Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси 28.11.2016 року із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, зазначаючи, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 20.11.2008 року був укладений договір №б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а [PERSON] зобовязався сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з тим, що боржник порушив умови договірних зобовязань, виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі 11932,46 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, про що надав відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, подав до суду заяву про зменшення розміру заборгованості по нарахованій пені, яку підтримав в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за договором №б/н від 20.11.2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» надало [PERSON] кредит в розмірі 1500 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а [PERSON] зобовязався здійснювати щомісячне погашення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у п. 1.1. Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», доданого до матеріалів справи. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складають між ним та банком Договір, що підтверджується його підписом в заяві на отримання кредиту. Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг позичальник дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і позичальник дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт, підписання вказаного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується здійснювати погашення заборгованості по кредиту, відсотків за його використання, перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанні, передбаченому дійсним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. З поданих доказів та розрахунків заборгованості за кредитом, судом встановлено, що [PERSON] порушив умови кредитного договору №б/н від 20.11.2008 року в частині своєчасного повернення кредитних коштів та процентів за користуванням кредитом. В результаті неналежного виконання відповідачем договірних обовязків станом на 31.10.2016 року утворилась заборгованість за договором №б/н від 20.11.2008 року в загальному розмірі 11932 (одинадцять тисяч девятсот тридцять дві) гривні 46 копійок, яка складається із: 619 (шістсот девятнадцять) гривень 58 копійок заборгованість за кредитом; 7668 (сім тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 48 копійок - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2600 (дві тисячі шістсот) гривень заборгованість за пенею та комісією; 500 (пятсот) гривень штраф (фіксована частина); 544 (пятсот сорок чотири) гривні 40 копійок штраф (процентна складова). З аналізу досліджених доказів, та поданої відповідачем заяви про зменшення розміру нарахованої пені, суд вважає, що заявлена до стягнення сума підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За\~ст. 550 ЦК України\~право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Згідно до\~ст. 551 ЦК України\~предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Частиною 3\~ст. 551 ЦК України\~встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 ЦК України\~загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов'язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість. Положеннями ст.\~6, ч. 1 ст.\~627 ЦК України\~встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога щодо врахування принципу розумності є прямою вимогою закону до договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною. Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року передбачено застосування положення частини третьої\~статті 551 ЦК України\~про зменшення розміру неустойки. Істотними обставинами в розумінні частини третьої\~статті 551 ЦК, на думку Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При оцінці наслідків порушення зобов'язань відповідача [PERSON] за кредитним договором №б/н від 20.11.2008 року, застосовуючи принципи добросовісності, розумності і справедливості, виходячи із положень\~ст. 551 ЦК України, суд вважає доцільним зменшити розмір заявленої позивачем до стягнення пені до розміру основного боргу за кредитом, що становить 619,58 грн., з підстав неспівмірності завданим позивачу збиткам та ступінь виконання зобов'язання боржником. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановленим строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частин позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вказує ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 21.11.2016 року №PROM1BL1PX, наявним в матеріалах справи. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд задовольняє позов частково, стягує з відповідача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.

Outcome: partial