Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивач ПАТ «ДЕЛЬТА-БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 16 січня 2012 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та фізична особа - резидент України [PERSON] уклали кредитний договір № 002-17009-160112. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 4929,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2.50 % в місяць, п. 2.5 договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 4929,00 грн., про що свідчить меморіальний ордер №1674139 від 17.01.2012 року, та рахунок-фактура №16/01/12-02 від 16.01.2012 року. [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті, чого виникла прострочена заборгованість. Станом на 12.04.2014 року за [PERSON] по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору № 002-17009-160112 від 16.01.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 5461,25 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 4105,54 грн.; заборгованість за відсотками: 0,18 грн.; заборгованість за комісіями: 1355,53 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання, призначеного на 25.07.2014 року, повідомлений судом належним чином, однак в судове засідання не з'явився, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України свідчить про належне його повідомлення. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи з ухваленням заочного рішення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 січня 2012 року Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта»), та фізична особа - резидент України [PERSON] уклали кредитний договір № 002-17009-160112. Відповідно до пункту 1.1. вищевказаного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу кредит у сумі 4929,00 грн. на придбання певного майна/послуг, на умовах визначених договором. Відповідно до п.2.3. Договору за користування кредитом відповідач сплачує кредитору проценти, виходячи зі ставки 0,01 % в рік. А також, за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 2.50 % в місяць, п. 2.5 договору. Положеннями Договору передбачено, що ТОВ «Комерційний банк «Дельта» у випадку порушення Позичальником строків сплати передбачених Договором платежів більше ніж на 1 (один) місяць має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті Позичальником платежів в строки, передбачені Договором, Кредитор має право вимагати від позичальника оплати боргового зобов'язання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Відповідач [PERSON] станом на 12.04.2014 року порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Таким чином, станом на 12.04.2014 року за [PERSON] по укладеному з ТОВ «Комерційний банк «Дельта» Кредитному договору № 002-17009-160112 від 16.01.2012 року рахується заборгованість на загальну суму 5461,25 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 4105,54 грн.; заборгованість за відсотками: 0,18 грн.; заборгованість за комісіями: 1355,53 грн. Частина 2 ст. 1050 ЦК України визначає, що, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У зв'язку з порушенням відповідачем - [PERSON] зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків, у позивача виникло право на дострокове стягнення суми боргу за кредитним договором. Позивач має право вимагати від [PERSON] повернення всієї суми кредиту та кредитних процентів, з урахуванням їх часткових погашень, до закінчення строку погашення зазначених кредитних платежів. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В судовому засіданні було встановлено, що в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач не дотримувався вимог з погашення кредиту та відсотків згідно термінів, встановлених в договорі, що підтверджено розрахунками, наявним у матеріалах справи. За встановлених обставин, підстави для стягнення з [PERSON] суми заборгованості та понесених судових витрат, наявні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 611 ЦК України,

Outcome: approved