Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21992,05 грн. за кредитним договором № б/н від 17.07.2013 р., яка складається з: заборгованості за кредитом 11513,84 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 8166,34 грн., заборгованості за пенею та комісією 788,44 грн., штрафів 500 грн. (фіксована частина), 1023,43 грн. (процентна складова) та стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн. Позов обґрунтований тим, що міжПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 17.07.2013 р. був укладений кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12000 грн.Позивач зазначає, що ним зобовязання за договором виконані у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання не виконує, в звязку з чим утворилась заборгованість, яка складає 21992,05 грн. Враховуючи, що відповідач добровільно не погашає заборгованість, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Представник позивача в судове засідання не зявився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом завчасно за останньою відомою адресою, повідомленою АДБ ГУ ДМС України в Харківській області, однак всі конверти повернулись до суду не врученими в звязку з закінченням терміну зберігання. Крім того, відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом розміщення оголошення в газеті «Слобідський край». Виходячи з викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. В поданій позовній заяві позивач вказав, що 17.07.2013 р. між ПАТ КБ «Приватбанк»та [PERSON] був укладений кредитний договір (далі по тексту - Договір), згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі12000 грн. Базова процентна ставка за Договором складає 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, що є додатком до договору, Позичальник зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, визначених даним договором. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором та на думку позивача відповідач має заборгованість станом на 31.07.2015 р. за кредитним договором, яка становить 21992,05 грн. та яка складається з: - заборгованості за кредитом 11513,84 грн.; - заборгованості про процентам за користування кредитом 8166,34 грн.; - заборгованості за пенею та комісією 788,44 грн.; - штрафу (фіксована частина) 500 грн.; - штрафу (процентна складова) 1023,43 грн. Згідно зі статтями 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). Разом із тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення між сторонами договору на отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12000 грн. Анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17.07.2013р., яка підписана [PERSON], не визначено предмету договору, відсутня позначка у відповідному полі заяви, а також не зазначений кредитний ліміт. Крім того, позивачем не надано доказів використання відповідачем кредитних коштів після укладення договору. Також суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутнє підтвердження ознайомлення відповідача із довідкою про умови кредитування та умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, оскільки на даних документах, доданих до позову, відсутній підпис відповідача, в звязку з чим не можливо встановити факт обізнаності відповідача з умовами кредитування, а також факт укладення кредитного договору. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом підтвердження укладання договору між сторонами та використання відповідачем кредитних коштів в межах кредитного ліміту на умовах, які вказані в позовній заяві. Судом визнавалась явка представника позивача до суду обовязковою для надання пояснень та обґрунтування заявлених вимог, однак представник позивача в судові засідання не зявився, правом надати пояснення та докази на їх підтвердження не скористався, тому суд розглянув справу на підставі наявній в ній доказів. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Outcome: dismissed