Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивач Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернувся в Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги мотивує тим, що ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ» на підставі відповідної ліцензії забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно» в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Оскільки, в цьому будинку в м.Черкаси встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири. Лічильник обліку гарячого водопостачання встановлено у квартирі [ADDRESS] , тому згідно з п. 20 вищевказаних Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документу (розрахункової книжки,платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача (відповідача), так і на виконавця (позивача) (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з ч. 3 ст. 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З власником квартири [ADDRESS] [PERSON] 30.01.2013р. було підписано договір №428/4 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води строком на 1 рік. Відповідно до п. 31 даного договору №428/4 він вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таких заяв сторонами не подавалось, тому договір №428/4 є дійсним на сьогоднішній день. Відповідач, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав позивачу жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав відповідачу житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Крім того, відповідно до п. п. 5, 10, 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги» за цінами та тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг, інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Стаття 9 вищевказаного Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що споживач здійснює оплату за житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно з п. 9 договору №428/4 від 30.01.2013 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата здійснюється щомісячно протягом року. Платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідач своєчасно з січня 2013 не в повному обсязі вносив плату за отримані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка на 01.04.2020 складає 52682,38 грн., що підтверджується розрахунком по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Тож, оплачувати житлово-комунальні послуги це обов`язок споживача, а невиконання цього обов`язку порушує право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він змушений звернутися до суду. Згідно з ч.3 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З моменту надання послуг по забезпеченню відповідача тепловою енергією. В силу ст.11 ЦК України у відповідача виникли правовідносини з позивачем, які полягають у певній поведінці їх суб`єктів, і яка закріплена державою в законах та інших нормативно-правових актах. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, а відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідачеві на суму боргу, відповідно до ст. 625 ЦК, нараховані інфляційні втрати в сумі 14308,51 грн. та 3 % річних, що становить 3639,39грн. На підставі викладеного вище, позивач просить суд, - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання у розмірі 52682грн.38 коп., інфляційну складову боргу - 14308грн.51коп., 3% річних - 3639грн.39 коп., а всього - 70630грн.28коп. та сплачений судовий збір в сумі 2102,00 грн. Ухвалою суду від 01.07.2020 прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною і розглядається в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Лекіашвілі В.В. повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Суду пояснив, що 30.01.2013 з відповідачем укладено договір №428/4 про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води. Як сторона зазначеного вище договору, [PERSON] взяв на себе обов`язки по оплаті заборгованості, що виникла внаслідок несвоєчасного і не в повному обсязі внесення коштів в рахунок оплати спожитих послуг. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги опалення та гарячого теплопостачання, яка виникла в період з січня 2013 року по березень 2020 року включно в сумі - 52682,38грн., інфляційну складову боргу - 14308,51грн., три відсотки річних у розмірі 3639,39грн., а всього - 70630,28грн., а також судові втрати в сумі - 2102,00грн. Додав, що від відповідача не надходило ніяких претензій, а тим більше скарг, щодо якості, повноти наданих послуг, а тому наполягав на задоволенні позовних вимог в заявленому обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча судом про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд, відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що на ПрАТ «Черкаське хімволокно» (в подальшому ПрАТ) покладений обов`язок щодо забезпечення тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності, що підтверджується ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.11.2012 № 374 (переоформлено рішенням від 29.12.2016 № 2444). Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Згідно вищенаведеного ПрАТ «Черкаське хімволокно» як суб`єкта господарювання з постачання теплової енергії законодавством визначено виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] був мешканцем цієї квартири, а також стороною договору №428/4 від 30.01.2013. За вказаною адресою відповідач отримував послуги з тепловодопостачання від ВП «Черкаська ТЕЦ», відкритий о/р 40014029, але ухилявся від перерахування щомісячної оплати за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості. Даний розрахунок не спростований відповідачем. При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не доведена та обставина, що відповідач являється власником квартири. Сам по собі факт укладенні із [PERSON] договору про надання послуг від 30.01.2013р., не свідчить про те, що він є власником нерухомого майна за вказаною адресою. Відповідно до інформаційної довідки №231145886 від 05.11.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності, вбачається відсутність у відповідача права власності на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. З моменту надання позивачем споживачам послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» між сторонами виникли правовідносини, які полягають у виконанні споживачем зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (у редакції, чинній на час виниклих правовідносин) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до вимог п. 1 ст. 1 Закону № 1875-ІV споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична особа чи юридична особа, яка отримує чи має намір отримувати житлово-комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються зокрема й на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Як зазначено у статті 19 згаданого Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (№ 1875- ІV) визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно з законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов`язком споживача - є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Крім того, нарахування позивачем оплати житлово-комунальних послуг за нормами споживання відповідає вимогам Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що вимоги позивача охоплюють період з 01.01.2013 по 01.04.2020, а з [PERSON] договір №428/4 укладено лише з 30.01.2013. Позивачем не доведено факт користування відповідачем у період з 01.01.2013 по 30.01.2013 послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання у квартирі [ADDRESS] . Отже, як на думку суду, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період часу з 01.01. по 30.01.2013 року. Крім того, як вбачається з інформації Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, яка отримана судом 29.07.2020 на виконання запиту щодо доступу до персональних даних від 01.07.2020, згідно адресної картки [PERSON] з 29.11.2016 року знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Також, як зазначалось вище, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідач був/є власником вказаної квартири. На думку суду, безпідставними є доводи представника позивача про те, що якщо із [PERSON] на час розгляду справи не розірваний договір №428/4 від 30.01.2013р. про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, договір не визнаний недійсним, то є підстави для задоволення позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу за період з 01.12.2016р. по 01.04.2020р. Так, суд вважає, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому, відсутні докази, що відповідач є власником квартири, а тому не підлягають до застосування норми ст. 322 ЦК України про те, що власність зобов`язує. Крім того, позивачем жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведені обставини про те, що [PERSON] у вказаний період часу фактично проживав у помешканні та користувався наданими позивачем послугами. Таким чином, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме, - в частині стягнення з [PERSON] на користь ПрАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованості за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період починаючи з лютого 2013 року по 01.12.2016 року включно у розмірі 11410грн.56коп. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати в сумі 4757грн. 44коп. та 3% річних в сумі 581грн. 74коп. В іншій частині позову слід відмовити, оскільки починаючи з 30.11.2016 (29.11.2016 його знято з реєстрації за вказаною вище адресою (а.с.48)), він вже не був споживачем послуг, що надавалися позивачем до помешкання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не своєчасно та не в повному обсязі вносив плату за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання протягом часу з 01.02.2013р. по 01.12.2016р. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки заявлена сума заборгованості позивачем підлягає частковому задоволенню, то відповідно частковому задоволенню підлягають інфляційні втрати 4757грн. 44 коп. за період з лютого 2013 по липень 2016 включно та три проценти річних в сумі 581грн.74коп. за період з лютого 2013 року по листопад 2016 року включно, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг за період 01.02.2013 року по 01.12.2016 року. За таких обставин, оцінивши докази, наявні у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» підлягають до часткового задоволення, оскільки встановлено, що позивач є надавачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, ним були надані відповідні послуги відповідачеві, як споживачу таких послуг, наведені ним розрахунки розміру боргу здійснені за встановленими тарифами, які не спростовані відповідачем. Проте, до стягнення з відповідача [PERSON] підлягає заборгованість за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.02.2013 по 01.12.2016 в сумі 11410грн. 56 коп., інфляційні нарахування в сумі 4757грн. 44 коп. та три відсотки річних в сумі 581грн. 74 коп. року, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг. В іншій частині позову слід відмовити. На думку суду, таке рішення суду є законним та справедливим. Позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5261 від 07.05.2020. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає розмір судового збору 498грн. 59коп., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (23,72%). На підставі викладеного та

Outcome: partial