Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач просить: визнати недійсним договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 6320284000:03:000:0004, виданий 22 грудня 2017 року, укладений між [PERSON] та Приватним підприємством «Міловське» та скасувати державну реєстрацію права користування на його підставі, номер запису про речове право: 30685448, дата державної реєстрації 12.03.2019 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 45947735 від 14.03.2019 року. В обґрунтування вказує про те, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки було укладено 22.12.2017р. вже після укладення договору оренди цієї ж земельної ділянки з позивачем 06.12.2017р., який на той момент був дійсним. Право користування земельної ділянки на підставі спірного договору було зареєстровано лише 12.03.2019р. після визнання апеляційним судом недійсним попереднього договору, укладеного з позивачем, та скасування рішення про його державну реєстрацію. Разом з тим, 01.04.2020р. Верховний Суд скасував вказане рішення апеляційного суду. Зазначив, що позивачу під час розгляду справи в судах усіх інстанцій про укладення спірного договору оренди не повідомляли, а про його існування дізнався лише 11.06.2020р., коли звернувся до державного реєстратора за повторною реєстрацією права користування спірною земельною ділянкою. Позивач вважає спірний договір оренди земельної ділянки незаконними та таким, що порушує його права та законні інтереси, для відновлення яких просить визнати його недійсним. Представник позивача просила справу розглянути за їх відсутності (а.с. 142). Відповідача ПП «Міловське» про час і місце судового засідання повідомлений належним чином за місцем знаходження, про що свідчить отримання судової повістки (а.с. 141), однак в судове засідання їх представник (директор, адвокат тощо) не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не надав, поважності неявки не убачається. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 89), про що свідчить отримання судової повістки (а.с. 140), однак в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, поважності неявки не убачається. Відповідач відділ з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області просив розглянути справу без участі представника відділу, не заперечував щодо задоволення позовної заяви (а.с. 105). Необхідно окремо зазначити, що відповідачі зобов`язані повідомити суд про причини неявки, у разі неможливості особистої участі (у т.ч. представників за посадою) при розгляді справи не позбавлені можливості направити свого представника в особі адвоката, у разі відсутності зацікавленості у зловживанні своїми правами для затягування розгляду справи. Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 06 грудня 2017 року [PERSON] , як орендодавець, уклала з ТОВ «Успіх Слобожанщини», як орендарем, договір оренди належної їй на підставі свідоцтва про право власності за заповітом від 25.12.2015р. земельної ділянки площею 4,3441га, кадастровий номер 6320284000:03:000:0004, строком на 25 років, складено акт визначення меж земельної ділянки в натурі та передано земельну ділянку за актом прийому-передачі (а.с. 47-53, 57, 58). Право оренди\~земельної ділянки\~на підставі\~вказаного договору\~оренди було зареєстровано\~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~15\~грудня 2017\~року на\~підставі рішення\~про державну\~реєстрацію прав\~та їх\~обтяжень індексний\~номер 38827510\~від 19.12.2017\~року,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна\~818214263202і з того часу укладений договір набрав чинності, а у позивача виникло право оренди\~спірної земельної\~ділянки (а.с. 59). Строк дії договору оренди землі закінчується 15 грудня 2042 року. Не зважаючи на це, 22 грудня 2017 року [PERSON] , як орендодавець, уклала з ПП «Міловське», як орендарем, договір оренди належної їй тієї ж самої земельної ділянки площею 4,3441га, кадастровий номер 6320284000:03:000:0004, строком на 49 років (а.с. 42-46). За рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 27.11.2018р. в позові ПП «Міловське про визнання недійсним договору від 06.12.2017р. між [PERSON] та ТОВ «Успіх Слобожанщини» оренди спірної земельної ділянки було відмовлено (а.с. 73). За постановою Харківського апеляційного суду від 27.02.2019р. попереднє рішення було скасовано та визнано недійсним договір оренди спірної земельної ділянки від 06.12.2017р., укладеного між [PERSON] та ТОВ «Успіх Слобожанщини», та скасовано рішення про його державну реєстрацію (а.с. 14-24). Після скасування 05.03.2019р. права оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.03.2019р. було зареєстровано її право оренди на підставі спірного договору оренди земельної ділянки, укладеного ще 22.12.2017р. до визнання попереднього договору недійсним, номер запису про речове право: 30685448, на підставі\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень\~індексний номер\~45947735\~від 14.03.2019\~року,\~реєстраційний номер\~об`єкта\~нерухомого майна\~818214263202(а.с. 43). За постановою Верховного Суду від 01.04.2020р. постанову апеляційної інстанції скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі (а.с. 25-40). Таким чином, на даний час договір оренди, укладений з позивачем 06.12.2017р. на 25 років, є чинним. Однак, за рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно було відмовлено у державній реєстрації права оренди земельної ділянки на підставі договору від 06.12.2017р., оскільки після виконання рішення апеляційної інстанції було зареєстровано інше речове право за іншим суб'єктом, яке діє і на сьогоднішній день (а.с. 41). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 ЗУ «Про оренду землі»). Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що на час укладання 22 грудня 2017 року оскаржуваного договору оренди земельної ділянки був чинним інший договір оренди цієї ж земельної ділянки, підписаний [PERSON] із позивачем 06 грудня 2017 року і зареєстрований 15.12.2017р. Згідно з ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (абз. 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі»). Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено правило неможливості передачі в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користування, в тому числі і орендаря. Внаслідок укладення оскарженого договору ПП «Міловське» після його державної реєстрації отримало право оренди земельної ділянки, що стало перешкодою для позивача у реалізації аналогічного права щодо тієї самої земельної ділянки після винесення постанови Верховним судом від 01.04.2020р. Одночасне існування кількох договорів оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону та призводить до порушення права позивача, як орендаря. Крім того, як вбачається з вищевказаних рішень судів під час розгляду спору щодо оренди спірної земельної ділянки, про укладення та наявність оскаржуваного договору оренди його сторони не повідомили, що позбавило позивача можливості звернутися з зустрічним позовом раніше, під час розгляду справи про визнання недійсним договору оренди, укладеного з позивачем. За правилом до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю має власник земельної ділянки або землекористувач. Одним із передбачених ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав і інтересів судом є визнання правочину недійсним. Цивільні відносини щодо недійсності правочинів даної категорії регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими актами законодавства. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства оцінюється судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Матеріали справи свідчать, що при укладенні оспорюваного договору оренди земельної ділянки 22.12.2017р. орендодавцем [PERSON] не було виконано умови раніше укладеного договору оренди земельної ділянки від 06.12.2017р. щодо дотримання строків його дії та підстав його припинення. Оскільки оспорюваний договір був укладений в порушення умов договору від 06.12.2017р., в період його дії, вимог Закону України «Про оренду землі», ЗК України, ЦК України, то є правові підстави для визнання його недійсним. Відповідно до ч. 8 ст.\~30\~ЦПК України вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій розглядаються судом, визначеним за правилами підсудності щодо розгляду спору, похідними від якого є такі вимоги. Задоволення основної вимоги за позовом є підставою для задоволення її похідної вимоги про скасування державної реєстрації права. Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, проводиться державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За таких обставин, скасування державної реєстрації іншого речового права - права оренди, є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було проведено державну реєстрацію такого права, а також є належним способом захисту прав позивача та узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. Суд також зазначає, що за ухвалою від 20.08.2020р. було заборонено суб`єктам\~державної реєстраціїправ проведення будь-яких реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6320284000:03:000:0004, площею 4,3441га, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна 818214263202, номер запису про право власності 12752784, яка належить [PERSON] (а.с. 69-72). Відповідно до ч. 9 ст. 158\~ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. В рамках даної цивільної справи такого клопотання не заявлялось. Внаслідок задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved