Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказало, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.04.2007р., [PERSON] отримала кредит у розмірі 14300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 03 жовтня 2014 року позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.10.2014р.. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 06.04.2007р. становила 5527 грн. 90 коп.. В звязку з вищевикладеним позивач звернувся до суду. Представник позивача ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання не зявився, проте до матеріалів справи додав клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявивс, проте направив заяву, в якій просить розглядати справу без його присутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.04.2007р., [PERSON] отримала кредит у розмірі 14300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Згідно свідоцтва про смерть серії І-СР № 239298 судом встановлено, що [PERSON] померла 03 жовтня 2014 року, актовий запис № 187 від 07.10.2014р.. Станом на дату смерті заборгованість позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором б/н від 06.04.2007р. становила 5527 грн. 90 коп.. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України у зв'язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов'язання, які нерозривно пов'язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов'язанням. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 01 лютого 2016 року була направлена претензія кредитора до Жашківської державної нотаріальної контори. 15 лютого 2016 року позивачем було отримано відповідь Жашківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлої [PERSON], який звернувся із заявою про прийняття спадщини, є [PERSON]. 10 травня 2016 року спадкоємцю [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій з його сторони не було вчинено. Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved