Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, де просить ухвалити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача [PERSON] заборгованість по кредитному договору №PLRMRK20577779 від 28.03.2006 року у сумі 6687,66 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 5255,68 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань у сумі 1431,98 грн., покласти на відповідача обов'язок відшкодувати сплачений судовий збір на користь позивача у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28.03.2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 10970 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредит у встановленому розмірі, проте [PERSON] своєчасно банку кошти для погашення заборгованості не повернув, допустив заборгованість за кредитом, загальна сума якої становить 6687,66 грн. Позовні вимоги вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В судове засідання представник позивача Озірська В. С. не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участі, вказала, що згодна на винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надіслав. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого відповідача та за відсутності позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 28 березня 2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»,укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредит у 10970 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. Зміст та умови договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань. Згідно з п. 2.2.4 кредитного договору, позичальник зобов'язується погашення кредиту зробити у порядку, сумах і строки, передбачені п.1.1, 2.3.3 договору. Згідно п. 4.1. кредитного договору, при порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п. 2.2.2, 2.2.3 договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов'язання за договором, відповідач [PERSON] своєчасно грошові кошти банку в повному обсязі не повернув та допустив заборгованість за кредитом в сумі 6687,66 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 5255,68 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань у сумі 1431,98 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що наявність вказаної заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «ПриватБанк» і її розмір підтверджені доданим до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором, тому вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved