Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору № ZPXRRXOO330431 від 12.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2950 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2008 року. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 17.01.2012 року має заборгованість в розмірі 53586, 18 грн., яка складається з: - 29 45, 90 грн. заборгованість за кредитом; - 21544, 33 заборгованість по процентам за користування кредитом; - 796, 70 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 25271, 34 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи, відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 ,00 грн. штраф (фіксована частина); - 2527, 91 грн. штраф ( процентна складова). Позивач прохає стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також судові витрати в сумі 535, 86 грн. В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, прохає задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача заперечує проти позовних вимог, заявив клопотання щодо застосування строку позовної давності. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що відповідно до укладеного договору № ZPXRRXOO330431 від 12.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2950 грн.80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 11.03.2008 року. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника від 12.05.2007 року (а.с.3) та умов надання споживчого кредиту фізичним особам ( «Розстрочка») (Стандарт). Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача [PERSON] мається заборгованість в розмірі 53586. 18 грн. (а.с.2). Відповідно до ст..526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобовязання (неналежне виконання). В ст.256 ЦК України зазначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності загальну і спеціальну. Для окремих видів вимог установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч.1 та 5 ст.261 ЦК України). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. ( ч.1 ст.259 ЦК України). Згідно із частинами 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах. Якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами). Досліджуючи Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка) (Стандарт), які містяться в матеріалах справи (а.с.4-7) пунктом 5.5 яких установлено позовну давність тривалістю в пять років, не містять підпису відповідача, у заяві позичальника від 12.05.2007 року домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не має. Таким чином, оскільки позивачем подано позовну заяву до суду 17.04.2012 року, на момент її подачі сплинув строк позовної давності, а тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed