Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

Позивач просить стягнути з відповідачів в порядку регресу витрати на страхове відшкодування в сумі 20299,29грн. і витрати за послуги аварійного комісара 838,00грн. та судовий збір, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.05.2013р. сталась ДТП в місті Бровари, з участю транспортних засобів під керуванням водія [PERSON] і водія [PERSON], який керував пожежним автомобілем, належним Заворицькій сільській раді; ДТП сталась з вини водія [PERSON]; вказаний пожежний автомобіль не був забезпечений договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності колісного транспортного засобу, що було підставою для покладення на позивача обов'язку по виплаті страхового відшкодування постраждалому [PERSON], цивільно-правова відповідність якого була застрахованою, і який звернувся у відповідності до закону до МТСБУ за виплатою йому як потерпілій особі внаслідок ДТП страхового відшкодування. МТСБУ виплатило [PERSON] за даним страховим випадком страхове відшкодування в сумі 20299,29грн., в тому числі 1999,29грн. за завдану йому в ДТП майнову шкоду, що складається з вартості відновлювального ремонту автомобілю за виключення ПДВ, і витрати на евакуацію транспортного засобу 300 грн., тому позивач звертається з позовом в порядку регресу, і просить стягнути понесені витрати з відповідальних за шкоду осіб, зокрема з водія [PERSON], винуватого в ДТП, який керував пожежним автомобілем, цивільно-правова відповідальність якого станом на день ДТП не була застрахована, і з власника незабезпеченого страховим договором транспортного засобу та роботодавця водія. Початково позов пред'явлено до [PERSON] і Броварського управління ГУ МНС України у Київській області; у подальшому, після отримання письмових заперечень від другого відповідача, позивач подав заяву про залучення до участі у справі співвідповідачем Калитянську селищну раду, яка є правонаступником Заворицької сільської ради - власника незабезпеченого договором страхування пожежного автомобіля і роботодавця водія [PERSON] станом на час ДТП. Відповідач [PERSON], не оспорюючи факту ДТП і визнання його винуватим в даній ДТП, позов до нього не визнав, посилаючись на те, що не є у даному випадку відповідним перед МТСБУ за дану шкоду, оскільки власником транспортного засобу (пожежного автомобіля), яким він керував під час ДТП, була Заворицька сільська рада, і він перебував у трудових стосунках з Заворицькою сільською радою та при ДТП знаходився при виконанні службових обов'язків - повертався з районних змагань по пожежному прикладному мистецтву, куди був направлений керівництвом для участі у змаганні за телефонограмою заступника Броварської райдержадміністрації. Вважає, що відповідальним у даному випадку є його роботодавець і власник транспортного засобу - пожежного автомобіля, а не він. Відповідач Броварське управління ГУ МНС України у Київській області позов до нього не визнав, мотивуючи тим, що сільська пожежна команда Заворицької сільської ради не є його структурним підрозділом, створена Заворицькою сільською радою, їй повністю підпорядкована, власником пожежного автомобіля - учасника ДТП - була Заворицька сільська рада, а не він, і [PERSON] не перебував з даним відповідачем у трудових відносинах, тому дана юридична особа не має жодного відношення до даного ДТП і до даного спору. В письмових поясненнях даний відповідач не оспорював того, що дійсно мали місце змагання пожежників, на яких приймав участь [PERSON] на пожежному автомобілі, належному Заворицькій сільраді. Відповідач Калитянська селищна рада позов не визнала. Не оспорюючи того факту, що водій [PERSON] був працівником Заворицької сільської ради, і що пожежний автомобіль належав на праві власності Заворицькій сільській раді, і що правонаступником Заворицької сільради є Калитянська селищна рада, - позов до нього не визнав з тих підстав, що відсутні на його думку підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну [PERSON] шкоду, оскільки [PERSON] при ДТП не був при виконанні своїх службових обов'язків, у день ДТП був вихідний згідно табелю обліку робочого часу, і він використовував автомобіль не у службових цілях, а у власних, тому має сам нести відповідальність за заподіяну ним шкоду. Третя особа [PERSON] (колишній голова Заворицької сільської ради) не оспорював того факту, що Заворицька сільрада була власником пожежного автомобіля, (на даний час правонаступником є Калитянська селищна рада), що договір обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності на забезпечення даного транспортного засобу не було укладено через відсутність коштів; не оспорював того факту, що засновником СПК була Заворицька сільрада, і що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Заворицькою сільською радою, займав посаду начальника сільської пожежної команди (СПК). З приводу даного ДТП пояснив, що дійсно була телефонограма від Броварської РДА забезпечити участь сільської пожежної команди у районних змаганнях пожежників у місті Бровари; він знав про те, що [PERSON] на вимогу даної телефонограми і за власним бажанням поїхав для участі у змаганні на пожежному автомобілі; про ДТП йому стало відомо не від [PERSON], який на його думку намагався скрити факт ДТП, а від іншого водія - постраждалого в даній ДТП. З даного приводу ніяких дисциплінарних заходів до [PERSON] не застосовувалось. Учасники процесу не оспорювали самого факту ДТП і вини водія [PERSON] в ДТП, що вже встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення; не оспорювали факту заподіяння шкоди іншому водію - учаснику ДТП, не оспорювали факту здійснення позивачем вказаному водію страхової виплати та її розміру, не оспорювали наявності у позивача права та підстав для отримання відшкодування в порядку регресу. Відповідач Калитянська селищна рада і третя особа (колишній голова Заворицької сільради) не оспорювали того факту, що даний пожежний автомобіль належав Заворицькій сільській раді, був за нею зареєстрований, і страховий поліс був відсутній. Не оспорюють того, що обов'язок по страхуванню покладався на Заворицьку сільську раду. Не оспорюють того факту, що відповідач [PERSON] перебував у трудових стосунках з Заворицькою сільською радою на посаді начальника сільської пожежної команди. Відповідачі [PERSON] і Калитянська селищна рада не оспорюють і підтверджують відсутність будь-яких підстав для покладення відповідальності на другого відповідача- Броварське управління ГУ МНС України у Київській області, до якого не мав відношення ні водій [PERSON], ні пожежний автомобіль, яким скоєно ДТП. Крім того, відповідач Калитянська селищна рада не оспорює того факту, що у зв'язку з реорганізацією селищних громад, створенням об'єднаних територіальних громад, було ліквідовано Заворицьку сільську раду як юридичну особу, і правонаступником Заворицької сільської ради став відповідач Калитянська селищна рада як орган місцевого самоврядування об'єднаної територіальної громади, до якої ввійшла громада села Заворичі. Відповідач не оспорює, що до нього разом з цим в порядку правонаступництва перейшли і всі активи Заворицької сільської ради, в тому числі права на вказаний транспортний засіб - пожежний автомобіль, який в порядку правонаступництва передається йому у власність, але на даний час перереєстрацію його не здійснено. Відповідач Калитянська селищна рада оспорює наявність підстав для покладення саме на неї відповідальності за даним позовом МТСБУ у зв'язку з тим, що [PERSON] при ДТП не був на робочому місці і при виконанні своїх службових обов'язків, у нього даний день не був робочим згідно табелю обліку робочого часу, на змагання [PERSON] поїхав за власною ініціативою у приватному порядку, самовільно, і тому відсутні підстави для покладення на роботодавця відповідальності за шкоду, заподіяну водієм [PERSON], дані витрати страхової компанії на думку цього відповідача повинні бути стягнуті саме з водія, винуватого в ДТП. Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у розгляді справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків: Згідно постанови Броварського міськрайонного суду від 29.07.2013р. - [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням на нього адмін. стягнення у вигляді штрафу, за ст.ст.124, 122-4 КУпАП - згідно фабули постанови: 17.05.2013р. о 14-25 на регульованому світлофором перехресті вулиць Київської і Гагаріна в місті Бровари, [PERSON] керував в напрямку міста Чернігів пожежним автомобілем марки «ЗІЛ 131АРС-14» д\\н [NUMBER] та, не виконуючи невідкладне службове завдання, увімкнув проблискові маяки синього і червоного кольору, проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген Кадді [NUMBER], який виїхав на зелений сигнал світлофору з вул. Гагаріна на вул. Київську, в результаті ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, вина [PERSON] в ДТП встановлена судовим рішенням у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. З повідомлення водія [PERSON] до МТСБУ про страховий випадок від 17.05.2013р., з заяви на відшкодування шкоди, довідки про пошкодження в ДТП, з протоколу огляду транспортного засобу- даного автомобіля, зі Звіту про оцінку завданої в ДТП шкоди автомобілю Фольксваген Кадді [NUMBER] - 23999,15грн.., з квитанції про оплату послуг евакуатора на 300 грн., з Наказу МТСБУ №229 від 21.01.2014р. про виплату суми на відшкодування шкоди з фонду потерпілих потерпілому [PERSON] за даним страховим випадком, у розмірі 20299,29грн., а також з платіжного доручення №258 від 23.01.2014р., платник МТСБУ, отримувач [PERSON], призначення платежу: страхове відшкодування згідно наказу №224 ввід 21.01.2014р., - з даних документів встановлено, що позивач на законних підставах здійснив виплату потерпілому внаслідок страхового випадку, що стався з вини водія [PERSON]. 17.05.2013р. в м. Бровари;розмір виплати МТСБУ за даним страховим випадком - 20299,29грн. (що складається з вартості відновлюваного ремонту за виключенням ПДВ і з послуг на евакуацію евакуатором пошкодженого транспортного засобу). Таким чином, позивач довів підстави і розмір страхової виплати і відповідно довів наявне у нього право зворотної вимоги (регресу). Спірні правовідносини врегульовані Цивільними кодексом України, а також Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі закону про страхування) . Відповідно до ст. 27 Закону до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування , в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст.38.2 Закону - МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1 - до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність; ст. 38.2.2 - до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій; 38.2.3 - до страховика, якщо забезпечений транспортний засіб, що заподіяв шкоду, було встановлено та страховик був зобов'язаний, але не виплатив страхове відшкодування у порядку, встановленому цим Законом; 38.2.4 - до підприємства, установи, організації, що відповідають за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; 38.2.5 - до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння , а також якщо вона відмовилася від проходження огляду щодо стану сп'яніння, та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. Відповідно до ст. 41.1 закону - МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦКУ особа, що відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну відшкодовується у повному обсязі особою, що її завдала. Згідно ч.1 ст.1188 ЦК України - шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, п.1) шкода, завдана одній особі іншою відшкодовується винною особою. Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює. Згідно ч.2 ст.1187 ЦКУ - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом. Згідно ч.3 ст.1187 ЦК - особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом і задала шкоди діяльністю щодо його використання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Згідно ч.5 ст.1187 ЦКУ - особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Вирішуючи питання щодо того, хто з відповідачів є особою, на яку має бути покладено обов'язок по відшкодуванню позивачу понесених ним витрат у зв'язку з відшкодуванням шкоди, завданої в ДТП, суд виходить з наступного: Встановлено, що законним володільцем (власником ) транспортного засобу (пожежного автомобілю) яким завдано шкоду, була Заворицька сільська рада, правонаступником якої у даному випадку є відповідач Калитянська селищна рада. Обов'язок укласти договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо забезпечення даного транспортного засобу був покладений на власника - на Заворицьку сільську раду, і даний обов'язок власником не був виконаний в порушення вимог закону. Тому є підстави для пред'явлення МТСБУ вимоги в порядку регресу саме до вказаної особи - згідно ст.38.2.1 Закону про страхування. Водій [PERSON] займав у Заворицькій сільській раді посаду начальника пожежної команди. Станом на час ДТП [PERSON] керував автомобілем на правомірній підставі - виконуючи завдання по участі у змаганнях пожежників, про що було достовірно відомо керівництву, якому було доручено забезпечити участь пожежної команди у цих змаганнях, - тобто відсутні підстави вважати, що [PERSON] заволодів даним транспортним засобом неправомірно, і тому відсутні підстави для застосування положень ч. 3 ст.1187 ЦК України та ст.38.2.2 Закону про страхування. Водій [PERSON] станом на день ДТП був працівником Заворицької сільської ради, керував пожежним автомобілем, закріпленим за ним на підставі трудових відносин з Заворицькою сільською радою, станом на час ДТП повертався з завдання, пов'язаного з виконанням трудових відносин, пов'язаних з своєю роботою і посадою. Суд вважає встановленим, що [PERSON] приймав участь у районних змаганнях пожежників, і станом на час ДТП повертався з змагань із м. Бровари до села Заворичі, тобто до місця дислокації пожежного автомобіля і до місця своєї роботи. Суд погоджується з [PERSON] у тому, що поїздка на змагання не була самовільною дією, що на змагання він був направлений згідно наявної у справі телефонограми Броварської РДА, надісланої голові сільради (чого голова сільради [PERSON] не заперечував). Суд вважає можливим визнати той факт, що участь у районних