Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Вишевицької сільської ради Житомирського району Житомирської області та згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0339562 від 16.08.2007, виданого на ім`я [PERSON] , перебуває в колективній власності АТЗТ «Агрофірма Вишевичі», як за спадкоємцем після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті матері залишилась спадщина у вигляді вказаної земельної частки (паю), однак нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із тим, що матір після смерті [PERSON] спадщину у вигляді вказаної земельної частки (паю) прийняла, але не оформила своїх спадкових прав. Ухвалою судді від 10.09.2021 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, однак його представник звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без участі позивача та його представника, позов підтримує. Представник відповідача в підготовче судове засідання також не з`явився звернувся до суду з клопотанням, в якому просить розгляд справи провести без його участі, позов просить задовольнити (а.с. 62). Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами (а.с. 12, 17). Також судом встановлено, що спірна земельна частка (пай) належить [PERSON] , тобто брату померлої [PERSON] . Даний факт підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану від 10 та 17 листопада 2015 року і свідоцтвом про народження [PERSON], згідно яких померлі [PERSON] та [PERSON] були один для одного рідними братом та сестрою (а.с. 11, 14-16), листом Відділу у Радомишльському районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №66/118-21 від 18.06.2021, згідно якого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Радомишльською районною державною адміністрацією по АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» с. Вишевичі є запис про реєстрацію сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЖТ №0339562 за №576 від 16.08.2007 на ім`я [PERSON] (а.с. 19), а також довідкою виконкому Вишевицької сільської ради №610 від 03.08.2021 відповідно до якої згідно списку жеребкування членів КСП АТЗТ «Агрофірма Вишевичі» [PERSON] передано у приватну власність земельну частку (пай) №381 (а.с. 23). Згідно постанови державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори Паньшиної О.В. №4243/02-31 від 22.08.2019 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді спірної земельної частки (паю), у зв`язку із тим, що матір позивача після смерті [PERSON] спадщину у вигляді вказаного земельної частки (паю) прийняла, але не оформила своїх спадкових прав (а.с. 85). Як вбачається зі спадкової справи №174/2016 до майна померлої [PERSON] , позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері (а.с. 69-86). Отже, судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини. За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з абз. 2, 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Таким чином, наявність того факту, що позивач, як спадкоємець за законом після смерті матері, не може через нотаріальні органи здійснити своє спадкове право на спірну земельну частку (пай), яка за життя належала померлій, є підставою для повного задоволення позову. У відповідності ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач перед початком розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про визнання позову, суд вважає, що позивачу з державного бюджету необхідно повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову (а.с. 27).

Outcome: approved