Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивач ПАТ КБ ПриватБанк, в особі представника [PERSON], звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що у відповідності до умов Кредитного договору № DNH4KP41560356, укладеного 26 вересня 2006 року банк надав відповідачу кредит у розмірі 4375, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2, 09 % на місяць на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 26 березня 2008 року. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам складає між ним та банком відповідний договір. В звязку з порушенням взятих на себе зобовязань відповідач допустив заборгованість по даному договору, а тому, станом на 18.03.2016 року у нього перед позивачем виникла заборгованість по відсоткам нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.03.2011 року по 18.03.2016 року у розмірі 15964, 37 грн., яку позивач просив стягнути на свою користь, крім того, і понесені ним судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не зявився, до суду подав заяву, згідно якої розгляд справи просив провести без його участі, при цьому зазначив, що позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у визначеному законом порядку. Причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подав. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк у відповідності до Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809, довідки АА № 241170 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, як юридична особа зареєстроване 19 березня 1992 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, форма власності приватна, вид діяльності: комерційні банки. У відповідності до Статуту Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк, затвердженого загальними зборами акціонерів від 08 серпня 2011 року та погодженого Національним банком України 01 вересня 2011 року ПАТ КБ ПриватБанк є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк. За рішенням загальних зборів акціонерів від 08.08.2011 року, Банк набуває статусу банку з іноземним капіталом. 26 вересня 2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP41560356 (далі - кредитиний договір) про надання банком останньому грошових коштів у розмірі 4375, 80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2, 09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26 березня 2008 року. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам (Розстрочка) (Стандарт). Відповідно до кредитного договору, а саме із заяви позичальника вбачається, що відповідач щомісяця в період сплати з 3 по 10 число кожного місяця повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 294, 94 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди, комісії. Однак, відповідачем [PERSON] не виконуються зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом. Відповідно до заяви позичальника, та п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 6 % на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, у випадку порушення позичальником будь якого із зобовязань, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0, 15 % від суми просроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. П.5.3 Умов також передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Згідно поданого розрахунку заборгованості станом на 18 березня 2016 року заборгованість по наданому кредиту [PERSON] становить 15964, 37 грн., яка є заборгованістю по відсоткам, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 18.03.2011 року по 18.03.2016 року. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства і в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обовязок позичальника повернути позику (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилося, та сплати процентів, належних йому. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що право позивача порушене і підлягає захисту. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованість за кредитним договором № DNH4KP41560356 від 26 вересня 2006 року у сумі 15964, 37 грн., а також понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1378 грн.. На підставі ст.ст. 526, 549-551, 610-612, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved