Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 28359,46 доларів США, звернути стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, що належить на праві власності [PERSON], для погашення боргу за договором кредиту у розмірі 28359,46 доларів США, шляхом його продажу на публічних торгах, а також стягнути судові витрати солідарно з відповідачів, посилаючись на те, що відповідно до укладених між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач,та [PERSON] договору кредиту №047 від 22.06.2007 року та додаткових угод до договору кредиту №1 від 10.07.2008 року, №2 від 29.10.2008 року, №3 від 20.05.2009 року, №4 від 17.06.2010 року, останній отримав кредит на поточні потреби у розмірі 23700,00 доларів США, строком погашення не пізніше 20.06.2016 року, зі сплатою 13% річних (з 29.10.2008 року - 14,5% річних, з 17.06.2009 року - 14,85% річних) за користування кредитом. У якості забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором кредиту між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач,та [PERSON] було укладено іпотечний договір №047/1 від 22.06.2007 року, згідно якого остання передала в іпотеку трикімнатну квартиру, що належить їй на праві власності, за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення, в частині звернення стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру, що належить на праві власності [PERSON], для погашення боргу за договором кредиту у розмірі 28359,46 доларів США, шляхом його продажу на публічних торгах, а також стягнення з [PERSON] судових витрат, залишено без розгляду за заявою представника позивача та виключено [PERSON] із числа відповідачів по цивільній справі №333/729/15-ц. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просив на підставі ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України розглядати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. За вимогами ч.3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.06.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (кредитор), та [PERSON] (позичальник) було укладено договір кредиту №047, згідно умов якого кредитор надав [PERSON] кредит у розмірі 23700,00 доларів США на поточні потреби з оплатою за користування кредитом по процентній ставці - 13% річних.У свою чергу, [PERSON] зобов'язався належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 20.06.2011 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором (а.с.15-21, 22, 23-24). Пунктом 2.4 договору кредиту №047 від 22.06.2007 року передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму дійсної заборгованості за кредитом, у валюті кредиту, щомісячно, за методом факт/360, де факт - фактична кількість днів у місяці, 360 - умовна кількість днів у році. Згідно п.2.5 договору кредиту №047 від 22.06.2007 року сплата позичальником кредиту і процентів здійснюється у валюті кредиту щомісячно, до 16-00 в день (на дату), на яку припадає погашення кредиту та процентів згідно графіку. Відповідно до п.4.2 договору кредиту №047 від 22.06.2007 року у разі прострочення позичальником строків платежів в рахунок погашення заборгованості кредиту та нарахованих процентів згідно графіку, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов'язань за цим договором. Відповідно до укладених між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач,та [PERSON] додаткових угод до договору кредиту №047 від 22.06.2007 року - №1 від 10.07.2008 року, №2 від 29.10.2008 року, №3 від 20.05.2009 року, №4 від 17.06.2010 року було, зокрема, збільшено процентну ставку з 29.10.2008 року до 14,5% річних (а.с.27), а з 17.06.2009 року - до 14,85% річних (а.с.31-33), та встановлено новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості за договором, а саме до 20.06.2016 року (включно). Однак, [PERSON] вимоги договору кредиту №047 від 22.06.2007 року належним чином не виконує, в обумовлені строки кредит та відповідну платню по ньому у повному обсязі не сплачує. За наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача [PERSON] за договором кредиту №047 від 22.06.2007 року станом на 29.01.2015 року складає 28359,46 доларів США, а саме: 14611,99 доларів США - заборгованість за кредитом, 10048,75 доларів США - заборгованість за відсотками, 1927,34 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 1771,38 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення відсотків (а.с.6-14). Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст.1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі договору кредиту №047 від 22.06.2007 року Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу [PERSON] кредит, однак останній порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та відсотків по ньому, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по несплаченому кредиту, відсотках, пені відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved