Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

Позивач просить надати дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон до країн Туреччини, Єгипту, Ізраїлю, для оздоровлення у супроводі матері [PERSON], [INFO], ІН: [NUMBER], терміном починаючи з 25 травня 2017 року по 01 вересня 2017 року, без дозволу (згоди) батька [PERSON], ІН: [NUMBER]. Позов обґрунтовує наступним. В період спільного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON] [INFO]. З червня 2007 року відповідач жодного разу до дитини не приїздив і не навідував його, участі у вихованні та догляді за дитиною не брав, розвитком дитини не цікавився, матеріальної допомоги у вигляді аліментів, додаткових витрат на утримання та розвиток дитини не надає Дитина проживає разом з позивачем. З 01 червня 2013 року позивачем був укладений шлюб з [PERSON], про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. В новій родині в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Діти в родині виховуються як рідні брат та сестра. Позивача чоловік виховує [PERSON], як рідного сина. В листопаді 2013 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену згоду на усиновлення її сина, але в зв'язку з його терміновим виїздом не вдалося закінчити усиновлення. Влітку 2017 року позивач разом зі своєю родиною бажають виїхати за кордон до Туреччини, Єгипту, Ізраїлю для відпочинку та оздоровлення. Відповідно до вимог чинного законодавства на виїзд неповнолітньої дитини за кордон необхідна згода батька дитини. Відповідач добровільно згоди не надає, тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. Позивач судове засідання не з'явилась, відповідно до наданої заяви позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору органу опіки та піклування Токмацької районної державної адміністрації Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків. В період спільного проживання з відповідачем в них народився син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.02.2007 року. З червня 2007 року відповідач жодного разу до дитини не приїздив і не навідував його, участі у вихованні та догляді за дитиною не брав, розвитком дитини не цікавився, матеріальної допомоги у вигляді аліментів, додаткових витрат на утримання та розвиток дитини не надає Дитина проживає разом з позивачем. З 01 червня 2013 року позивачем був укладений шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 01.06.2013 року. В новій родині в них народилася донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.06.2013 року. В листопаді 2013 року [PERSON] надав нотаріально посвідчену згоду на усиновлення її сина, але в зв'язку з його терміновим виїздом не вдалося закінчити усиновлення, що підтверджується копією заяви від 15.11.2013 року. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом з чоловіком, сином та донькою, що підтверджується довідкою виданою Комітетом міськрайону «Центральний» від 03.05. 2017 року. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному громадянину гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України та повертатись на Україну. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ,постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 724 від 25 серпня 2010 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231(із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. В статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved