Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 640/527-К527 від 04.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.09.2008р.на умовах визначених Договором кредиту. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між банком, [PERSON] та [PERSON] 04.09.2007р. було укладено договір поруки № 640/527-П527. За договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Банк виконав свої зобов'язання перед позичальником, надавши йому кредит в розмірі 10000 грн. Позичальник [PERSON] ухиляється від виконання умов договору, внаслідок чого у нього перед банком станом на 28.02.2014р. виникла кредитна заборгованість на суму 19824.39 грн., із якої: 8647.99 грн. заборгованість за кредитом, 8856.28 грн. - заборгованість за відсотками, 895.15 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 121.07 грн. - інфляційні витрати за кредитом: 96.06 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Відповідачі в добровільному порядку відмовляються сплатити кредитну заборгованість в солідарному порядку, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання представника не надіслав, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через засоби масової інформації, про що свідчить публікація оголошення виклику до суду в газеті «Рідне Прибужжя». Представник відповідача [PERSON]- [PERSON], за дорученням, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила в задоволені їх відмовити, посилаючись на те, що строк позовної давності пред'явлення претензій до поручителя закінчився, а тому правових підстав вимагати повернення кредиту з поручителя у банка не має. Вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Із матеріалів справи вбачається, що 04.09.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 640/527-К527, за умовами якого [PERSON] отримав кредит на поточні потреби в розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 02.09.2008р.на умовах визначених Договором кредиту. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту, між банком, [PERSON] та [PERSON] 04.09.2007р. було укладено договір поруки № 640/527-П527, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх обов'язків за Договором кредиту у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання умов кредитного договору, тому станом на 28.02.2014р. у нього перед банком виникла кредитна заборгованість на суму 19824.39 грн., із якої: 8647.99 грн. заборгованість за кредитом, 8856.28 грн. - заборгованість за відсотками, 895.15 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків; 121.07 грн. - інфляційні витрати за кредитом: 96.06 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Згідно п.1ч2ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. Відповідно до ст..627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За правилами ч 1 ст.1049 і 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно вимог ст..526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені договором. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди, про що передбачено ст..611 ЦК України. Порушення зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( ст..610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Цивільним законодавством визначені різні поняття строків, а саме: існує строк дії договору та строк виконання зобов'язання. Досліджуючи, в судовому засіданні копію кредитного договору, судом встановлено, що при укладанні даного договору сторони встановили строк дії договору- кінцевий строк погашення кредиту- до 2 вересня 2008р. (п.1.1.2), також строки виконання щомісячних зобов'язань по погашенню суми основної заборгованості - до 10 числа кожного місяця в сумі 833грн. з жовтня 2007р. по серпень 2008р.(п.1.1.1), у вересні 2008р. -837 грн. (п.1.1.2). Наслідки прострочення позичальником повернення кредиту передбачені ст..1050 ЦК України. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною 3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок, що передбачено ст..253 ЦК України. Згідно ст..ст.256,257 ЦК України позовна давність- це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки. Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі сплином строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії(припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст..261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права звернення до суду за захистом порушеного права. Зазначена правова позиція відображена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014р. у справі № 6-20 цс14. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч4 ст.267 ЦК України). Враховуючи , що відповідач [PERSON] не з'явився в судове засідання, про яке був повідомлений належним чином і не заявив про застосування до спору строку позовної давності, суд вимушений задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в повному обсязі.. Щодо стягнення кредитної заборгованості в солідарному порядку з боржника та поручителя, суд вважає доцільним застосувати до позовних вимог до поручителя строки позовної давності, про які заявив представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні. Згідно ст..554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч 4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Враховуючи, що умовами кредитного договору та договором поруки, укладеними 04.09.2007р. кінцевий термін повернення основної заборгованості визначений до 03 вересня 2008р.( п.2.1.1), то суд приходить до висновку, що моментом настання кінцевого строку повернення кредиту, припинилася дія Договору поруки. З моменту ухилення позичальником від сплати чергового платежу і до закінчення строку дії кредитного договору, позивачем жодних претензій до поручителя не було пред'явлено. З моменту закінчення строку дії кредитного договору та договору поруки минуло майже 6 років. В 2010р. позичальником погашалася частково заборгованість за кредитом, але з моменту останнього платежу минуло більше 3років. Заяви про поновлення строку позовної давності позивачем надано не було. Беручи до уваги, що позивачем були пропущені строки позовної давності для пред'явлення вимог до поручителя [PERSON], про що було заявлено в судовому засіданні представником відповідача [PERSON], суд вважає необхідним в задоволені позовних вимог щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] відмовити . Представник відповідача [PERSON] просила стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати за надання правової допомоги. Однак, відповідно до ч 1 ст.88 ЦПК України суд присуджує стороні понесені витрати документально підтверджені. Оскільки, стороною не надано письмових підтверджень про понесені витрати у певній сумі, суд позбавлений можливості вирішити дане питання по суті.

Outcome: partial