Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що: -вона з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 1 червня 2002 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -шлюбні відносини між ними припинилися шість місяців тому, причинами розпаду сім`ї послужили зловживання відповідачем спиртними напоями, відсутність бажання працювати та утримувати дітей, що призвело до постійних сварок, втрати почуттів поваги та любові, тому вона переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам; -неповнолітні діти знаходяться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає; -відповідач, маючи нерегулярний, мінливий дохід, постійно приховує дійсний його розмір, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати її шлюб з відповідачем; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1500грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] на неодноразові пропозиції з боку відповідача та суду про можливе примирення, в категоричній формі заявляла, що на примирення вона ні за яких обставин не згідна, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, а збереження сім`ї буде суперечить її інтересам. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, просив суд не розривати їх шлюб та не стягувати з нього аліменти, посилаючись на те, що: -позивач, подаючи до суду заяву про розірвання шлюбу, діяла помилково, не усвідомлюючи у повній мірі наслідки своїх дій, під впливом своїх розведених подруг; -він добровільно виконує свій обов`язок з утримання своїх дітей: як у грошовій, так і у натуральній формі, тому він не бажає, щоб з нього були стягнуті аліменти примусово.\~\~ Суд, вислухавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується оглянутими в судовому засіданні: свідоцтвом про одруження /а.с.6/ та свідоцтвами про народження дітей /а.с.7-8/. Приблизно з січня 2015 року сторони сімейні відносини не підтримують, хоча і проживають в одному будинку. Діти проживають в будинку разом з позивачем та відповідачем. Ці обставини підтверджуються сторонами в судовому засіданні. Суд своєю ухвалою від 6 жовтня 2015 року за клопотанням відповідача призначав сторонам строк для примирення у 2 місяця. Як встановлено у судовому засіданні, сторони за цей час не примирилися, відповідач спричинив позивачу легке тілесне ушкодження, на що позивач 24 жовтня 2015 року звернулася в Хустський МВ УМВД України в Закарпатській області з заявою про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності /а.с.28-30/.\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні судом з`ясовано, що позивач в категоричній формі примиритися з відповідачем не за яких підстав не бажає, вважаючи, що збереження шлюбу буде суперечить її інтересам. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України: суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлене, суд дійшов до висновку, що ніяких підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, оскільки шлюб існує формально, не виконує свого прямого призначення, позивач в категоричній формі примиритися не бажає, вважаючи, що збереження шлюбу буде суперечить її інтересам, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати. Спора про спільно нажите майно та місце проживання неповнолітніх дітей сторони не заявляють. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька і /або/ у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. 2.Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Позивач не надала суду ніяких доказів щодо матеріального стану відповідача, свого матеріального стану, стану здоров`я та матеріального становища дітей. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для їх нормального утримання і виховання, суд прийшов до висновку, що позивач при розірванні шлюбу правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивача; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня по 30 листопада 1286грн., а з 1 по 31 грудня 1455грн.; -жодних доказів про місце роботи, дохід відповідача та свій дохід позивач суду не надала, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - у розмірі по 700грн. на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Згідно рахунку на оплату від 27 травня 2015 року /а.с.2/ позивач при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 243грн.60коп., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, то, відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в цій частині підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: partial