Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив наступне. Відповідно до укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та фізичною особою - підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON]) кредитного договору № 11397740000 від 25.09.2008 року, ФОП [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в розмірі 145000,00 доларів США, строком погашення не пізніше 26.09.2011 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 15,5% процентів річних. 25.09.2008 року в якості забезпечення наданого кредиту за договором № 11397740000 між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений договір поруки № 230862, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ФОП [PERSON] його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Однак ФОП [PERSON] порушує вимоги кредитного договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд стягнути солідарно з ФОП [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСибанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в розмірі 348106,58 доларів США, що станом на 31.07.2013 року за курсом НБУ становить 2782415, 89 гривні та судовий збір в розмірі 3441 гривні. Представник позивача|позовниця,позивачка| в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, надав до канцелярії суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі ФОП [PERSON] та [PERSON], повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явилися і не повідомили суд про причини неявки, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення відповідно ст. 224 ЦПК України. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ФОП [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 11397740000, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 145000,00 доларів США з оплатою за користування кредитом по процентній ставці - 15,5 відсотків річних. В свою чергу, ФОП [PERSON] зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит у зазначеній сумі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 26.09.2011 року, а також сплатити відповідну платню за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором. 25.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір поруки № 230862, на підставі якого поручитель взяла на себе зобов'язання відповідати за повне і своєчасне виконання ФОП [PERSON] (боржник) його зобов'язань перед позикодавцем та нести солідарну відповідальність за виконання умов кредитного договору. Згідно п. п. 2.2, 2.3 договору поруки № 230862 від 25.09.2008 року відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за кредитним договором, протягом десяти робочих днів з дня відправлення банком вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором безпосередньо до поручителя. Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 договору поруки № 230862 від 25.09.2008 року ФОП [PERSON] та [PERSON] відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. Так, за наданими позивачем довідками-розрахунками, заборгованість відповідача ФОП [PERSON] за кредитним договором № 11397740000 від 25.09.2008 року складає 2 782 415, 89 грн., з яких: 1 107 626, 86 грн. - заборгованість за кредитом, 1 491 951, 72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 82 395, 12 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту, 100 442, 19 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Відповідно до ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, надав відповідачу ФОП [PERSON] кредит. Однак останній порушує вимоги кредитного договору № 11397740000 від 25.09.2008 року, а саме не виконує в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів по ньому. Крім того, в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є поручителем перед позивачем за виконання ФОП [PERSON] умов кредитного договору № 11397740000 від 25.09.2008 року та солідарним боржником позивача. У зв'язку з невиконанням позичальником ФОП [PERSON] вимог зазначеного кредитного договору у позивача виникло право вимагати від відповідачів виконання зобов'язань по кредитному договору, які останні ігнорують. У зв'язку з вищевикладеним, є підстави для солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача суми основного боргу по несплаченому кредиту та відсотків по ньому відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним доказом по справі. Таким чином, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають солідарному стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved