Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач посилається на те, що перебувала в шлюбі з відповідачем, та має дитину, батьком якої є відповідач. В даний час позивач, який за рішенням суду від 14.04.2014 року зобов»язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, в розмірі 800 грн щомісячно, сплачує їх не регулярно, має загальну заборгованість, станом на липень 2017 року,- 30857,14 грн. В зв»язку з цим просить стягнути з нього на її користь 103233 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Пояснив, що заборгованість виникла в зв»язку з відсутності місця працевлаштування. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню на підставі приписів частини 1 ст.196 СК України, яка надає право одержувачу аліментів на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, від дня прострочення аліментів і до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше ста відсотків заборгованості, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками. Судом встановлено, що сторони були подружжям, шлюб розірвано за рішенням суду 16.05.2014 року (лс 6). Згідно чинного рішення Кремінського районного суду від 14.04.2014 року відповідач зобов»язаний сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини , - сина [PERSON] [INFO], в розмірі 800 грн щомісячно до його повноліття, починаючи з 27.02.2014 року (лс16). Відповідно до довідки-розрахунку ВДВС відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, станом на липень 2017 року,- 30857,14 грн. Відповідач погодився із наявністю такої заборгованості (лс9-10). Вирішуючи справу по суті суд бере до уваги праву позицію ВСУ, справа №6-81 цс13 та аналогічні висновки в постановах від 01.07.2015року, 25.11.2015року ,16.12.2015 року ,16.03.2016 року, що з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). З огляду на наведене, судне приймає до уваги розрахунок пені, зроблені позивачкою (ас 12-15), позаяк останній не відповідає вимогам законодавства. На переконання суду, пеня підлягає стягненню із розрахунку за березень 2014 року (800х1%х31 =248 ), + за квітень 2014 року (800х1%х30=240) і так за кожен місяць, з урахуванням сплаченої суми платником за травень-червень 2015 по 100 грн, а також травень-червень 2017 року 600 грн та 400 грн відповідно з підсумком за кожний місяць та рік. Враховуючи вищезазначене, наявність прострочки та приймаючи до уваги наведені приписи Сімейного Кодексу України щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 2440 грн пені за прострочення сплати аліментів за 2014 рік, +2852 грн та 2015 рік + 2920 грн за 2016 рік + 976 грн за 2017 рік, а разом 9188 грн. Оскільки позивач за законом звільнений від сплати судового збору, понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved