Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.10.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Як вказує позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача [PERSON] станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість - 14503,91 грн., яка складається з наступного: 3596,43 грн. - заборгованість за кредитом; 7673,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2067,48 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом. А також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 666,85 грн. - штраф (процентна складова). На основі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 14503,91 грн., за кредитним договором № б/н від 21.10.2010 року. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак до його початку надав суду письмову заяву, згідно якої вимоги позову підтримують в повному обсязі, просять суд стягнути з відповідача всю суму заявлених позовних вимог та судовий збір. Крім того, просили розглядати справу за відсутності їх представника та не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, призначене на 05.05.2016 року не з'явився, однак в ході судового розгляду справи вказав, що він дійсно отримав кредитну картку ПАТ «Приватбанк», з якої дійсно знімав кредитні кошти. При цьому саму суму заборгованості за кредитом визнав. Окрім того вказав, що з соціальної картки його дружини позивачем було знято частину коштів в рахунок погашення заборгованості, у зв'язку з чим вважає дії ПАТ КБ «Приватбанк» неправомірними. При цьому, на пропозицію головуючого щодо заявлення клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи - відповідач відмовився. Також, на думку відповідача, у ПАТ «Приватбанк» закінчився термін позовної давності при зверненні з даним позовом до суду. Окрім того підтвердив той факт, що між сторонами проводились переговори з приводу реструктуризації спірної заборгованості, однак сторони згоди не досягли. Також відповідач надав суду письмові заперечення на позов та заяву про застосування строків позовної давності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що відповідач [PERSON]відповідно до умов укладеного кредитного договору №б/н від 21.10.2010 року отримав кредит у розмірі 3900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви (а.с.6), а також виписками по рахунку позичальника (а.с.56-62, 91-94). Відповідно до п. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України свобода договору є однією з головних загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні змісту такого договору. Також, відповідно до п. 1. ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Виходячи з вищенаведеного, анкета-заява і умови і правила надання банківських послуг, що додавались до позовної заяви, є вільною формою кредитного договору узгодженою сторонами, що відповідає вимогам п.1 ст. 634 ЦК України. В анкеті-заяві, якою передбачено згоду позичальника з Умовами та правилами надання банківських послуг та самих Умовах та правилах надання банківських послуг міститься інформація про розмір кредиту, порядок його погашення, розмір відсотків та комісій за користування кредитними коштами та порядок їх сплати. Дана інформація була доведена до відповідача, про що свідчить його підпис в заяві, що, в свою чергу, являється підтвердженням отримання позичальником кредитних коштів. Строк дії кредитного договору відповідно до Умов та правила надання банківських послуг встановлюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці, яка відповідно до довідки про зміну умов кредитування (а.с.63) дійсна до 09.2014 року. Відповідно до Довідки про умови кредитування (а.с.7), позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом щомісячно до 25-го числа наступного місяця. Розмір погашення заборгованості сторонами узгоджений у вигляді 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. щомісячно. Відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Пунктом 1.1.7.31. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що строк позовної давності відносно вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород, неустойки, пені, штрафів та витрат банку складає 50 років. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредитні кошти, що підтверджується виписками по рахунку позичальника (а.с.56-62, 91-94). При цьому у відповідача [PERSON] станом на 30.11.2015 року виникла заборгованість - 14503,91 грн., яка складається з наступного: 3596,43 грн. - заборгованість за кредитом; 7673,15 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2067,48 грн. - заборгованість по пені та комісії за користування кредитом. А також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина) та 666,85 грн. - штраф (процентна складова). що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (а.с.4-5). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України. Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Також за правилами ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України, які мають іншу правову природу. Таким чином, враховуючи наявність в матеріалах заяви відповідача [PERSON] про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення неустойки (а.с.72), суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню, а саме: за період з 30.11.2014 року по 30.11.2015 року у зв'язку зі спливом позовної давності, яка до вимог про стягнення неустойки встановлена в один рік і про застосування якої заявлено відповідачем, що складає 600,00 грн. та штраф (процентна складова) в розмірі 666,85 гривень. Стосовно твердження відповідача з приводу закінчення терміну позовної давності 29.07.2015 року за основними вимогами, а саме повернення кредиту та відсотків, то в даному випадку з пункту 1.1.7.31. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що сторони у відповідності до вимог ч.1 ст.259 ЦК України домовились про збільшення строків позовної давності до 50-ти років для всіх грошових зобов'язань поручителя. При цьому частина 1 статті 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково та стягнути з останнього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 12536,43 грн. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно відповідно до задоволених судом вимог позивача у розмірі 1191,01 грн.

Outcome: partial