Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

позивач просить суд розірвати шлюб між [PERSON], [INFO] (паспорт: серія СТ № 325110, виданий Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області від 01.10.2012 року, реєстраційний номер облікової картки платників ДРФО - платників податків [NUMBER]) та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що вона, [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [INFO], перебуває у шлюбі з громадянином України [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO]. Даний шлюб було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області від 08.09.2012 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 83. Документом, що підтверджує факт реєстрації шлюбу є свідоцтво про шлюб серії 1- ОК № 136615, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області від 08.09.2012 року. Від шлюбу вони мають спільну дитину, дочку [PERSON], [INFO], про що 06.05.2014 р. складено відповідний актовий запис № 68. Документом, що підтверджує факт народження дитини є свідоцтво про народження серії І-ОК № 269670, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області від 06.05.2014 року. Станом на сьогоднішній день, спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час, шлюбні відносини між ними припинені, а подальше сумісне життя із збереженням сім'ї, вона вважає, є не можливим. Разом з цим, вважає, що примирення з відповідачем є також неможливим. Причиною, що спонукає її до розірвання шлюбу в судовому порядку є те, що у них з відповідачем виник спір, який випливає із сімейних правовідносин та стосується неналежного виконання батьківських прав і обовязків щодо утримання і виховання дитини відповідачем, а також, через небажання проживати спільно з відповідачем, вести домашнє господарство та побут, оскільки відповідач, не проявляє таких природних почуттів, як любов та повага до власної сім'ї. Необхідність у поновленні дошлюбного прізвища, відсутня. Станом на сьогоднішній день, дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач позовні вимоги позивач визнав та просив суд їх задовольнити, оскільки до вказаного рішення вони прийшли вдвох. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивачем [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного страну реєстраційної служби Кагарлицького районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 83, у звязку з чим було видано свідоцтво про шлюб серія І-ОК № 136615 від 08.09.2012 р. Шлюбно сімейні стосунки між сторонами припинені. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню [PERSON], [INFO], відносно якої вони не позбавлені батьківських прав. Спільне життя у них не склалося, оскільки як виявилося згодом, їхні характери є зовсім різними, погляди на подружнє життя не співпадають, тобто шлюбні стосунки між сторонами припинені і їх сімя розпалася. За таких обставин, суд приходить до висновку про не можливість збереження сімї. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки попередні намагання примиритись не дали позитивного результату, а тому сторони як подружжя проживати у спільному шлюбі є безперспективним з точки зору подальших шлюбних стосунків між ними, оскільки їхнє спільне проживання завдають моральних та психологічних страждань сторонам. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Виходячи з вищенаведених норм СК України позивач має право з власної ініціативи звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу. За положеннями ч.1 ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливі, суперечить інтересам подружжя, тому суд вважає за необхідне задовольнити позов і розірвати шлюб між сторонами. Після розірвання шлюбу позивач залишається на прізвищі [PERSON]. \~\~Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.\~\~ \~\~Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.\~\~ \~\~Разом з тим, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що\~\~\~дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.\~\~ В судовому засіданні було встановлено, що позивач може забезпечувати нормальний всебічний розвиток і виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 150 СК України\~\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 160 СК України\~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом не встановлено виняткових обставин, які можуть бути підставою для залишення проживати малолітню дитину сторін дочку [PERSON], [INFO] з відповідачем, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити проживати дочку [PERSON], [INFO] з [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, що підтверджено квитанцією про його сплату, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.. ст. 110, 112 СК України, Законом України «Про Державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved