Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

позивач подав до суду позовну заяву та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 730019,60 гривень, інфляційне збільшення в розмірі 25069,89 гривень та 3% річних в розмірі 26730,55 гривень. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 14 жовтня 2018 року між сторонами укладено договори позики, відповідно до умов яких позивач надав відповідачу грошові кошти в розмірі 170000,00 гривень та у розмірі 21000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на день звернення до суду з позовом, складає 560019,60 гривень зі строком повернення до 14 квітня 2019 року, відповідно. На підтвердження позики грошей відповідач\~ власноруч написав розписки від 14 жовтня 2018 року. Відповідач не\~виконав взяті\~на себе\~зобов`язання за\~договором позики,\~а саме\~не повернув\~борг до\~14\~квітня 2019\~року та\~не сплатив\~проценти за\~користування позиченими\~коштами;\~на подальші\~прохання позивача\~про добровільне\~повернення позики\~відповідач не\~реагує. За вказаних обставин позивач змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2020 року позовну заяву про стягнення заборгованості за договором позики залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову терміном п`ять днів з дня отримання ухвали суду. 21 серпня 2021 року на виконання ухвали суду від 16 липня 2020 року позивач долучив до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року відкрито провадження по справі. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, також просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій проти задоволення вимог позивача не заперечував, просив розглянути справу без його участі. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 14 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 170000,00 гривень та 21000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути вказані грошові суми до 14 квітня 2019 року. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав розписки про отримання позики від 14 жовтня 2018 року, в яких підтвердив, що отримав від позивача грошову суму в розмірі 170000,00 гривень та 21000 доларів США відповідно та зобов`язався повернути вказані грошові суми до 14 квітня 2019 року, але вимоги за договорами позики не виконав та вказані грошові суми не повернув. Також суду надано: копію вимоги [PERSON] від 09 грудня 2019 року про повернення суми боргу до 23 грудня 2019 року; поштові квитанції. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 02 липня 2020 року загальна сума заборгованості [PERSON] за договорами позики від 14 жовтня 2018 року становить 781820,04 гривень з яких: 730019,60 гривень - сума основного боргу (730019,60 гривень = 170000,00 гривень + 560019,60 гривень (еквівалент 21000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на день звернення позивача до суду з позовом); 25069,89 гривень інфляційне збільшення (25069,89 гривень = 730019,60 гривень (сума боргу) х 1,03434139 (індекс інфляції)- 730019,60 гривень (основна сума заборгованості); 26730,55 гривень штрафні санкції (3% річних) (26730,55 гривень = (730019,60 гривень (сума заборгованості) х 3% х 262 (кількість днів прострочення) : 365 : 100) + (730019,60 гривень (сума заборгованості) х 3% х 184 (кількість днів прострочення) : 366 : 100). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано суду беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у встановлений строк не виконав, проти задоволення вимог позивача не заперечував, тому сума заборгованості за договорами позики від 14 жовтня 2018 року в загальному розмірі 730019,60 гривень підлягає стягненню з відповідача\~ на користь позивача у примусовому порядку, а позов [PERSON] в цій частині вимог задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних та суми інфляційного збільшення нарахованих на суму заборгованості за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд також задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 26730,55\~гривень та інфляційних витрат в розмірі 25069,89 гривень, нарахованих на суму заборгованості за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, при цьому враховує, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ним вжиті всі залежні заходи щодо належного виконання зобов`язання та останній не заперечував проти задоволення позову в цій частині вимог. Таким чином, суд повністю задовольняє вимоги позивача та питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved