Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивач приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.09.2014 року в м. Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON]). Особою, винною у настанні ДТП є [PERSON] А тому, посилаючись на ч.2 ст.1187, ст..993 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача, як з власника джерела підвищеної небезпеки, витрати в сумі 12812,87 грн. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в порядку регресу. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, на задоволенні позову наполягає, проти заочного розгляду справи Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявилася, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності від відповідача не надходило. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20 вересня 2016 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст..224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.12.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір № 0113-0405-0005 добровільного страхування транспортного засобу (далі - договір страхування), відповідно до якого позивачем застраховано транспортний засіб страхувальника - легковий автомобіль [NUMBER] (далі - застрахований автомобіль). 16.09.2014 року біля будинку №74 по вул. Леніна в м. Полтаві сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON]). Відповідно до розгорнутої довідки ДАІ № 9437285, ДТП сталась з вини [PERSON], який керуючи автомобілем [NUMBER] порушив вимоги правил дорожнього руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з застрахованим автомобілем. Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 10.10.2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, яке мало місце 16.09.2014 року біля будинку №74 по вул. Леніна в м. Полтаві. 23.09.2014 року ТОВ «ЮНІВЕРСАЛ АСІСТАНС-Україна» на замовлення СК «Український страховий стандарт» було складено звіт про оцінку № 81/87.09.14, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля [NUMBER], становить 4409,35 грн. Відповідно до акту виконаних робіт обслуговуючої СТО-ІП «АІС-Полтава» від 18.09.2014 року, відновлювальний ремонт (щодо ходової частини) автомобіля [NUMBER] становить 7078,07 грн. Згідно рахунку обслуговуючої СТО-ІП «АІС-Дніпропетровськ» від 23.09.2014 року, відновлювальний ремонт (щодо кузовних робіт) автомобіля [NUMBER] становить 6503,80 грн. 09.01.2014 року платіжними дорученнями №18855 та № 18856 здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 12812,87 грн. відповідно до умов договору страхування. Судом встановлено, що шкода застрахованому автомобілю марки «Geely» завдана не власником автомобіля [PERSON], а іншою особою - [PERSON], який, керуючи автомобілем, допустив порушення Правил дорожнього руху. За вимогами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Право вимоги у позивача виникло також і на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак позов заявлено не до належного відповідача. Згідно розяснень Постанови Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадяни, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо). Зважаючи на те, що позов страховою компанією заявлений саме до [PERSON] як до власника автомобіля, [PERSON] на час скоєння ДТП не була володільцем джерела підвищеної небезпеки, вона відповідно до ст.ст.993, ч.2 ст.1187 ЦК України не є особою, яка відповідає за завдані страховій компанії збитки, страховик наполягає на своїх вимогах про відповідальність тільки власника автомобіля і не має ніяких претензій до водія [PERSON], суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed