Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивач подала до суду вище вказану позовну заяву посилаючись на ту обставину, що вона в період з 18 вересня 1982 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у справі. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Просила суд шлюб розірвати тому, що шлюбні стосунки фактично припинено з 2013року, їх поновлення неможливе так як у подружжя відсутнє розуміння між собою. За період шлюбу вони придбали нерухоме майно, а саме кафе швидкого харчування за адресою м. Херсон вул. 9-го Січня, 23/Горького, 30 загальною площею 683.5 м.кв. вартість якого дорівнює 505000 грн., а також домоволодіння № 25 по вул. Робочій в м. Херсоні вартість якого також дорівнює 505000грн. У звязку з тим що на теперішній час шлюбні стосунки між подружжям припинено, а згоди про добровільний розділ зазначеного майна, набутого спільно під час перебування у шлюбі, подружжя не дійшло, просила суд визнати за нею право власності на кафе швидкого харчування за адресою м. Херсон вул.. 9-го Січня, 23/ Горького, 30, у власність відповідача виділити домоволодіння №25 по віл. Робочій в м. Херсоні. Рішенням від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги було задоволено однак судом не було вирішено питання про розірвання шлюбу, у звязку з чим суд з власної ініціативи , а також з урахуванням ухвали апеляційного суду Херсонської області від 17 липня 2015 року поставив на розгляд питання про ухвалення додаткового рішення в цій частині. Позивач до судового засідання не зявилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. На адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якої вона підтримала заявлений нею позов як в частині розірвання шлюбу, та просила суд після розірвання шлюбу в органах ВРАЦ залишити їй прізвище Николенко. А також просила вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь судові витрати. Відповідач до судового засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу суду від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відповідно до якого він визнав позов як в частині розірвання шлюбу та не заперечував проти стягнення з нього судових витрат понесених позивачем при зверненні до суду. Відповідно до ч. 3 ст. 220 ЦПК України їх присутність не є обовязковою. Відповідно до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за власною ініціативою ухвалити додаткове рішення стосовно позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, однак рішення не ухвалено. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі 18 вересня 1982 року. Сторони прийшли до обопільної згоди розірвати шлюб , поновлення шлюбних стосунків та примирення не можливе. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. При цьому, згідно положень ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Враховуючи вище викладене та положення ст. 112 СК України суд вважає, що заявлений позивачем позов частині розірвання шлюбу є обґрунтованим у звязку з чим його необхідно задовольнити, так як подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 243.6 грн. що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved