Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач, просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи тим, що сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення життєвих питань, відсутні повага та любов. Шлюбні стосунки фактично припинені, не ведуть спільне господарство, не пов'язані спільним побутом, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її і їх дитині інтересам. Крім того, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000\~грн., щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви і до досягнення повноліття, мотивуючи тим, що після припинення шлюбних стосунків діти проживають з нею, відповідач проживає окремо, життям дітей не цікавиться та не приймає участь у вихованні. Подала заяву про розгляд справи без неї. Відповідач подав відзив на позов та заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, проти позову про розірвання шлюбу і стягнення аліментів не заперечував, але пояснив, що ніколи не ухилявся від утримання дітей. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав: З свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.05.2010 р. у Виконавчому комітеті Дробишевської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, актовий запис № 2. З свідоцтв про народження встановлено, що сторони від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] 25.09.2012р.н., діти проживають і після розірвання шлюбу залишаються проживати з матір'ю, з даного приводу сторонами спір не заявлений. З акту обстеження житлово побутових умов встановлено, що позивач проживає з дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] 25.09.2012р.н., батько дітей (відповідач) проживає окремо, - дані обставини відповідач не заперечує. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов'язані спільним побутом, мешкають окремо. Спору про майно сторони не заявили. Клопотань про надання строку для примирення сторони не заявили. Згідно ч.2\~статті 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.\~104,\~110 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що недоцільним є надання подружжю строку для примирення, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їхнім інтересам і інтересам їхніх дітей. Згідно ст.\~114, ст.\~115 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.182 СК України - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дітей; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Гарантвоаний мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є працездатним, інших дітей не має, інших стягнень на утримання непрацездатних осіб не має, таким чином, суд вважає, що відповідач може надавати допомогу на утримання дитини у вказаному позивачкою розмірі. Підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено. При визначенні розміру аліментів суд виходить із обставин зазначених позивачем і визнаних відповідачем, і вважає можливим стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000\~грн. на дитину але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цієї заяви і до досягнення повноліття., тобто у спосіб обраний позивачем, що відповідає інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін. Аліменти підлягають присудженню з дня пред'явлення позову до суду відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, тобто з 05.09.2018 р.

Outcome: approved