Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач просить постановити рішення про визнання його власником розташованих по вулиці Максимяка 40 в селі Згорани Любомльського району Волинської області житлового будинку та господарських споруд в порядку спадкування. Вимоги обґрунтував тим, що проживав разом з матірю [PERSON] та бабою [PERSON]. Після смерті матері не звертався до нотаріуса про прийняття спадщини, проживаючи з нею на день її смерті. Є спадкоємцем за заповітом після смерті 19.03.2014 року його баби [PERSON] Спадщину прийняв, подавши заяву нотаріусу. Однак спадкові права не може оформити, оскільки майно не було зареєстроване за спадкодавцем у державних органах. Інший спадкоємець [PERSON], син [PERSON], спадщину не прийняв. Будівлі відповідають державним нормам і правилам, придатні для експлуатації і проживання, а самочинне будівництво не виявлене. Ухвалою суду від 28.11.2016 року з огляду на одержану інформацію про спадкоємців [PERSON] до участі в справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено [PERSON]. В судове засідання особи, що беруть участь в справі, не зявились. Позивач у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі. Згоранській сільський голова подав у канцелярію суду заяву про визнання позову і розгляд справи без участі представника місцевої Ради. [PERSON] як третя особа був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового розгляду, однак в засідання не зявився, заяви чи клопотань по суті спору та щодо процедури його розгляду не подав. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування свідчить, що прийняття визнання позову Згоранською сільською Радою як відповідачем у справі суперечитиме закону. У звязку з цим суд дослідив докази в повному обємі і прийшов до такого висновку. Із свідоцтв серії І-ЕГ №236388, витягів із Державного реєстру актів цивільного стану встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON](дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON] і внуком [PERSON]. Свідоцтвами серії І-ЕГ №№187794, 187795 стверджено, що [PERSON] померла 23.11.1989, [PERSON] 19.03.2014 року, обоє в селі Згорани Любомльського району. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку №40 по вулиці Максимяка в селі Згорани Любомльського району, де вона була зареєстрована на день смерті разом із її сином [PERSON], що встановлено із довідки Згоранської сільської Ради від 15.06.2016 року №1253. 06.08.2003 року [PERSON] заповіла все своє майно своєму внукові [PERSON], посвідчивши заповіт в Згоранській сільській Раді за реєстровим №44. За інформацією Любомльської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] заведено спадкову справу №75/2016. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №40 по вулиці Максимяка в селі Згорани Любомльського району нотаріус відмовила через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно. З технічного паспорта вбачається, що спірний будинок і господарські будівлі зведені в 1954-1960 роках. Як встановлено з інформації управління соціального захисту населення, [PERSON] перебуває на обліку як особа, віднесена до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, і має 2 групу інвалідності. Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 11.02.2014 року №1-рп/2014 в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. Відповідно до ч.ч.3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини спору і наведені положення цивільного законодавства вбачаються підстави для такого висновку. Спірне нерухоме майно у встановленому порядку облікувалось в погосподарських книгах за [PERSON], а отже перебувало у її власності на час смерті і підлягає спадкуванню. Позивач прийняв спадщину шляхом подачі заяви нотаріусу. [PERSON] прийняв спадщину по факту проживання із спадкодавцем на момент її смерті; у встановлений 6-місячний строк від спадщини він не відмовився. За законом майно після смерті [PERSON] спадкували її син [PERSON] як спадкоємець першої черги та [PERSON] за правом представлення; їх частки є рівними по 1/2 спадщини в кожного. Відтак на підставі ст.1241 ЦК України в порядку спадкування обовязкової частки [PERSON] належить 1/4 спірного домоволодіння, решта 3/4 підлягає спадкуванню позивачем за заповітом. Отже, заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial