Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивач просить визнати припиненим договір поруки від 21.10.2007 року, укладений між ним та Відкритим акціонерним товариством, із додатковою угодою до нього № 1 від 11.07.2008 року та додатковою угодою № 2 від 30.06.2010 року, визнати виконавчий лист № 2-5401/2011, виданий 25.05.2012 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з нього на користь банку заборгованість за кредитним договором № 010/04-02/1772/1 від 24.10.2007 року із додатковою угодою до нього № 1 від 21.08.2008 року, додатковою угодою до нього № 2 від 28.01.2009 року, № 010/04-02/1772/1-3 від 09.09.2009 року, № 010/04-02/1772/1-4 від 30.06.2010 року в сумі 3645504 грн. 22 коп. та виконавчий лист № 2-5401/2011, виданий 25.05.2012 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з нього на користь банку судового збору у сумі 1700 грн. та 120 грн. в рахунок відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи такими, що не підлягають виконанню, у звязку з припиненням грошового зобовязання фізичної особи-підприємця [PERSON] за кредитним договором № 010/04-02/1772/1 від 24.10.2007 року із додатковою угодою до нього № 1 від 21.08.2008 року, додатковою угодою до нього № 2 від 28.01.2009 року, № 010/04-02/1772/1-3 від 09.09.2009 року, № 010/04-02/1772/1-4 від 30.06.2010 року, перед банком, по зобовязанням якої поручився позивач, оскільки ухвалою Господарського суду Херсонської області від 15.09.2015 року затверджено звіт ліквідатора, закрито провадження у справі про банкрутство фізичної особи-підприємця [PERSON] та визначено, що вимоги кредиторів за винятком вимог, передбачених абз.3 ч.3 ст.92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вважаються погашеними. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у позові. В судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх необґрунтованість, пояснивши при цьому, що рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 06.02.2012 року з позивача на користь банку достроково стягнуто заборгованість по кредитному договору № 010/04-02/1772-1 від 24.10.2007 року із додатковою угодою до нього № 1 від 21.08.2008 року, додатковою угодою до нього № 2 від 28.01.2009 року, № 010/04-02/1772/1-3 від 09.09.2009 року, № 010/04-02/1772/1-4 від 30.06.2010 року в загальній сумі 3645504 грн. 22 коп. та судові витрати, яку [PERSON] на даний час не сплатив. Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобовязані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Судом встановлено, що 24.10.2007 року між позивачем [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] взяв на себе зобовязання перед банком відповідати по зобовязанням фізичної особи-підприємця [PERSON], які виникають з умов Генеральної кредитної угоди № 010/04-02/1772 від 24.10.2007 року. Також судом встановлено, що між сторонами 11.08.2008 року укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки б/н від 24.10.2007 року та 30.06.2010 року укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки б/н від 24.10.2007 року. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена та зареєстрована у встановленому законом порядку. Згідно ч.2 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним позовом до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», яка не є юридичною особою, філією або представництвом юридичної особи Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль». Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] в частині визнання припиненим договору поруки від 21.10.2007 року, укладеного між ним та Відкритим акціонерним товариством, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», із додатковою угодою до нього № 1 від 11.07.2008 року та додатковою угодою № 2 від 30.06.2010 року, не підлягають задоволенню судом, оскільки заявлені до Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль» в особі Херсонської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Аваль», яка не є юридичною особою. Вимоги позивача в частині визнання виконавчого листа № 2-5401/2011, виданого 25.05.2012 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» заборгованість за кредитним договором № 010/04-02/1772/1 від 24.10.2007 року із додатковою угодою до нього № 1 від 21.08.2008 року, додатковою угодою до нього № 2 від 28.01.2009 року, № 010/04-02/1772/1-3 від 09.09.2009 року, № 010/04-02/1772/1-4 від 30.06.2010 року в сумі 3645504 грн. 22 коп. та виконавчого листа № 2-5401/2011, виданого 25.05.2012 року Суворовським районним судом м.Херсона, про стягнення з нього на користь банку судового збору у сумі 1700 грн. та 120 грн. в рахунок відшкодування витрат на ІТЗ розгляду справи такими, що не підлягають виконанню, як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню судом, оскільки не вирішуються у порядку позовного провадження, а розглядаються судом в порядку Розділу VI ЦПК України та повязані з виконанням рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 06.02.2012 року.

Outcome: dismissed