістю 100 грн.; гардини вартістю 500 грн.; дві шафи на балконі вартістю 4000 грн.. Загальна вартість цього майна складає 11200 грн.. Враховуючи положення ст.70 СК України щодо рівності часток майна при розподілі майна подружжя, суд вважає, що позивачу [PERSON], з урахуванням тої частки майна, яку вона вже забрала собі при виїзді з квартири [PERSON], чого вона не оспорює, необхідно виділити наступне майно: пральну машину «Самсунг» вартістю 500 грн.; телевізор кухонний вартістю 200 грн.; кондиціонер вартістю 1200 грн.; хлібопічка вартістю 100 грн.; принтер вартістю 800 грн.; ноутбук вартістю 500 грн.; шафа для одягу вартістю 1000 грн.; меблі для вітальні вартістю 1000 грн.; журнальний стіл вартістю 100 грн.; тумбочка під телевізор вартістю 100 грн.; гардини вартістю 500 грн., а всього майна на суму 6000 грн.. Відповідачу [PERSON] необхідно виділити наступне майно: кондиціонер вартістю 1200 грн. встановлений в офісі; дві шафи на балконі вартістю 4000 грн., а всього майна на суму 5200 грн.. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 243,60 грн., а конкретні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу позивачкою не заявлялись.

Outcome: partial