змаганнях пожежних команд є виконанням посадовою особою (начальником пожежної команди) службових (трудових) обов'язків. Повернення із службового завдання за правовим змістом так само є виконанням службового (трудового) обов'язку. Відлучення на автомобілі у особистих справах [PERSON] оспорюється і дана обставина не встановлена і не доведена. Відповідач посилається на те, що в табелі обліку робочого часу у дану дату 17.05.2013р. не значиться робочим днем для [PERSON], і це на думку відповідача є доказом того, що [PERSON] не знаходився при виконанні службових обов'язків, а його поїздка на змагання була приватною, використання транспортну було в особистих цілях і самовільним. Такі ствердження відповідача спростовуються наданими доказами і встановленими обставинами, а сам той факт, що в табелі робочого часу не значився для [PERSON] робочий день, не спростовує факту виконання ним в той день службового завдання за межами робочого місця - місця дислокації пожежної команди, та означає лише відсутність чергування на дану дату. Посилання відповідача на самовільні дії [PERSON] спростовуються також і тим фактом, що він не був притягнутий до відповідальності з приводу прогулу, самовільного заволодіння автомобілем , чи його використання в особистих і не службових цілях, тощо. Таким чином, шкода, завдана працівником при виконанні службового (трудового) обов'язку є підставою для покладення на роботодавця і власника обов'язку по відшкодуванню завданої працівником шкоди - згідно ст. 1172 ЦК України. Підстав для звільнення цього відповідача від відповідальності відшкодувати понесені позивачем збитки не встановлено. Підстав для покладення відповідальності на водія [PERSON] чи на іншу особу - не встановлено. Таким чином, з відповідача Калитянської селищної ради підлягає стягненню на користь позивача виплачена ним потерпілій особі за страховим випадком сума 20299,29грн., що складається з відшкодованої вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу 19999,29грн. та послуг евакуатора 300грн. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на послуги аварійного комісара в сумі 838грн., - то вирішуючи питання про наявність правових підстав для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню саме даних витрат, суд виходить з наступного: Позивач подав такі докази: доручення МТСБУ страховому комісару від 20.08.2013р. №21395 на виконання огляду транспортного засобу і визначення вартості відновлювального ремонту; платіжне доручення №3190 від 26.09.2013р., згідно якого МТСБУ сплатило 838грн.- призначення платежу: за послуги аварійних комісарів згідно рахунку №21395 від 30.08.2013р. ФОТ [PERSON]; акт виконаних ФОП [PERSON] робіт від 20.08.2013р. Згідно ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог, обґрунтувань і в межах наданих доказів. Позивач у позовній заяві не обґрунтував підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню йому даних витрат. Позивач послався в цілому на норми Закону «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і на наявне у нього право подавати позов в порядку регресу про відшкодування виплачених за страховим випадком сум потерпілому. Згідно ст. 40.3 Закону про страхування, - МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Згідно ст.41.4 закону - МТСБУ за рахунок коштів відповідного страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат МТСБУ при здійсненні регламентних виплат. Разом з тим даними нормами передбачено право на залучення аварійних комісарів і порядок та джерела оплати їх послуг, але не передбачено право вимоги вказаних витрат в порядку регресу до винної особи. Зі змісту ст. 993 та ст.1191 ЦК України - передбачено право регресної вимоги у межах фактичних витрат на виплату потерпілому, у розмірі виплаченого відшкодування. Натомість вказані позивачем витрати на оплату послуг аварійного комісара не є у складі виплаченого потерпілому відшкодування. Тому дані норми закону і передбачене цими нормами закону право вимоги на вказану суму не розповсюджується. В межах заявленого позову позивач не навів інших законних підстав і обґрунтувань з цього приводу і не довів наявності підстав для стягнення з відповідача вказаної суми. Таким чином, в межах заявлених позовних вимог, суд не вбачає законних підстав для стягнення вказаної суми з відповідача Калитянської селищної ради чи з іншого відповідача. Позов підлягає частковому задоволенню. Також частковому відшкодуванню позивачу підлягають понесені позивачем судові витрати - по оплаті судового збору - згідно ст.88 ЦПК, пропорційно до частини задоволених позовних вимог. Позов задоволено на 96%. Тому судовий збір підлягає відшкодуванню в розмірі 96%, тобто в сумі 1322,88грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial