Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивач пред'явив позов до відповідача про поновлення на роботі на посаді начальника охорони державного підприємства Рибне господарство «Галицький» стягнення коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи тим, що наказом № 12-к від 14.05.2014 року на виконання наказу Фонду Державного Майна України регіонального відділення фонду державного майна України по Івано-Франківській області № 49 від 03.02.2014 року та наказу Державного агентства рибного господарства України № 77 від 27.02.2014 року його звільнено з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України, у зв'язку з припиненням діяльності підприємства. Звільнення вважає незаконним, з підстав зазначених у позові. Незаконним звільненням йому заподіяно значної моральної шкоди, так як були порушені нормальні життєві зв'язки, пережив стрес. Моральну шкоду оцінює у 10 000 грн. Просить позов задовольнити, поновити його на роботі на посаді начальника охорони державного підприємства Рибне господарство «Галицький», стягнути кошти за час вимушеного прогулу та 10 000 грн. моральної шкоди, яка заподіяна йому неправомірним звільненням з роботи. Ухвалою суду від 25.06.2014 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ТзОВ Рибгосп «Бурштинський». Представник відповідача та третьої особи позов не визнав, суду пояснив, що будь-яких порушень трудового законодавства при звільненні позивача з роботи допущено не було, звільнення відбулось у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відбулась реорганізація ДП Рибне Господарство «Галицький» через приєднання до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський». Також адміністрація ДП Рибгосп «Галицький» звернулася з листом до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» з вимогою прийняти по переводу усіх працівників підприємства згідно переліку професій та прізвищ, однак дане прохання було частково задоволено, а позивачу відмовлено у прийнятті по переводу за його професією у зв'язку із відсутністю такої посади. Просить в позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін по справі, перевіривши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював на посаді начальника охорони державного підприємства Рибне господарство «Галицький». Наказом Фонду державного майна України №49 від 03.02.2014 року вирішено передати в оренду ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» цілісний майновий комплекс ДП Рибгосп «Галицький». Наказом Державного агентства рибного господарства України №77 від 27.02.2014 року «Про припинення діяльності державного підприємства рибного господарства «Галицький» вирішено, припинити діяльність ДП Рибгосп «Галицький» шляхом його реорганізації через приєднання до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» як орендаря цілісного майнового комплексу ДП Рибгосп «Галицький». Пунктом 3.3. даного наказу зобов'язано адміністрацію підприємства забезпечити соціально-правові гарантії працівників передбачені чинним законодавством. На підставі даного наказу позивача за два місяці через пошту попереджено про наступне звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, відповідно до ст.ст. 49-2, 49-4 КЗпП України, та подано звіт в центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Також адміністрація ДП Рибгосп «Галицький» звернулася з листом до ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» з вимогою прийняти по переводу усіх працівників підприємства згідно переліку професій та прізвищ. Як наслідок ДПРГ «Галицький» отримав відповідь від ТОВ «Рибгосп Бурштинський» у якій зазначено про часткове задоволення заяви про прийняття на роботу шляхом переводу працівників підприємства і у прийнятті по переводу позивача за його професією відмовлено у зв'язку із відсутністю такої посади. Як вбачається з матеріалів справи, директором ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» затверджено штатний розпис підприємства у якому відсутня посада позивача та відсутні будь-які інші вільні посади. Ч. 2 ст. 40 КЗпП України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Як вбачається з листувань між ДП Рибгосп «Галицький» та ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» та із штатного розпису ТзОВ Рибгосп «Бурштинський» то у даному товаристві відсутня посада позивача, також відсутні будь які інші вільних робочі місця у зв'язку із чим не було можливості його перевести на іншу посаду. Також судом встановлено, що на підприємстві ДП Рибгосп «Галицький» відсутня профспілкова організація, однак є голова ради трудового колективу, який надав погодження на звільнення позивача у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників. Відповідно до ч. 4 п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). Однорідних професій професії позивача на ТзОВ «Рибгосп Бурштинський» немає. Відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до п.19. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Представником відповідача в судовому засіданні доведено дотримання вищевказаних процедур та вимог закону при звільненні позивача за п.1 ст. 40 КЗпП України, оскільки таке звільнення позивача супроводжується відсутністю його посади, тобто шляхом скороченням чисельності та штату працівників. Також п.19. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.92 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що при ліквідації підприємства (установи, організації) правила п.1 ст.40 КЗпП можуть застосовуватись і в тих випадках, коли після припинення його діяльності одночасно утворюється нове підприємство. В цих випадках працівник не вправі вимагати поновлення його на роботі на заново утвореному підприємстві, якщо він не був переведений туди в установленому порядку. Станом на сьогоднішній день весь цілісний майновий комплекс ДП Рибгосп «Галицький» згідно договору оренди уже передано у користування ТОВ «Рибгосп Бурштинський», ДП Рибгосп «Галицький» уже перебуває у стадії припинення, а позивач просить поновитися на робочому місці ДП Рибгосп «Галицький», яке вже фактично не існує. За наведених вище обставин, суд вважає, що порушень законодавства при звільненні [PERSON] з роботи допущено не було, а тому позов не підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 40 п. 1 КЗпП України,

Outcome: dismissed